Провадження № 1-кс/201/7705/2016
УХВАЛА
Іменем України
27 жовтня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016, на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016, на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В клопотанні заявник вказує, що 04.02.2016 між ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якого в якості законного представника діяв, зокрема, ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відомості про власника внесено до Державного реєстру речових прав.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016 у справі №201/5560/16-к за клопотанням прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 накладено арешт на вказану квартиру, яка належить ОСОБА_4 , всупереч нормі ч. 10 ст. 170 КПК України, згідно якої не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заявник є законним власником, добросовісним набувачем квартири, не є підозрюваним, обвинуваченим у кримінальному провадженні, не має іншого процесуального статусу, а нерухоме майно, на яке накладено арешт, не підпадає під визначення майна, зазначене у статті 170 КПК України.
Жодних позовів про витребування майна із володіння заявника не пред`являлося, а сам арешт порушує його право власності. Вважає, що клопотання прокурора не містило достатніх підстав, обґрунтувань та посилань на відповідні докази для накладення арешту на квартиру. Прокурором не обґрунтовано, що незастосування арешту квартири перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, а саме, що воно може бути відчуджене чи пошкоджене. Таким чином, як вважає заявник, накладений арешт на об`єкт нерухомості є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Заявник та його представник в дане судове засідання не з`явився. Заявник ОСОБА_3 надав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі та у зв`язку із неможливістю особистої участі у судовому розгляді, просить суд розглянути справу за його відсутності.
Прокурор в дане судове засідання не з`явився, надав документи, необхідні для розгляду клопотання, в минулих судових засіданнях проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що квартира є предметом злочину, кримінальне провадження триває, проводяться слідчі дії, а тому зняття арешту може спричинити негативні наслідки для досудового розслідування.
Вислухавши в судовому засідання заявника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Встановлено, що в провадженні першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000352 від 14.04.2016 за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
У ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 08.04.2016 до прокуратури Дніпропетровської області надійшла заява про те, що посадовими особами Бабушкінського райвідділу міліції шляхом підробки заволоділи квартирою АДРЕСА_2 .
Право власності на вказану квартиру отримано 22.07.1998 громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого, на підставі підробленого акту про проведення прилюдних торгів від 19.02.2014, громадянином ОСОБА_9 16.10.2015 отримано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру.
Під час допиту як свідка державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_10 , яким нібито був підписаний вказаний акт, останній показав, що акт про проведення прилюдних торгів від 19.02.2014 копію якого йому надано для огляду, він бачить вперше, а підписи виконані на наданому акті, нібито від його імені, йому насправді не належать. На підтвердження своїх показань, ОСОБА_10 надано копію його паспорту громадянина України.
Крім того, у вказаному акті про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна вказано, що у Жовтневому ВДВС ДМУЮ знаходилось виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 3139 від 25.03.2013 приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності, на той час ОСОБА_7 - на користь ОСОБА_12 .
Приймаючи до уваги, що зазначений об`єкт нерухомості є майном, на яке було спрямоване кримінальне правопорушення та є набутим майном особами в результаті вчинення кримінального правопорушення, з метою недопущення його подальшої реалізації в тому числі і нерезидентам України, з метою забезпечення цивільного позову виникла слідча необхідність в його арешті.
З метою забезпечення кримінального провадження, запобігання подальшої реалізації нерухомого майна третім особам, що призведе до втрати доказів під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016 накладено арешт на об`єкт нерухомості у місті Дніпропетровську за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 .
Як зазначає заявник, ОСОБА_4 є законним власником, добросовісним набувачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а накладений арешт порушує його права, як законного власника нерухомості.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів оглянутого судом кримінального провадження, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом злочину. Тому ухвалою слідчого судді накладено арешт на дану квартиру з метою запобігання можливості її відчуження, забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Як вказано у ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається третя особа у даному випадку ОСОБА_4 .

Підстави припинення тимчасово вилученого майна вказані і у ст. 169 КПК України, згідно із якою тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171 (подання клопотання пізніше наступного робочого дня після вилучення майна), частиною шостою статті 173 цього Кодексу (постановлення ухвали пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання); 4) у разі скасування арешту.
Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 374 КПК України при винесенні вироку суд вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Проаналізувавши матеріали скарги, приходжу до висновку, що арешт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений цілком підставно, оскільки квартира є предметом злочину. Враховуючи викладене, у клопотанні слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016, на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1