Справа № 204/3587/16-к
Провадження № 1-в/204/1168/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3

представника установи: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новодонецьке, м.Допропілля Донецької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13.01.2014 його було засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі, який відбуває покарання у Дніпропетровській установі виконання покарань УДПтСУ в Дніпропетровській області, щодо звільнення від покарання на підставі ст.81 КК України, суд-
В С Т А Н О В И В:
До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
В обґрунтування заявленого заявник зазначає, що він засуджений вироком суду до 3 років 6 місяців позбавлення волі, відбуває покарання у СІЗО м.Дніпропетровська, оскільки зарахований до господарчої обслуги установи, при цьому відбув більш ніж 1/2 покарання, довів своє виправлення оскільки має сумлінну поведінку та ставлення до праці, повністю визнав свою провину в ньому, приймає участь у суспільно корисній роботі, тому є підстави для застосування щодо засудженого ст. 81 КК України.
Засуджений в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що два місяці тому повністю усвідомив свою вину, про що свідчить його рішення добровільно виплачувати моральну шкоду потерпілій. Зазначив, що під час слухання кримінальної справи у суді він перераховував грошові кошти на користь потерпілої, знав потерпілу та її адресу. До березня 2016 року у добровільному порядку моральну шкоду за вироком суду потерпілій не відшкодовував. Вважає, що на теперішній час став на шлях виправлення, про що додатково свідчить його намір добровільно відшкодовувати моральну шкоду з березня 2016 року. Зазначив, що має родину, підтримує з ними зв`язок.
Представник Дніпропетровської установи виконання покарань УДПтСУ в Дніпропетровській області просив вирішити заяву на розсуд суду. Зазначив, що ОСОБА_5 характеризується задовільно, має три заохочення, не має стягнень, не порушує режим, приймає участь у суспільно-корисній роботі за місцем відбування покарання, є працівником банно-прального комплексу установи, має сумлінну поведінку, має родину, з якою підтримує зв`язок. Засуджений в березні 2016 року написав заяву про виплату моральної шкоди потерпілій з його заробітної плати, яка знаходиться в бухгалтерії установи. На протязі відбування покарання ОСОБА_5 щиро не каявся, не виплачував моральної шкоди потерпілій. Охарактеризував поведінку ОСОБА_5 як пристосовницьку, підтвердив, що у повному обсязі свою вину він почав усвідомлювати приблизно у березні, у зв`язку з чим написав заяву адміністрації установи про утримання його заробітної плати на користь потерпілої, зазначив, що засуджений став на шлях виправлення.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Зазначив, що засуджений має пристосовницьку поведінку, оскільки, зі слів самого засудженого, тільки два місяці тому він усвідомив провину у повній мірі, захотів відшкодувати шкоду, проте, зі слів самого засудженого, він мав можливість це зробити раніше, оскільки знав адресу потерпілої та вже перераховував гроші під час слухання кримінальної справи щодо нього.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
За вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13.01.2014, за яким ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, йому призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Красногвардійського районного суду від 09.02.2016 ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.01.2014 до дня набрання вироком законної сили 26.03.2014 зараховано із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 17.02.2016 відповідно до розпорядження в матеріалах особової справи засудженого.

Таким чином, початок утримання зазначеної особи під вартою 13.01.2014, кінець строку відбування покарання 30.04.2017.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Станом на 01.06.2016 засуджений ОСОБА_5 відбув більше половини призначеного йому покарання.

Згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпропетровської установи виконання покарань УДПтСУ в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпропетровського слідчого ізолятору, за період відбування покарання характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, працевлаштований працівником банно-прального комплексу, сумлінно ставиться до праці, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу, має три заохочення та не має стягнень. Відповідно до вироку суду майновий позов є, але виконавчий лист на адресу установи не надходив. Зазначені дані також підтверджуються поясненнями засудженого, представника установи відбування покарання, а також матеріалами особової справи засудженого, дослідженої судом у судовому засіданні.
Проте суд звертає увагу на наступне. Ухвалою Крсногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 26.11.2015 ОСОБА_5 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання на підставі ст.81 КК України. Зазначена ухвала суду залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2015. У судовому засіданні засуджений зазначив, що він повністю усвідомив вину після винесення зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції, близько двох місяців тому, у березні 2016 року, тому вирішив виплачувати моральну шкоду потерпілій. Таку поведінку засудженого суд характеризує як пристосовницьку. Така характеристика поведінки засудженого підтверджується і поясненнями представника установи виконання покарання, які він надав у судовому засіданні. Суд також враховує пояснення представника установи, за якими засуджений на протязі відбування строку покарання дійсно глибоко не каявся, потім змінив свою позицію, оскільки засудженому властива саме пристосовницька поведінка. Підтвердив, що на теперішній час поведінка та характеристика засудженого може свідчити про те, що він став на шлях виправлення, що підтверджується його наміром добровільно відшкодовувати моральну шкоду потерпілій.
За законом, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 має пристосовницьку поведінка, яка не свідчить про його виправлення, а є пристосуванням до вимог адміністрації з метою отримання пільг, передбачених ст.81 КК України. Крім того, з огляду на викладене вище, враховуючи вимоги зазначеної постанови Пленуму ВСУ та пояснення засудженого та представника установи з приводу становлення ОСОБА_5 на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що термін часу з березня 2016 року, з якого засуджений у повній мірі усвідомив вину по день слухання заяви у суді не є достатнім терміном для того, щоб впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів та може свідчити про те, що ОСОБА_5 лише став на шлях виправлення, але не довів його, що є обов`язковою умовою для застосування ст.81 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджений не довів своє виправлення, не досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України щодо нього - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1