10.03.2016 Справа № 756/2553/16-к
№ 1-кп/756/322/16
№ 756/2553/16-к
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
10 березня 2016 року

Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оратів Оратівського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, надійшов до Оболонського районного суду м. Києва 22 лютого 2016 року.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту.
Захисник просить повернути обвинувальний акт прокурору через його невідповідність вимогам КПК України, а саме: через невручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_3 перед направленням їх до суду, виклавши таке клопотання письмово. Крім того, захисник додав, що все досудове слідство проведено без участі його підзахисного ОСОБА_3 та з останнім вимоги ст. 290 КПК України не виконувалися.
Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання свого захисника підтримав і також просить повернути обвинувальний акт прокурору, пояснивши при цьому, що під час досудового розслідування він кожного разу за викликом слідчого з`являвся, проте жодного разу йому не пропонували отримати якісь папери або ознайомитися з ними, від отримання обвинувального акту з реєстром матеріалів він ніколи не відмовлявся.
Заперечуючи проти клопотання про повернення обвинувального акту, прокурор наполягає на тому, що відмову ОСОБА_3 від отримання обвинувального акту можуть підтвердити поняті, які зазначені у відповідній розписці, доданій до обвинувального акту.
Вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з доданим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування та розпискою, в якій відсутній підпис ОСОБА_3 про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, суд дійшов до висновку про те, що клопотання захисника є обґрунтованим та таким, яке підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу;
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 висунуто обвинувачення в тому, що він 24.12.2015 року близько 3 години 20 хвилин разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Проте, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації про таке прийняте в ході досудового розслідування рішення прокурора, як постанова про виділення матеріалів досудового розслідування в порядку ч. 5 ст. 217 КПК, хоча посилання на таке процесуальне рішення міститься в формулюванні обвинувачення та впливає на кваліфікацію злочину.
Крім того, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_3 дійсно зовсім не відкривалися матеріали досудового розслідування, тобто з ним не виконувалися вимоги ст. 290 КПК України. Під номером 22 в Розділі I «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» реєстру матеріалів досудового розслідування є запис про заяву про відмову від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 08.02.2016 року, однак, в реєстрі не вказано, хто подавав таку заяву. До того ж прийняття такої заяви від сторони кримінального провадження не передбачено ст. 290 КПК України, яка, навпаки, в частині 2 передбачає, що прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання, зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.
Крім того, ч. 12 ст. 290 КПК України містить застереження: якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд звертає увагу і на ту обставину, що ОСОБА_3 24.12.2015 року о 4 годині було затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня 24.12.2015 року о 17 годині (під час перебування особи під вартою) його було допитано у якості підозрюваного, однак, реєстр матеріалів взагалі не містить відомостей про вручення ОСОБА_3 письмового повідомлення про підозру відповідно до правил ст. 278 КПК.
Під номером 14 в Розділі I «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» реєстру матеріалів досудового розслідування є запис від 24.12.2015 року про доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 , проте, будь-які відомості про участь у досудовому розслідуванні захисника відсутні, що, на думку суду, свідчить про невиконання вимог ч. 4 ст. 213 КПК України, а відтак, і порушення права затриманої особи на захист.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувальний акт було складено 18.02.2016 року. Однак, обвинувальний акт, який надійшов до суду відносно ОСОБА_3 , датований 22.02.2016 року, що викликає сумніви відносно існування двох різних обвинувальних актів у одному і тому ж кримінальному провадженні. При цьому всупереч вимогам п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта, направленого до суду не додано розписки підозрюваного про отримання ним копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування. Підписання вказаної розписки іншими, крім підозрюваного, особами та з інших підстав, не передбачених діючим КПК України, не може бути прийнято судом до уваги через непроцесуальний характер таких дій.
З огляду на викладене, на думку суду, призначення судового розгляду обвинувального акта у даному кримінальному провадженні не можливе, через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК, відтак, обвинувальний акт слід повернути прокурору.
Строк дії застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту сплив 21.02.2016 року (до направлення обвинувального акта до суду). Клопотань, передбачених ч. 3 ст. 315 КПК України, від учасників судового провадження не надходило.
Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314 316, 290 - 291, 278, 213, 109 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя