ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3081/16-к
Провадження № 1-кс/210/897/16

"15" серпня 2016 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 молодшого радника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000755 від 23 березня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Інгулець, Дніпропетровська область, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 16 червня 2012 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.121 ч.1, 186 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України, до 05 років позбавлення волі. Звільнився 03 листопада 2014 року із Солонянської ВП Дніпропетровської області по відбиттю терміну покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України

особи, які беруть участь у розгляді клопотання: прокурор ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло вищевказане клопотання, обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Металургійного ВП КВП знаходяться матеріали кримінального провадження №0000755, відомості якого 23.03.2016 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимий, зокрема: 16 червня 2012 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст. 121 ч.1, 186 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.І КК України, до 5 років позбавлення волі, звільнився 03.11.2014 року з Солонянської ВП Дніпропетровської області по відбиттю терміну покарання. Однак, перебуваючи на волі, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, 22.03.2016 року приблизно о 17 годині 35 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою залякування потерпілого ОСОБА_6 наніс йому один удар рукою в обличчя, таким чином застосував до потерпілого фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, та в цей час ОСОБА_4 відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 200 гривень, що належать ОСОБА_7 . Таким чином, підозрюваний ОСОБА_8 вчинив всі дії для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим реалізував свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), обернув викрадене майно на свою користь, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд з викраденим, з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, у зв`язку з чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_7 майновий збиток на суму 200 гривень та фізичного білю.

Крім цього, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна та обернення йото на свою користь. 17.06.2016 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою залякування потерпілого ОСОБА_9 наніс йому один удар рукою в обличчя, таким чином застосував до потерпілого фізичне насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, та в цей час ОСОБА_4 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung core prime», у корпусі білого кольору, вартістю 1700 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар» з номером абонента НОМЕР_1 , вартістю 25 гривень, що належать ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив всі дії для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим реалізував свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), обернув викрадене майно на свою користь, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд з викраденим, з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, у зв`язку з чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_9 майновий збиток на суму 1725 гривень та фізичного білю.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками «відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинений повторно».

Оскільки строк тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді, обраного відносно ОСОБА_4 , спливає 18 серпня 2016 року, орган досудового розслідування просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 90 діб, тобто до 18.09.2016 року.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання. Зазначив, що ОСОБА_4 підозрюється ще в одному злочині, тому необхідно провести ряд слідчих дій, у тому числі й вирішити питання про об`єднання кримінальних проваджень.

Захисник підозрюваного та підозрюваний ОСОБА_4 заперечували з приводу продовження строку тримання під вартою, оскільки не доведено обставини, які обумовлюють продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 18 червня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ст. 186 ч.2 КК України.

20 червня 2016 року згідно ухвали судді Дзержинського районного суду м. Кривого ОСОБА_10 підозрюваному, ОСОБА_8 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 серпня 2016 включно.

Також встановлено, що постановою в.о. керівника Криворізької місцевої прокуратури № 1 від 15 серпня 2016 року продовжено строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Необхідність продовження строку тримання під вартою обґрунтована необхідністю проведення слідчих дій по кримінальному провадженню за № 0000755 від 22.03.2016 року та 0001193 від 11.05.2016, а також наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які встановлено при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 та які не сплинули, а саме: відсутність у останнього постійного місця мешкання та роботи, а також засобів для існування, що свідчить про можливість переховування останнього від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення інших кримінальних правопорушень. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

За змістом частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, згідно з частиною першою статті 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до частини п`ятої статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
При розгляді клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризику можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Однак, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який офіційно не працює, однак має місця реєстрації в місті Кривому Розі, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з огляду на відсутність належного обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обґрунтування підстав для продовження строку тримання під вартою відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, а також відсутнє таке обґрунтування, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 молодшого радника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000755 від 23 березня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 16 серпня 2016 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1