Справа №587/1166/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/215/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарь судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0000994 від 01.11.2014 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, громадянина України, з середньою освітою, який мешкає в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурора- ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в якій ставиться питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження.

Даним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь Управління державного казначейства у Сумській області для перерахунку КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» 5854 гривні 80 копійок за лікування потерпілого.

Як встановив суд, 31 жовтня 2014 року ОСОБА_6 умисно завдав середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_6 побачив, що його сусід ОСОБА_9 з ОСОБА_10 у присутності ОСОБА_11 встановлювали паркан між домоволодіннями АДРЕСА_2 . Обурившись, ОСОБА_6 почав бити паркан ногами, руйнуючи шифер, уламки якого падали на землю. ОСОБА_9 ухопився за паркан руками зі свого боку, не даючи змоги повалити його, внаслідок чого між ними виникла сварка. ОСОБА_6 перейшов на територію домоволодіння ОСОБА_9 , ухопив його за сорочку та штовхнув на землю. ОСОБА_9 не втримавши рівноваги, упав на землю, на якій знаходились уламки шиферу та цегли, обличчям вниз, вдарившись ліктем лівої руки. ОСОБА_6 сів на нього зверху, притиснувши ОСОБА_9 колінами до землі, завів ліву руку ОСОБА_9 йому за голову та почав наносити удари лівим ліктем та коліном по лівій частині тулубу потерпілого, завдавши не менше 3 ударів. Поряд знаходились ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які намагалися припинити побиття потерпілого, але їм це не вдалось. ОСОБА_6 повернувся до ОСОБА_9 та наніс ще 4-5 ударів лівою рукою з лівого боку по тулубу потерпілого, після чого самостійно припинив свої дії. В результаті ОСОБА_9 були спричинені ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, забій грудної клітини зліва з вираженим больовим синдромом, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з тривалим розладом здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівого стегна, забою лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тілесні ушкодження у вигляді садна на зовнішній поверхні верхньої третини та на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя до легких тілесних ушкоджень.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги захисник вважає, що вирок суду є незаконним із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Зокрема, вказує на те, що суд послався на покази потерпілого та свідків про факт побиття потерпілого 30.10.2015 року, хоча подія мала місце 31.10.2015 року., показання експерта ОСОБА_12 підтверджують, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати при падінні на виступаючі предмети, суд першої інстанції не врахував, що відкрито кримінальне провадження від 01.11.2014 за ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги та заперечення на апеляційну скаргу не подавали.

Заслухавши доповідача про суть провадження та доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, потерпілого, який вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, прокурора, якій вважає рішення суду законним і обгрунтованим, а апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за обставин, викладених у вироку, встановлена у передбаченому законом порядку на підставі досліджених в судовому засіданні належних та допустимих доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження по факту умисно завданих середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , мотивовано поклавши в основу вироку належні та допустимі докази, зокрема, надані під час судового розгляду:

- показання потерпілого ОСОБА_9 , згідно яких 31 жовтня 2014 року він установлював шиферний паркан та знаходився на межі свого домоволодіння. До нього вийшла ОСОБА_13 матір обвинуваченого, яка почала кричати на нього, зателефонувала ОСОБА_6 , який через пів години приїхав і почав розхитувати та бити шифер паркану, а він почав утримувати паркан, щоб той не впав. Потім, ОСОБА_6 сів на нього, завернув його ліву руку за спину та почав наносити удари по спині, по ребрам з лівого боку. ОСОБА_11 хотіла завадити ОСОБА_6 , але той продовжив побиття, а потім самостійно його припинив та пішов від нього. Внаслідок побиття ОСОБА_6 , він спочатку лікувався стаціонарно, а потім амбулаторно;

-показання свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких 31 жовтня 2014 року після 17 години, почувши крик і тріскіт, підбігла до ОСОБА_9 та побачила, як ОСОБА_6 сидів зверху на ОСОБА_9 , який лежав обличчям донизу і бив його руками та топтався ногами. Після припинення побиття, у ОСОБА_9 було забруднене обличчя та порвана сорочка;

-показання свідка ОСОБА_10 , згідно до яких 31 жовтня 2014 року він допомагав ОСОБА_9 ставити паркан. Потім після 17 години ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_13 почали хитати паркан, а він з ОСОБА_9 підтримували паркан, щоб той не впав. Потім ОСОБА_6 почав розбивати шифер паркану, після чого підбіг до ОСОБА_9 , останній впав, а ОСОБА_6 сів на ОСОБА_9 , завернув тому руку та почав його бити рукою і колінами;

-показання ОСОБА_14 , згідно яких 31 жовтня 2014 року, коли почула крики ОСОБА_13 , яка кричала «Рома бий», вона прийшла та побачила , як ОСОБА_9 лежав обличчям донизу , а на ньому сидів ОСОБА_6 та штовхав того. Коли ОСОБА_6 покинув ОСОБА_9 , вона бачила, що у потерпілого була розірвана сорочка та було забруднене обличчя;

-висновок експерта №67 від 22.01.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, забій грудної клітини зліва з вираженим больовим синдромом, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з тривалим розладом здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівого стегна, забою лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді садна на зовнішній поверхні верхньої третини та на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя до легких тілесних ушкоджень.

-висновки експертиз №1595 від 12.12.2014 року, №405 від 24.04.2015 року, №406 від 24.04.2015 року, №407 від 24.04.2015 року, №439 від 24.04.2015 року, згідно з якими у ОСОБА_9 виявлено ряд тілесних ушкоджень різної локалізації з приводу чого він знаходився на стаціонарному лікуванні в торокальному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні з 31 жовтня по 12 листопада 2014 року і в послідуючому на амбулаторному лікуванні 4-тої міської поліклініки до 26 листопада 2014 року.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних висновків щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень і дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає про те, що в показаннях свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_9 зазначено, що подія злочину сталася 30.10.2015 року, а не 31.10.2015 року.

Однак таке твердження захисника не відповідає дійсності, так як у вироку суду першої інстанції, при посиланні на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та потерпілого ОСОБА_9 зазначено, що вони вказали про те, що подія кримінального правопорушення сталася 30.10.2014 року. Але, колегія суддів вважає, що ця дата зазначена судом помилково, і ця помилка не впливає на правильність юридичної кваліфікації діяння ОСОБА_6 , і на правильність вироку.

Так, при прослуховуванні аудіо диску приєднаного до матеріалів кримінального провадження, на якому зафіксовані судові засідання від 15.10.2015 року та 09.11.2015 року вбачається, що при допиті свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_9 , вони підтвердили факт побиття ОСОБА_9 , саме 31.10.2014 року , а не 30.10.2014 року. Про те, що подія кримінального правопорушення сталася саме 31.10.2014 року, зазначено також і в журналі судового засідання.

Відповідно до вироку, суд першої інстанції формулюючи обвинувачення зазначив, що 31.10.2014 року ОСОБА_6 заподіяв умисно потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_15 про те, що експерт ОСОБА_12 підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_6 щодо спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок падіння, а не побиття обвинуваченим.

Ці доводи спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , а також додатковими судово-медичними експертизами, а саме висновками експерта № 439 від 24.04.2015року , №405 від 24.04.2015 року, № 406 від 24.04.2015 року, №407 від 24.04.2015 року, із яких вбачається, що ушкодження з`явилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи, а саме висновку експерта №67 ці ушкодження могли з`явитися при нанесенні ударів руками ( кулаками, ліктями), ногами (стопами, колінами та подібними предметами). Це підтверджується відеозаписами слідчих експериментів та протоколами проведення слідчого експерименту, які були проведені з потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Механізм спричинення тілесних ушкоджень не був продемонстрований при проведенні слідчого експерименту зі свідками, але свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 показали, що відбулось побиття громадянина ОСОБА_9 , а те що свідки не продемонстрували механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не спростовує того, що ОСОБА_6 умисно заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

При проведенні слідчого експерименту виявлено два види тілесних ушкоджень. Згідно з висновком експерта №1595 легкі тілесні ушкодження та згідно з висновком експерта №67 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Легкі тілесні ушкодження від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень та могли з`явитися при нанесенні ударів руками, ногами і т.п. предметами. Садна лівого ліктьового суглобу і правої кісті могли з`явитися при падінні з вертикального положення малоймовірно. Згідно з висновком експерта №67, до тілесних ушкоджень середньої тяжкості відносяться ушкодження лівої половини грудної клітини, які не є небезпечними для життя, але з тривалим розладом здоров`я і по цим показникам відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Колегія суддів вважає, що підстав не довіряти вищезазначеним висновкам судових експертиз не має підстав, оскільки вони також підтверджуються і іншими доказами по справі, тому суд першої інстанції вірно поклав їх в основу вироку і вони не протиричать показанням експерта. ОСОБА_12 , наданим в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_15 про те, що потерпілий ОСОБА_9 почав першим сварку також є безпідставними і, відповідно до кримінального провадження спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , які в судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_6 почав сварку з ОСОБА_9 і підстав не довіряти яким немає.

Посилання захисника ОСОБА_15 на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відкрито кримінальне провадження №0000996 від 01.01. 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 на думку колегії суддів є безпідставним, оскільки сам факт внесення відомостей до ЄРДР не є підставою для висновку, оскільки немає остаточного рішення в даному провадженні.

Що стосується покарання, яке суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 , то на думку колегії суддів, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при визначенні виду і міри покарання, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його характеризуючи дані, та те, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька та призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав для його зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з часу її проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4