Справа № 346/4546/15-к
Провадження № 11-кп/779/117/2016
Категорія ч.1 ст.115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 кримінальне провадження № 0000196 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.125, ч.1 ст.115 КК України, за участю прокурора ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
вироком Коломийського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року :

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, українця, громадянина України

визнано винуватим за ч.2 ст.125, ч.1 ст.115 КК України ( далі КК ) та призначено покарання:

за ч.1 ст.125 КК - 1 ( один) рік обмеження волі;

за ч.1 ст.115 КК 8 ( вісім ) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання 8 ( вісім ) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахується з моменту затримання 13 год. 45 хв. 8 серпня 2015 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Строк попереднього ув`язнення з 8 серпня 2015 року зараховано у строк відбуття покарання із розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 613 грн. 80 коп. витрат за проведення експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду злочин вчинено за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 проживав у АДРЕСА_1 , а неподалік проживали його родичі ОСОБА_12 та син останнього ОСОБА_9 , з якими у обвинуваченого протягом тривалого часу склалися неприязні відносини, через те, що вони у лісі, на земельній ділянці, яка знаходиться поряд з його будинком здійснювали заготівлю дров.

8 серпня 2015 року близько 07 ранку потерпілий ОСОБА_9 з метою заготівлі дров на гужовому транспорті приїхав на вказану земельну ділянку, де побачив зрізане дерево, розпочав рубати його на дрова.

Обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та вимагав припинити порубку, у зв`язку з чим між ними виникла чергова сварка, в ході якої обвинувачений вийняв із кишені штанів розкладний ніж, та умисно наніс ним один удар ОСОБА_9 в область правого стегна, спричинивши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи ушкодження у вигляді різаної рани правого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та синця правого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_9 з метою захисту під час нанесення удару ножем дістав із гужового транспорту металеву трубу та обороняючись, наніс нею обвинуваченому удари по тілу, спричинивши згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження : забій м`яких тканин правого передпліччя з наявністю забійної рани та травматичного набряку; синець лівого плеча.

Після цього обвинувачений, тримаючи у руці ніж, пішов у сторону свого місця проживання.

У цей час до ОСОБА_9 підійшов його батько ОСОБА_12 , який побачив на тілі сина кров, та взнавши зі слів сина, що тілесне ушкодження йому спричинив ОСОБА_7 , побіг за останнім.

Обвинувачений з мотивів особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та передбачаючи настання смерті, в момент, коли ОСОБА_12 наздогнав його, розвернувся та умисно наніс йому удар ножем в життєво важливу ділянку тіла грудну клітку, від якого потерпілий впав на землю та через деякий час помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням шкіри, підшкірного-жирового шару, м`язів, 5-го ребра справа, пристінкової плеври, серцевої сорочки, висхідного відділу аорти, які супроводжувалися зовнішньою та внутрішньою кровотечею, і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Наносячи ОСОБА_12 удар ножем в життєво важливу ділянку тіла - грудну клітку, обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачав настання смерті потерпілого та свідомо бажав цього.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 вважає вирок незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, оскільки судове слідство проведено неповно, однобічно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також вказує на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема вказує на:

- однобічність та неповноту як досудового розслідування, так і судового розгляду,

оскільки не встановлено характеристики дерев`яної палиці, якою, за словами ОСОБА_7 , ОСОБА_12 намагався нанести удар обвинуваченому, та вона не була вилучена з місця події;

- порушення вимог процесуального закону при направленні обвинувального акта до

суду та подальша його заміна, а також надання стороною обвинувачення до початку судового розгляду матеріалів кримінального провадження;

- невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки суд не взяв

до уваги показання обвинуваченого, а обгрунтував винуватість обвинуваченого суперечливими, нелогічними та непослідовними показання потерпілого ОСОБА_9 ;

- відсутність умислу у обвинуваченого на заподіяння потерпілому ОСОБА_9

тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження;

- визнання недопустимим доказу протоколу огляду місця події - місця виявлення

трупа ОСОБА_9 від 08.08.2015 року, так як дана слідча дія проведена з порушенням вимог кримінального процесуального закону;

- зазначає, що ОСОБА_7 перебував у стані необхідної оборони, однак перевищив при

цьому її межі, нанісши удар ножем потерпілому ОСОБА_9 ;

- щодо спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , то

обвинувачений ОСОБА_7 діяв у стані необхідної оборони, що виключає злочинність діяння.

Просить вирок скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким кримінальне провадження за ч.2 ст.125 КК щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, а діяння за ч.1 ст.115 КК перекваліфікувати на ст.118 КК та призначити відповідне покарання.

У засіданні апеляційного суду:

- захисник ОСОБА_6 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, посилаючись на неповноту та однобічність досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону;

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, подану захисником ОСОБА_6 в повному обсязі, та пояснив, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_9 наносив йому удари металевою трубою, а тому він, обороняючись, наніс у відповідь удар ножем у ногу. Направляючись після цього додому, побачив, що його наздоганяє ОСОБА_12 , який намагався вдарити його палицею. Він ухилився і наніс ОСОБА_12 один удар у груди. Вважає, що діяв у стані необхідної оборони.

- прокурор вважає вирок законним та обґрунтованим, а надані в судовому засіданні стороною обвинувачення докази належними та допустимими.

- потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечили доводи апеляційної скарги захисника та просять її відхилити.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , повторно дослідивши окремі докази, з`ясувавши обставини кримінального провадження, вислухавши захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора та потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про залишення вироку без зміни, обговоривши мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо однобічності та неповноти досудового розслідування та судового розгляду, неправильної кваліфікації дій обвинуваченого не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Так, показаннями потерпілого ОСОБА_9 встановлено, що 8 серпня 2015 року близько 7 години ранку, коли він перебував у лісі і здійснював заготівлю дров, до нього підійшов обвинувачений та почав кричати і сваритися, чому він забирає дерево на підводу. На прохання відійти, ОСОБА_7 , витягнувши із задньої лівої кишені розкладний ніж, нічого не кажучи, став наближатися до нього. Він, побачивши ніж , сказав обвинуваченому сховати його, бо вдарить. Однак обвинувачений підходив все ближче, тримаючи в руці ніж. Тому він спіймався за кусок труби, яка була на підводі, і цей час відчув укол в ногу від ножа, відчув біль та крикнув, після чого витягнув трубу та вдарив нею обвинуваченого по тілу. Відчувши сильну біль у нозі від поранення ножем, присів на землю і почав стягати штани. Обвинувачений пішов по стежці у напрямку свого будинку. Коли підійшов батько і, побачивши кров на нозі, запитав, хто це зробив, він відповів, що ОСОБА_13 . Тоді батько крикнув: ОСОБА_13 , що ти зробив та пішов за обвинуваченим. При цьому в руках батько нічого не мав. Коли він підвівся і натягнув штани, розвернувся направо, то побачив, що тато іде до нього, зробив декілька кроків і упав. Він підійшов до батька, той два рази хлипнув і перестав дихати. Оглядаючи батька, побачив на грудях ножову рану.

Дані показання суд обґрунтовано взяв до уваги як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, оскільки вони є послідовні і об`єктивно підтверджуються іншими доказами.

Так, даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №213 від 08 серпня 2015 року, встановлено, що характер та розташування тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не виключає їх спричинення внаслідок ударів металічною трубою чи іншим тупим твердим предметом. При цьому було нанесено не менше 2-х ударів, а їх розташування не виключає можливості їх спричинення під час самооборони ( а.с.106 ).

Дані висновку судово-медичної експертизи узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_9 про обставини, за яких він наніс два удари металевою трубою по тілу ОСОБА_7 .

Тому висновок суду про те, що тілесні ушкодження обвинуваченому були спричинені ОСОБА_9 з метою самозахисту під час нанесення обвинуваченим удару ножем, і обвинувачений не перебував у стані необхідної оборони, є обґрунтованим.

За таких обставини у колегії суддів немає підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги захисника про те, що у ОСОБА_7 не було умислу на вбивство ОСОБА_12 , а обвинувачений наніс удар ножем у груди потерпілому, перебуваючи в стані необхідної оборони.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_14 , побачивши на тілі сина ОСОБА_15 кров і дізнавшись від останнього, що тілесне ушкодження йому спричинив ОСОБА_7 , побіг за обвинуваченим.

У момент, коли ОСОБА_14 наздогнав обвинуваченого, той розвернувся і наніс удар ножем потерпілому у життєво-важливу ділянку тіла грудну клітку, від якого той помер на місці події.

У засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив нанесення удару ножем, однак пояснив, що зробив це тоді, коли ОСОБА_12 догнав його і намагався нанести йому удар палкою твердої породи, від якого він ухилився. При цьому він також пояснив, що після нанесення удару в ногу ОСОБА_12 , він направлявся додому. Ніж був розкладений і знаходився у руці, а нанісши один удар ОСОБА_12 в область грудної клітки М, він не надав допомогу потерпілому, а пішов додому.

Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що не бачив будь-якої палки в руках у батька, коли той направився за ОСОБА_7 , дізнавшись про поранення сина.

Даними висновку судово-медичної експертизи трупа потерпілого ОСОБА_12 встановлено, що смерть наступила від масивної крововтрати внаслідок колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки та висхідного відділу аорти, які супроводжувалися зовнішньою та внутрішньою кровотечами. На трупі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирового шару, м`язів, 5-го ребра справа, пристінкової плеври, серцевої сорочки, висхідного відділу аорти.

За таких обставин, колегія суддів, враховуючи обставини кримінального провадження, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, знаряддя вчинення злочину, вважає, що наносячи удар ножем у життєво важливу ділянку тіла грудну клітку, ОСОБА_7 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав настання смерті потерпілого та свідомо бажав цього.

Об`єктивних даних про перебування ОСОБА_7 у стані необхідної оборони у даному проваджені не здобуто.

Суд першої інстанції належним чином оцінив показання ОСОБА_7 обґрунтував, з яких підстав і в якій частині не бере їх до уваги та мотивував, чому вважає безпідставними твердження обвинуваченого про самозахист.

Під час огляду місця події та проведення слідчого експерименту палки, якою нібито потерпілий ОСОБА_12 намагався нанести удар обвинуваченому, і яка б відповідала ознакам, вказаним обвинуваченим, виявлено не було.

Ставити під сумнів висновок суду про відсутність стану необхідної оборони у ОСОБА_7 , за твердженням якого потерпілий намагався вдарити його палкою, враховуючи, що події відбувалися на лісовій галявині, де можлива наявність зрубаних гілок, що зафіксовано в протоколі огляду місця події, у колегії суддів немає підстав.

Що стосується спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , то суд прийшов до обґрунтованого висновку, що такі тілесні ушкодження були йому заподіяні ОСОБА_16 металевою трубою з метою захисту під час нанесення йому удару ножем у ногу.

Щодо посилань адвоката на незаконність відмови судом першої інстанції у задоволенні його клопотання про допит свідка ОСОБА_17 лісника Печеніжинського лісництва ДП Коломийське лісове господарство про якість деревини двох дерев, які ОСОБА_12 та ОСОБА_9 мали намір 08.08.2015 року вивезти з лісу, то колегія суддів виходить з таких підстав.

У засіданні суду першої інстанції захисник заявляв клопотання про допит вказаного свідка, а тому апеляційний суд відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції. Відмовляючи у допиті свідка ОСОБА_17 апеляційний суд виходить з того, що дослідження цього доказу є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції, а також з точки зору належності такого доказу.

Обставини, що стосуються якості та кількості деревини, що мали намір вивезти з лісу ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , не мають відношення до даного провадження, а тому показання свідка ОСОБА_20 не можуть прямо чи непрямо підтвердити існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Щодо допиту свідків ОСОБА_21 слідчого, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 понятих, з участю яких 08.08.2015 року проводився огляд місця виявлення трупа ОСОБА_12 , та заступника прокурора області ОСОБА_24 і в.о. Коломийського міжрайонного прокурора ОСОБА_25 , які зазначені у протоколі огляду місця події, то, як вбачається із журналу судового засідання, такі клопотання захисником у засіданні суду першої інстанції не заявлялися. Крім того, відсутність підписів ОСОБА_26 та ОСОБА_25 у протоколі огляду місця події не впливає на суть та правильність проведеної процесуальної дії, оскільки протокол огляду місця події складений відповідно до вимог ст.ст. 104, 237 КПК України.

Колегія суддів не знаходить підстав для визнання недопустимим доказу протоколу огляду місця події ( місця виявлення трупа ОСОБА_12 ) від 08.08.2015 року, про що вказує захисник в апеляційній скарзі, посилаючись на те, що дана процесуальна дія проведена з порушенням вимог кримінального процесуального закону без участі судово-медичного експерта, зважаючи на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 8 серпня 2015 року була проведена процесуальна дія - огляд місцевості, на якій був виявлений труп ( т.1, а.с.58-59, 60-64 ), про що слідчим складено відповідний протокол. У протоколі зазначено дані про місцезнаходження трупа ОСОБА_12 та наявні на тілі тілесні ушкодження. Дана процесуальна дія проводилася з 10 год. до 12 год. 55 хв.

Також в матеріалах провадження наявний протокол огляду трупа ( т.1, а.с.65-67 ), з якого видно, що огляд трупа ОСОБА_12 як процесуальна дія проводився слідчим того ж дня, 8 серпня 2015 року, з 13 год. 40 хв. до 13 год. 55 хв. за участю 2 понятих та судово-медичного експерта ОСОБА_27 , як того вимагають положення ч.7 ст.223 та ч.1 ст.238 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що проведення огляду трупа 8.08 2015 року одночасно з оглядом місця події з 10 год. до 12 год. 55 хв. без участі судово-медичного експерта, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, не може бути підставою для визнання даного доказу недопустимим, оскільки зразу ж після цього з 13 год. 40 хв. до 13 год 55 хв. слідчим проведено огляд трупа ОСОБА_12 із залученням судово-медичного експерта.

Не встановлено у даному провадженні істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Та обставина, що ОСОБА_7 4.12.2015 року був вручений новий обвинувальний акт, на думку колегії суддів, не можна вважати грубим порушенням процесуального закону, оскільки у затвердженому прокурором 30.09.2015 року і врученому в цей же день під розписку обвинуваченому ОСОБА_7 обвинувальному акті була допущена описка: при зазначенні обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання замість прізвища ОСОБА_7 вказано прізвище ОСОБА_28 Хоча відомості про пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини зазначені правильно, по що не заперечували учасники провадження у судовому засіданні.

Стороною обвинувачення докази надавалися після вручення обвинувального акта 30.09.2015 року та початку судового розгляду 2 листопада 2015 року.

Тому колегія суддів не може вважати повторне вручення обвинувального акта за наявності первинного, в якому допущена описка, що в подальшому була усунута, істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне безумовне скасування вироку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.125, ч.1 ст.115 КК кваліфіковано правильно, а призначене йому покарання відповідає вимогам ст.65 КК.

Підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку учасниками судового провадження шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4