Провадження № 1-кп/522/1082/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі
Судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_5 , 05.11.2015 року по 03.06.2016 року, орендувала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 та діючи умисно, порушуючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, розпочала утримувати місце розпусти в зазначеній квартирі, спеціально підготовлене для постійного вчинення розпусних дій (приток розпусти) невизначеним колом осіб. Виконуючи функції адміністратора, ОСОБА_5 вчиняла дії щодо забезпечення, використання та функціонування вказаного приміщення. Так, ОСОБА_5 шукала клієнтів, оплачувала оренду приміщення та комунальні послуги, транспортні витрати, інші фінансові розрахунки, а саме: придбання і реалізація для клієнтів білизни, напоїв, продуктів тощо.
Крім того, з 05.11.2015 року по 03.06.2016 року, у ОСОБА_5 , виник злочинний намір створити умови для сексуальної експлуатації жінок з метою отримання від них коштів за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 стала підшукувати вказаних осіб жінок, тих, які не мають постійного джерела доходу та у зв`язку з скрутним матеріальним становищем надають послуги сексуального характеру, попередньо домовившись з останніми про те, що вона забезпечить їх клієнтами, тимчасовим місцем проживання, перевезенням та захистом від правоохоронних органів, а вони за надані ними інтимних послуг будуть надавати їй 50 відсотків отриманого прибутку. Так, ОСОБА_5 , переважну частину свого часу перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснювала контроль за жінками, шукала їм клієнтів, отримувала кошти від клієнтів, займалась розміщенням анкет жінок в мережі Інтернет на сайті sexxx.od.ua, використовуючи рекламні номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані:
- за ч. 1 ст. 302 КК України за ознаками утримання місця розпусти;
- за ч. 2 ст. 303 КК України за ознаками сутенерства щодо кількох осіб.
30 серпня 2016 року між прокурором Одеської місцевою прокуратури № 2 ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 302 ч. 1, 303 ч. 2 КК України, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті особи, за ім`ям « ОСОБА_8 », яка займається сутенерством щодо кількох осіб на території м. Одеси та у разі встанвлення вказаної особи, обвинувачена зобов`язується взяти участь у необхідних слідчих діях при здійсненні провадження щодо цієї особи. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 302 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 гривень; за ч. 2 ст. 303 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України. Крім того, згідно умов даної угоди обвинуваченій роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 302 ч. 1, 303 ч. 2 КК України та підтримала вищезазначену угоду. При цьому пояснила, що він повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
Згідно вимог ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Дослідивши угоду про визнання винуватості між прокурором Одеської місцевою прокуратури № 2 ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 , суд переконавшись що, укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченої ОСОБА_5 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, встановивши правильне розуміння обвинуваченою змісту та наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом. А також перевіривши її на відповідність вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України та закону, дії обвинуваченої кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, очевидна неможливість визнання взятих на себе умов угоди відсутня, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
Керуючись ст.ст. 468-470, 472, 474, 475 КПК України, -
ОСОБА_5 визнати винною:
-за ч. 1 ст. 302 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 гривень;
-за ч. 2 ст. 303 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Застосувати ст.ст. 75, 76 п. 2, 3, 4 КК України і звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 1 (одного) року випробувального терміну ОСОБА_5 не скоїть нове кримінальне правопорушення.
Зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_5 не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

16.09.2016