Справа № 163/1054/16-к Провадження №11-кп/773/424/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 305 ч.2 , 309 ч.1 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Любомльського районного суду від 13 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
За даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , вантажник ТзОВ «Торговий дім «Аванта»», з середньою спеціальною освітою, не одружений, українець, громадянин України, в порядку ст.89 КК України раніше не судимий;
засуджений за ч.2 ст.305 КК України із застосування ст.69 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна;
за ч.1 ст.309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, перебуваючи на території Республіки Польща, 30.10.2015 року, в одному з придорожніх кафе в місті Дорохуську, незаконно придбав у незнайомої йому особи за 150 польських злотих, без мети збуту, для власного вживання: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою 0,2651 г., поміщену у поліетиленовий пакунок, та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, маса якого у перерахунку на висушену речовину становить 0,37 г., поміщений у паперовий згорток, які розмістив в одягнутому на собі одязі, а саме: поліетиленовий пакунок з вмістом психотропної речовини помістив у власний гаманець, який, в свою чергу, поклав у внутрішню кишеню одягнутої на собі зимової куртки, а наркотичний засіб помістив у праву передню кишеню одягнутих на собі джинсів, після чого на автомобілі марки «Volkswagen Passat B5», р.н.з. НОМЕР_1 , в якості водія прослідував на територію України, та незаконно перевозячи і зберігаючи при собі зазначену психотропну речовину, і наркотичний засіб у вказаний спосіб, що утруднює виявлення, перетнув митний кордон України через пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС, що знаходиться в с.Старовойтове Любомльського району Волинської області, перемістивши таким чином зазначені психотропну речовину та наркотичний засіб на територію України, та про їх наявність не повідомив працівникам митниці під час проходження митного контролю, однак вони були виявлені в ході проведення прикордонно-митного огляду.
Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP, масою 0,2651 г., а також контрабанді вказаної психотропної речовини та особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - канабісу, масою в перерахунку на висушену речовину - 0,37 г., тобто їх переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює виявлення, вчинив злочини, передбачені ч.1 ст.309 та ч.2 ст.305 КК України.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.305, ч.1 ст.309 КК України та призначити за ч.2 ст.305 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна, за ч.1 ст.309 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Посилається на те, що судом необґрунтовано звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Вказує, що місцевий суд не навів у своєму рішенні достатніх мотивів для застосування ст.75 КК України та не взяв до уваги акт наркологічної експертизи №791, не врахував тяжкість вчинених злочинів, і безпідставно відніс до пом`якшуючих покарання обставин молодий вік обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку та основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, скасувавши вирок та призначивши ОСОБА_8 покарання без застосування ст.75 КК України, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляцію прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинних діянь та кваліфікація його дій відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та у апеляційному порядку не оскаржуються.

Також не оскаржується в апеляції і застосування ст.69 КК України.

Твердження апелянта про неврахування судом акту наркологічної експертизи №791 від 24.11.2015 не заслуговує на увагу, оскільки як вбачається із оскаржуваного рішення, вказаний акт досліджувався місцевим судом і йому дана оцінка. При цьому суд прийшов до правильного висновку, що вчинення обвинуваченим інкримінованих злочинів пов`язане виключно з його особистим вживанням психотропних речовин та наркотичних засобів, що підтверджується як актом № 791 від 24.11.2015, так і розмірами психотропних речовин та наркотичних засобів.

Суд не бере до уваги посилання прокурора в апеляції на безпідставне віднесення до обставин, які пом`якшують покарання, молодий вік ОСОБА_8 , так як згідно вироку суду першої інстанції, зазначена обставина не віднесена до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а вказана як обставина, що характеризує його особу.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом було дотримано вказані вимоги закону.

Так, місцевий суд при призначенні ОСОБА_8 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких відноситься до злочинів середньої тяжкості, а інший до тяжких.

Наявність обставин, які пом`якшують покарання щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочинів, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також суд першої інстанції врахував і дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та роботи, за якими характеризується виключно позитивно, його молодий вік, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повне визнання винуватості та критичне ставлення до вчиненого та вмотивовано призначив покарання у виді позбавлення волі і з врахуванням вищенаведених обставин дійшов обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Беручи до уваги, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є мотивованим і таким, що відповідає вимогам ст.65 цього ж Кодексу, адже перебування засудженого під наглядом кримінально-виконавчої інспекції найефективніше сприятиме його виправленню та перевихованню.

На думку суду апеляційної інстанції таке покарання буде достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для скасування вироку та призначення покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.75 КК України з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст.405, 407, 409 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду від 13 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: