Справа № 184/390/16-к
Номер провадження 1-кп/184/46/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Орджонікідзе кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 від 04 лютого 2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, українець, громадянин України, освіта середня, непрацюючий, неодружений, маючий на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 27.05.2011 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-29.05.2012 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 185, ч.3, ст. 185 ч.2, ст.190 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Ні підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбута частина покарання за вироком суду від 27.05.2011 року, остаточно до відбуття 3 роки 8 місяці позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Солонянського районного суду від 18.12.2013 року;

-14.12.2015 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 185 ч.2 КК України 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
04.02.2016 року приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 знаходився в гостях у раніше йому знайомого ОСОБА_6 , за адресою його мешкання квартира АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 побачив на шиї ОСОБА_6 два золотих ланцюжка, після чого ОСОБА_3 вийшов з квартири на подвір`я, де у нього виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення золотих виробів, належних раніше знайомому йому ОСОБА_6 .

В цей же день об 11 год. 30 хв., ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний намір, подзвонив у дзвінок квартири АДРЕСА_2 , яку відкрив раніше йому знайомий ОСОБА_6 і в цей же час ОСОБА_3 відкрито, повторно, із корисливих спонукань, шляхом ривку з шиї ОСОБА_6 зірвав золотий ланцюжок вагою 7 грамів, 585 проби, плетіння «Fibo» на якому знаходився золотий хрестик із зображенням «Ісуса Христа» вагою 5 грамів, 585 проби, та золотий ланцюжок вагою 20 грамів, 585 проби, плетіння «Снейк», на якому знаходився золотий «самородок» вагою 7 грамів, 999 проби.

Згідно висновку товарознавчої експертизи №28 від 04.02.2016 року вартість золотих виробів на день проведення експертизи становить: золотого ланцюжка вагою 7 грамів, 585 проби, плетіння «Fibo» - 3753, 75 грн., золотого ланцюжка вагою 20 грамів, 585 проби, плетіння «Снейк» - 10 725 грн., золотого хрестика з зображенням «Ісуса Христа» вагою 5 грамів, 585 проби 2681, 25 грн., вартість золотого самородку вагою 7 грамів, 999 проби 6 410, 25 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 23 570, 25 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та відповідаючи на питання головуючого пояснив, що він дійсно 04.02.2016 року прийшов до раніше йому знайомого ОСОБА_6 для того, щоб віддати гроші. До цього він робив у нього ремонт та бачив на шиї золоті ланцюжки. Коли він подзвонив до квартири і йому відкрив ОСОБА_6 , то він правою рукою шляхом ривка зірвав з шиї потерпілого два золоті ланцюжки, які потім продав й грошима розпорядився на власний розсуд. Під час здійснення кримінального правопорушення наркотичних засобів він не вживав, був тверезим.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. В скоєному обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати правдиві покази.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявляв. При вирішенні міри покарання погоджувався з думкою сторони обвинувачення.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Суд оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Призначаючи відповідно до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України відноситься до тяжкого злочину, злочин вчинені у період непогашеної судимості та в період іспитового строку, разом з тим, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, що в силу ст. 66 КК України визнається як пом`якшуюча обставина, також беручи до увагу особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, але перебуває на обліку кримінально-виконавчої інспекції, крім цього має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та хворіє на цілий ряд тяжких захворювань, що встановлено консультаційним висновком спеціаліста, який досліджений судом, суд дійшов до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ст.186 ч.2 КК України, що буде достатнім для попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України. Підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається, оскільки судом не встановлено дві або більше підстави, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд також не вбачає.

Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому, суд вважає, необхідним застосувати ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання, частково приєднати покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2 КК України від 14.12.2015 року, призначивши остаточно покарання за сукупністю вироків, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив інкримінований злочини після постановлення вказаного вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат по справі та речових доказів не має.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 цим вироком частково приєднати покарання призначене йому вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року, яким його засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України на 1 рік., що у перерахунку відповідно до вимог ст. 72 ч.1 КК України складає шість місяців позбавлення волі, та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді чотирьох років та одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді домашнього арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання його за цим вироком суду та приведення його до виконання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальних витрат по справі та речових доказів не має.
На вирок суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1