Провадження № 1-кп/127/247/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2014 р. за № 0003101 за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Сугурбай Чикаловського району Кокчитавської області Республіка Казахстан, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого:
10.06.2011 р. Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 264 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_13 02.05.2014 р. біля 01.00 год. перебував з та ОСОБА_12 біля зупинки громадського транспорту «вул. Молодогвардійська», розташованої на перехресті вул. Д. Нечая та Молодогвардійської, де вони вживали спиртні напої. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_9 , який також почав вживати спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спиртні напої. Після розпивання спиртних напоїв ОСОБА_13 пішов до магазину, щоб придбати випити кави, придбавши яку, він відійшов від входу до магазину. В цей час до нього підійшов ОСОБА_15 , який почав йому груби, штовхнув ОСОБА_13 , збив з його голови кепку та розлив у зв`язку з цим на ОСОБА_13 каву, яку той тримав у руках. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_15 між ним та ОСОБА_13 виникла суперечка. У зв`язку зі спробою ОСОБА_15 нанести удари ОСОБА_13 у останнього виник умисел на заподіяння ОСОБА_15 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 наніс ОСОБА_15 декілька ударів в область голови.
В цей час ОСОБА_9 , помітивши суперечку та бійку між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , підбіг до них і спробував їх розборонити, однак ОСОБА_15 спробував кинути ОСОБА_9 на землю та через спину ОСОБА_13 наніс ОСОБА_9 удар. У зв`язку з цим у ОСОБА_9 також виник умисел на спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_13 почали наносити ОСОБА_15 численні удари в область голови та тулуба.
Після виникнення даного конфлікту до ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які сперечались з ОСОБА_15 , підійшов ОСОБА_11 , у якого також виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_15 у зв`язку з небажанням останнього припинити конфліктну ситуацію. Після висловлювань ОСОБА_15 образ до ОСОБА_11 у останнього також виник умисел на спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 також разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 почав наносити ОСОБА_15 численні удари в область голови та тулуба. ОСОБА_15 , маючи намір уникнути його побиття, почав тікати, однак ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 почали переслідувати ОСОБА_15 , в ході чого отримав підніжку і впав на коліна. ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень нанесли останньому численні удари ногами та руками в область тулуба та голови.
В цей час у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_15 . Не повідомляючи ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про свій злочинний умисел, який не охоплювався спільним умислом на спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 , скориставшись тим, що ОСОБА_13 та ОСОБА_9 продовжують наносити ОСОБА_15 удари в зв`язку з чим останній позбавлений можливості чинити опір, вирвав у ОСОБА_15 сумочку. У вказаній сумочці знаходились: гаманець з грошима в сумі 400 грн., банківські картки, мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 650 грн., копії довіреностей на керування автомобілями марки «Ваз-2108» та «Ваз-2105», світлокопії паспортів громадян України на ім`я ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , банківські чека, а також наручний годинник марки «Invicta» вартістю 2000 доларів США, що згідно з курсом НБУ складає 22800 грн. Таким чином, загальна вартість майна, яким заволодів ОСОБА_11 , складає 23200 грн. ОСОБА_11 , не повідомляючи ОСОБА_9 та ОСОБА_13 про заволодіння майном ОСОБА_15 продовжив наносити останньому удари.
Скориставшись перервою у нанесенні ударів (побитті), ОСОБА_15 піднявся на ноги та почав тікати. ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , бажаючи продовжити побиття ОСОБА_15 , почали його переслідування, однак почувши крики про наближення жінки, припинили нанесення ОСОБА_15 ударів та повернулись до вищевказаної зупинки громадського транспорту. Після цього ОСОБА_11 , не повідомляючи ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про заволодіння майном ОСОБА_15 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 23200 грн.
Згідно з висновком експерта № 695 від 23.05.2014 р. у ОСОБА_15 мали місце тілесні ушкодження параорбітальна гематома, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, синці на лівому плечі, на правому передпліччі, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення, можливо, 02.05.2014 р.; вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_15 параорбітальна гематома, субкон`юктивальний крововилив лівого ока належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці на лівому плечі, на правому передпліччі легких тілесних ушкоджень.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_12 та ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що вони 02.05.2014 р. біля 01.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту «вул. Молодогвардійська», розташованої на перехресті вул. Д. Нечая Молодогвардійська в м. Вінниці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зустріли раніше не знайомого, яким в подальшому виявився ОСОБА_15 .
Нехтуючи загальноприйнятими правилами спілкування та правилами етики, використовуючи нікчемний привід, маючи на меті показати свою ніби вищість (винятковість), ОСОБА_14 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 почали зачіпати ОСОБА_15 , висловлюючись образливо в його сторону, на що останній намагався не звертати увагу. Однак, вона продовжували зачіпати ОСОБА_15 , висловлюючись образливо в його сторону та чіпляти за одяг.
Маючи намір припинити хуліганські дії, ОСОБА_15 намагався відштовхнути стоячого навпроти нього ОСОБА_13 від себе. Після цього ОСОБА_14 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось у вищеописаних діях останніх, усвідомлюючи, що перебвають у громадському (публічному) місці, почали наносити ОСОБА_15 численні удари в голову та по тулубу, внаслідок чого останньому було спричинено легкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні винуватість у вчиненні хуліганства визнав та суду пояснив, що біля 23-24 год. він прийшов на вул. Молодогвардійську, де зустрів ОСОБА_18 , з яким він трохи випив. Пізніше до них підійшов ОСОБА_19 , з яким вони випили ще. Потім вони пішли до магазину, щоб випити кави, де він відійшов трохи в сторону. До нього підійшов ОСОБА_20 , який почав йому груби, збив у нього з голови кепку та вилив каву. Він відштовхнув ОСОБА_21 , після чого той його вдарив. До них підбіг ОСОБА_19 й почав їх розбороняти, однак між ними почалась бійка. В цей час до них підійшов ОСОБА_22 і ОСОБА_20 втік. Вони трохи спустились по вулиці в напрямку втечі ОСОБА_21 , однак в подальшому повернулись до магазину. Через деякий час ОСОБА_20 повернувся з двома хлопцями й почали їх бити, тому вони почали тікати до зупинки. Через деякий час приїхали працівники міліції й забрали їх до райвідділу.
Коли він відійшов від ОСОБА_18 та ОСОБА_9 , став у чергу до магазину, купив сигарети та каву й до нього підійшов ОСОБА_20 , почав йому грубити, збив кепку і вибив з рук каву. Він відштовхнув ОСОБА_21 , після чого той його вдарив в обличчя, тому він також вдарив ОСОБА_21 в обличчя. ОСОБА_23 почав їх розбороняти, але почалась бійка. В ході бійки він наніс потерпілому біля 3 ударів, ОСОБА_24 до них взагалі не підходив. ОСОБА_25 він взагалі поблизу місця події не бачив.
Речей потерпілого він не забирав.
Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що 01.05.2014 р. він допомагав своєму товару, ввечері вони пішли в магазин, де побачили ОСОБА_26 потерпілим він знайомий не був і чому потерпілий вказує на нього, як на особу, що спричинила тілесні ушкодження, пояснити не може.
Він переговорив з ОСОБА_27 , купив необхідне і повернувся до його товариша додому. Коли він йшов з магазину, окрім ОСОБА_18 він нікого не бачив, бійки також. Його товариш ОСОБА_28 .
Про бійку та інші обставин йому стало відомо від працівників міліції.
ОСОБА_18 він зустрів біля магазину: він стояв у черзі, до нього підійшов ОСОБА_24 й став позаду нього. Це було біля 22-ї год.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що 01.05.2014 р. біля 24-ї год. він пішов до магазину, став у чергу й побачив конфлікт: ОСОБА_20 почав чіплятись до ОСОБА_29 , тому він намагався їх заспокоїти. Через деякий час після цього почалась бійка, тому він пішов по вул. Молодогвардійській й потім до нього підійшов ОСОБА_30 , в якого він побачив синець. ОСОБА_30 хотів побігти за потерпілим, проте він його стримав і заспокоїв. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_19 , а ще пізніше до них підійшов ОСОБА_20 з ОСОБА_31 та ще одним хлопцем і почали з ними бійку: вони били ОСОБА_9 та ОСОБА_32 і при цьому лаялись. Він пішов з місця бійки, на час його уходу бійка продовжувалась. Сумки в потерпілого при цих подіях не було.
Він побачив конфлікт між ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , в ході якого з ОСОБА_29 злетіла кепка, на його сорочці було видно пляму, потім ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_35 . Він ( ОСОБА_22 ) нікого не бив і речей ні у кого не забирав.
Його забрала патрульна машина, коли він разом з ОСОБА_34 йшов по вул. Молодогвардійській.
Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду пояснив, що 01.05.2014 р. до нього зателефонував товариш з ОСОБА_36 , щоб він приїхав та забрав гроші за роботу. Він приїхав до товариша після роботи, зайшов до магазину, став у чергу. До нього підійшов ОСОБА_37 , з яким він переговорив і той пішов. Пізніше до нього підійшов ОСОБА_30 , а ще пізніше підійшов ОСОБА_38 . Вони розпили пляшку горілки, потім ОСОБА_30 пішов до магазину щось купувати, а він залишився. Поки він чекав, він почув лайку, тому він вийшов до провулку і побачив, що когось б`ють. Він підійшов, щоб розібратись, але отримав два удари, від яких він впав. В подальшому він виявив зникнення мобільного телефону та грошей. Він повернувся до магазину, де побачив патруль, показав їм бійку і втратив свідомість. Він отямився вже у райвідділі.
Спочатку він вживав спиртне з ОСОБА_34 , а потім до них підійшов ОСОБА_38 . Після цього ОСОБА_30 пішов до магазину і через деякий час від нього відійшов ОСОБА_38 .
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні винуватість у вчиненні хуліганства визнав та суду пояснив, що 01.05.2014 р. він йшов додому. Біля магазину він побачив ОСОБА_29 та ОСОБА_18 , які розпивали спиртне, і він присів біля них. ОСОБА_30 через деякий час пішов до магазину докупити спиртне і в цей час до магазину підійшов ОСОБА_20 , який почав лізти без черги. ОСОБА_30 зробив ОСОБА_39 зауваження, однак той збив у ОСОБА_29 кепку і вивернув його каву. Після цього ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_29 , а той потерпілого. Він намагався їх розборонити й ОСОБА_20 кудись побіг. Через деякий час ОСОБА_20 повернувся з хлопцями і почалась бійка. Речей у потерпілого він не бачив.
До вказаної події він був знайомий лише з ОСОБА_34 , ОСОБА_27 та ОСОБА_40 .
Потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що дати він не пам`ятає, він перебував у бабусі зі своєю знайомою. Коли вона вирішила їхати додому, він почав викликати таксі, однак машин не було, тому вони вирішили піти на вулицю і по дорозі зловити машину. Вони підійшли до магазину біля 00.30 год., він посадив дівчину в таксі й купив пляшку пива та мінеральної води. До цього він алкоголю не вживав. До нього підійшли ОСОБА_22 з ОСОБА_34 , а решта обвинувачених стояли за магазином. Хлопці попросили в нього пива і він їм дав. Потім вони попросили сигарету, на що він відповів, що не палить. ОСОБА_30 почав йому грубити, тому він попросив ОСОБА_10 , щоб той заспокоїв ОСОБА_35 . При цьому вони в нього ні грошей, ні телефону не просили. До них підійшов ОСОБА_37 і почав лаятись до нього, після чого замахнувся на нього рукою, однак він ухилився. Махаючи руками, ОСОБА_37 зачепив його сумку і під час нанесення удару зірвав її. Побачивши, що хлопці п`яні, він підняв сумку та почав тікати.
Коли він перебіг дорогу, він отримав підніжку і впав на коліна. Обернувшись, він побачив ОСОБА_25 та ОСОБА_10 . З іншого боку до них підбіг ОСОБА_38 . Він відчув, що його почали бити ногами і хтось вирвав у нього сумку. Піднявши голову, він побачив свою сумку у ОСОБА_25 в руках. Він знову піднявся і почав тікати. Пробігши повз перший провулок, він почув, що за ним біжать. Обернувшись, він побачив ОСОБА_9 Хтось знову дав йому підніжку і він впав, після чого йому знову почали наносити удари. В цей час він побачив ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_35 . Він знову встав і побіг.
Удари йому наносили по всьому тілу. Біля нього на час нанесення ударів знаходились усі обвинувачені. Загалом йому було нанесено біля 20 ударів. Його перестали бити після того, як хтось крикнув, що йде жінка. Після цього він встав і побіг до сусіда ОСОБА_41 , щоб повідомити, що в нього викрали сумку й вони разом побігли до перехрестя, щоб спробувати повернути сумку. Біля перехрестя стояли обвинувачені, які побачивши їх, почали розбігатися. Він з сусідом зайшов за магазин і побачили там ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_29 та ОСОБА_10 , яких почадили в автомобіль і відвезли у відділок. Він сів у таксі й поїхав за ними.
В нього було викрадено сумку, в якій знаходилось біля 400 грн., банківські картки, два мобільних телефони (один з яких він знайшов у кущах). Також зникли паспорт, довіреність на автомобіль, гаманець, копії паспортів його родичів. Також зник і його годинник, який ним було придбано в США в 2010 році за 2 тис. доларів США.
ОСОБА_42 стояв збоку від нього і нічого не говорив, але коли його почали бити, ОСОБА_19 також почав наносити удари й наніс більше п`яти ударів.
Подія мала місце 1 травня і через три дні після неї сусідка принесла йому паспорт, сказавши, що знайшла його. Також до нього приходив ОСОБА_22 і запитував, що у нього пропало.
Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні пояснила, що 2 травня її онук пішов проводити дівчину, посадив її у таксі й пішов додому. Це все відбувалось біля 24-ї год. Вона чекала на онука, оскільки той довго не повертався. Вийшовши до хвіртки, вона почула чоловічі голоси, хтось ойкав, тому вона взяла палицю й пішла в тому напрямку. Вулиця була освітлена аж до магазину. Коли вона наблизилась, вона почула, як хтось сказав, щоб тікали, бо йде баба. Вона не може сказати, хто саме був присутній, але окрім онука було біля 5 хлопців. Вона підійшла ближче і онук сказав, що на нього напали хлопці. Він був брудним і без взуття, також вона побачила на оці гематому.
Онук розповів, що в нього забрали годинник, гроші та сумку. Вона разом з онуком пішла до магазину й там побачила хлопців, які били її онука. Онук звернувся до них з проханням, щоб вони повернули гроші та паспорт. Після цього він пішов до поста ДАІ попросити, щоб викликали міліцію.
Причини нападу на онука їй не відомі. Вона бачила сусіда ОСОБА_44 , який прийшов на прохання онука. Через деякий час сусідка принесла паспорт онука.
Свідок ОСОБА_45 в судовому засіданні пояснив, що йому зателефонували з міліції та повідомили, що його син знаходиться у райвідділі. Він приїхав у райвідділ й побачив там ОСОБА_18 , ОСОБА_29 , ОСОБА_46 сина було побите обличчя. На його питання син відповів, що на нього напали і почали бити, забрали паспорт, гроші, кредитні картки та барсетку. Вони попросили хлопців повернути хоча б паспорт, але отримали відмову. Потім вони поїхали на місце події й почали шукати викрадені речі, підсвічуючи фарами, й знайшли декілька карток.
Обвинувачені були в неадекватному стані, поводились зверхньо. Зі слів сина йому відомо, що сумку в нього зірвав ОСОБА_47 . Паспорт сину принесла сусідка через декілька днів.
Свідок ОСОБА_48 в судовому засіданні пояснив, що він чергував на блокпостах, а чи ніс він чергування 02.05.2014 р. не пам`ятає. До нього будь-які громадяни по допомогу не звертались. Він пам`ятає, що слідчий його допитував, але будь-хто до нього з проханням розборонити бійку не звертався. З присутніх у залі судових засідань він нікого не впізнає.
Свідок ОСОБА_49 в судовому засіданні пояснив, що він ніс чергування на блокпосту на Тиврівському шосе навесні, можливо, в травні 2014 року. Одночасно чергування несло чотири особи, але хто саме він повідомити не може. Цивільні особи до них по допомогу не звертались. Вони могли відлучатись з блокпосту на незначний час, в тому числі й за природними потребами, але все одно хтось з колег залишався на чергуванні. Якби до них хто-небудь звернувся по допомогу, вони все одно б допомогли.
Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_20 його сусід. Бійки він не бачив: він був вдома і до нього прийшов ОСОБА_51 з побитим обличчям, пояснив, що відбулась бійка, в ході якої він втратив паспорт та гаманець. ОСОБА_20 попросив його піти з ним, щоб пошукати речі, на що він погодився. Він взяв собаку і вони пішли. По дорозі (між будинком та магазином, де відбулась бійка) вони зустріли ОСОБА_25 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_35 . ОСОБА_20 вказав на даних осіб, повідомивши, що з ними відбулась бійка. Можливо, хлопців було четверо, але він запам`ятав лише трьох. ОСОБА_20 просив хлопців повернути йому речі. Після цього він разом з ОСОБА_33 пішов до магазину шукати речі останнього й знайшли кредитні картки. Після цього ОСОБА_20 поїхав у райвідділ, а він пішов додому.
Він чув запах алкоголю, як від обвинувачених, так і від ОСОБА_52 . Чи був у ОСОБА_21 порваний одяг він не пам`ятає, пам`ятає, що в потерпілого було побите обличчя.
Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні пояснив, що він зв`язався з начальником по охороні громадського порядку, який повідомив в якому районі відбулась подія, тому він зателефонував туди і йому повідомили прізвища осіб, які в день події несли чергування на блокпосту. В подальшому він з даними особами спілкувався у телефонному режимі. Режиму чергування особового складу на блокпосту він не визначав.
Свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні пояснив, що він проводжав дівчину на маршрутне таксі, однак було пізно, тому вони пішли на «криву», щоб посадити дівчину в таксі. Там він побачив ОСОБА_29 ще з однією особою чоловічої статі, якої в залі судових засідань немає (потерпілим). Потерпілий розлив на ОСОБА_29 каву і між ними виникла суперечка, тому до них підійшов ОСОБА_19 та розборонив їх. Після цього потерпілий кинув ОСОБА_9 через спину і вибив у ОСОБА_29 стаканчик та збив з його голови кепку. Потерпілий ОСОБА_9 вдарив через спину ОСОБА_35 .
Біля магазину в цей час було багато людей. Подія мала місце 01.05.2014 р. пізно ввечері, точного часу не пам`ятає.
Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:
-довідку КЗ Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» від 06.05.2014 р. за № 67, відповідно до якої 02.05.2014 р. о 14.45 год. було проведено огляд ОСОБА_15 за підозрою у вживанні алкоголю, встановлено, що він був тверезий;
-лист за підписом заступника начальника УНБУ у Вінницькій області ОСОБА_55 від 17.09.2014 р. за № 13-013/3144, згідно з яким офіційний курс гривні до 100 доларів США станом на 02.05.2014 р. становив 1140,1581 грн.;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав особу на фото № 2, вказавши, що в нього прізвисько « ОСОБА_56 », який 01.05.2014 р. о 02.00 год. наніс йому тілесні ушкодження, вказану особу звати ОСОБА_57 ;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2014 р., згідно з яким ОСОБА_15 впізнав особу на фото № 4, вказавши, що вона разом з іншими особами 01.05.2014 р. о 02.00 год. нанесла йому тілесні ушкодження, вказану особу звати ОСОБА_22 ;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав особу на фото № 1, вказавши, що вона разом з іншими особами 01.05.2014 р. о 02.00 год. нанесла йому тілесні ушкодження, прізвисько вказаної особи « ОСОБА_58 », а звати її ОСОБА_19 ;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2014 р., згідно з яким ОСОБА_15 впізнав особу на фото № 3, вказавши, що вона разом з іншими особами 01.05.2014 р. о 02.00 год. нанесла йому тілесні ушкодження, прізвисько вказаної особи « ОСОБА_59 », а звати її ОСОБА_60 ;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_15 впізнав особу на фото № 3, вказавши, що вона разом з іншими особами 01.05.2014 р. о 02.00 год. нанесла йому тілесні ушкодження, вказану особу звати ОСОБА_61 ;
-протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_15 від 04.09.2014 р., згідно з яким ОСОБА_15 розповів та показав на місцевості, яким чином йому було спричинено тілесні ушкодження, яким чином він падав і намагався втекти, де впала належна йому сумка, яким чином йому було зроблено підніжку і продовжено побиття, де в нього з рук було вирвано належну йому сумку і яким чином він втік від переслідування;
-висновок експерта № 695 від 23.05.2014 р., відповідно до якого у ОСОБА_15 мали місце тілесні ушкодження параорбітальна гематома, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, синці на лівому плечі, на правому передпліччі, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення, можливо, 02.05.2014 р.; вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_15 параорбітальна гематома, субкон`юктивальний крововилив лівого ока належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці на лівому плечі, на правому передпліччі легких тілесних ушкоджень;
-аналітичну довідку стосовно з`єднань абонентського номеру НОМЕР_1 .
Аналізуючи показання обвинувачених, потерпілого, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що в ніч з 01 на 02 травня 2014 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 виник конфлікт. Обвинувачений ОСОБА_13 стосовно причин виникнення конфлікту посилався на те, що потерпілий намагався пройти до віконця магазину без черги і він зробив потерпілому зауваження з цього приводу, після чого потерпілий збив його кепку та облив його кавою. Вказані показання обвинуваченого ОСОБА_13 узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні також повідомив, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий ОСОБА_15 . Суд враховує, що вищевказані показання обвинувачених стосовно причин і обставин початку конфлікту також узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_62 .
Потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні стосовно обставин конфлікту повідомив, що до нього підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , попросили в нього пива та сигарету, після чого ОСОБА_63 почав йому грубити у зв`язку з чим він попросив ОСОБА_10 , щоб той заспокоїв ОСОБА_13 . Потерпілий при цьому зазначив, що після початку конфлікту до них підійшов ОСОБА_11 , почав до нього лаятись, після чого почав намагатись його вдарити. Він від ударів ухилився, але ОСОБА_11 , махаючи руками, зірвав його сумку.
Обвинувачений ОСОБА_11 свою причетність до конфліктної ситуації заперечив, повідомивши, що він бачив ОСОБА_14 біля магазину, оскільки вони разом стояли в черзі, бійки він не бачив і участі у ній не приймав. Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні також зазначив, що після придбання в магазині необхідних речей він повернувся до свого товариша. Суд враховує, що обвинуваченим ОСОБА_11 в судовому засіданні не було повідомлено, до кого саме він пішов і о котрій годині це відбулось. При цьому суд враховує, що присутність ОСОБА_11 на місці виникнення конфлікту сторонами кримінального провадження не заперечувалась, однак ні потерпілий, ні інші обвинувачені не змогли повідомити, чи приймав ОСОБА_11 будь-яку участь у вказаному конфлікті.
В судовому засіданні було встановлено, що після виникнення конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_64 обвинувачений ОСОБА_14 підійшов до них. Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомив, що коли він підійшов, йому нанесли два удари, внаслідок чого він впав на землю і втратив свідомість. Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні також повідомив, що потерпілий почав чіплятись до ОСОБА_13 , збив його кепку і розлив на того каву, після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_15 нанесли один одному декілька ударів. Також обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що намагався розборонити потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_15 . Свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_9 , повідомивши, що коли між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 виник конфлікт, до них підійшов ОСОБА_9 , щоб їх розборонити, але потерпілий через спину ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні також підтвердив, що ОСОБА_9 намагався розборонити його та потерпілого, але між ними виникла бійка.
Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт бійки між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_15 з іншої.
Потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні також посилався на ту обставину, що після нанесення йому ударів він почав тікати й, тікаючи, почув, що його наздоганяють. Коли він обернувся, він побачив ОСОБА_9 . Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він повертався додому і біля магазину побачив ОСОБА_13 , в якого на обличчі був синець. ОСОБА_13 хотів побігти за потерпілим, однак він стримав ОСОБА_13 і заспокоїв його. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_9 , а ще пізніше ОСОБА_15 з ОСОБА_65 та незнайомим йому хлопцем, після чого між ними почалась бійка. Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні свою причетність до бійки з обвинуваченими заперечив, посилаючись на те, що на прохання потерпілого він пішов з ним до магазину, де за словами потерпілого відбулась бійка з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Разом з тим, суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомляли про наявність двох бійок, у якій приймав участь потерпілий. З метою з`ясування обставин бійки судом за клопотанням сторони обвинувачення в судове засідання викликалась свідок ОСОБА_66 . Незважаючи на неодноразові виклики, остання до суду не з`явилась і стороною обвинувачення відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України не було забезпечено явку свідка сторони обвинувачення для здійснення її допиту в судовому засіданні. Таким чином, суд вирішує лише ті питання, які сторонами кримінального провадження віднесені не розгляд суду, в межах пред`явленого обвинувачення.
Зважаючи на ту обставину, що обвинуваченим участь у бійці з потерпілим та його знайомими, які підійшли на прохання потерпілого до місця побиття останнього, не інкримінується, суд вважає за доцільне дати аналіз дій обвинувачених під час участі у бійці з потерпілим, яка мала місце безпосередньо після конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .
Як встановлено в судовому засіданні, конфлікт був ініційований саме потерпілим ОСОБА_67 . При цьому суд враховує, що потерпілий в судовому засіданні повідомив, що біля магазину до нього підійшов ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , а решта обвинувачених стояли за магазином. Однак, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що він побачив конфлікт між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 і намагався їх заспокоїти. Що відбувалось до цього він не бачив, оскільки підійшов вже після початку конфлікту. Дані показання обвинуваченого ОСОБА_10 узгоджуються з показаннями обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Інших об`єктивних даних, які б свідчили про причетність ОСОБА_10 до спричинення потерпілому ОСОБА_15 тілесних ушкоджень суду надано не було. Також суд вважає, що в судовому засіданні не було отримано об`єктивних даних, які б свідчили про причетність ОСОБА_14 до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Натомість суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено причетність ОСОБА_13 та ОСОБА_9 до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що вказаними обвинуваченими в судовому засіданні не заперечувалось.
Потерпілий та обвинувачені в судовому засіданні також повідомили, що одразу після бійки вони були доставлені до райвідділу. Однак, ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту суду не було надано будь-яких документальних доказів, які б свідчили, кого саме і о котрій годині було доставлено до райвідділу. Таким чином, суд вважає, що посилання сторін кримінального провадження на дану обставину є безпідставним і таким, що не може свідчити про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів. Суд також враховує, що стороною обвинувачення було надано суду постанови про закриття кримінального провадження за фактом спричинення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 тілесних ушкоджень. Разом з тим, суд вважає, що постанова про закриття кримінального провадження за фактом спричинення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень не може свідчити про його причетність до побиття потерпілого, а навпаки підтверджує показання обвинуваченого ОСОБА_14 про отримання ним тілесних ушкоджень при спробі розборонити ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Інших об`єктивних даних, які б свідчили про протилежне, суду надано не було.
За таких обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, суд приходить до переконання, що обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_10 підлягають виправданню у зв`язку з недоведеністю їх вини у вчиненні інкримінованих їм злочинів.
Суд приймає до уваги, що потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомив, що після виникнення конфлікту з ОСОБА_13 , який переріс у бійку, він почав тікати вниз по вулиці. також потерпілий ОСОБА_15 повідомив, що просив ОСОБА_10 заспокоїти ОСОБА_13 . Дані показання потерпілого узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 . Потерпілий при цьому зазначив, що ні грошей, ні телефону в нього не просили. Суд також враховує, що потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначив, що до нього підійшов ОСОБА_11 , почав лаятись на нього, замахнувся з метою нанесення удару, однак він ухилився. Після цього ОСОБА_11 , махаючи руками, зірвав у нього сумку. Побачивши, що хлопці п`яні, він почав тікати, однак йому зробили підніжку, внаслідок чого він впав і його продовжили бити. Потерпілий зазначав, що його били ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Однак суд враховує, що ОСОБА_10 повідомив, що після початку бійки він пішов з місця події. Дані показання обвинуваченого ОСОБА_10 узгоджуються з обставинами, встановленими в судовому засіданні, а саме: стосовно того, що до спричинення потерпілому ОСОБА_15 причетні ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , а тому посилання потерпілого на спричинення йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_10 суд визнає хибним. Крім того, суд приймає до уваги, що потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні повідомив, що під час його побиття хтось вирвав у нього з рук сумку, піднявши голову, він побачив її у ОСОБА_11 . Він піднявся та почав тікати і почув, що за ним біжать, після чого йому знову дали підніжку, внаслідок чого він впав. Після його падіння його знову почали бити. В цей час він побачив ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .
Суд враховує, що потерпілий ОСОБА_15 в судовому засіданні дав чіткі та послідовні показання стосовно тих обставин, за яким він впізнав ОСОБА_11 як особу, яка спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_13 наносила йому удари, а також заволоділа його майном сумкою. Крім того, свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні також підтвердив, що на прохання потерпілого він пішов до магазину, де відбулась бійка і по дорозі вони зустріли ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . За таких обставин суд приходить до переконання, що в судовому засіданні було підтверджено факт спричинення потерпілому ОСОБА_15 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .
Органами досудового розслідування дії вказаних обвинувачених кваліфіковані як хуліганство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно з роз`ясненнями, наданими в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство», за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.
Крім того, суд приймає до уваги, правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові Верховного Суду України від 04.10.2012 р. у справі № 5-17кс12, згідно з яким особливість мотиву хуліганство полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не було доведено наявності у ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 хуліганських мотивів під час спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Суд дійшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ініціатором конфлікту був саме потерпілий, який розпочав чіплятись до ОСОБА_13 , що в свою чергу, призвело до виникнення між ними бійки. ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в подальшому під час намагання припинити бійку також нанесли потерпілому тілесні ушкодження. Таким чином, суд приходить до переконання, що умисел ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 був спрямований саме на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Також суд приймає до уваги, що відповідно до висновку проведеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_15 мали місце легкі тілесні ушкодження.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. При цьому ч. 3 ст. 337 КПК України регламентовано, що з ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за даним фактом охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні після внесення прокурором змін до первинного обвинувачення підтримав обвинувачення стосовно ОСОБА_11 в первинній редакції, тобто за ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 338 КПК України якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
На час внесення змін до раніше пред`явленого обвинувачення потерпілий ОСОБА_15 згідно з наданими його представником документами виїхав за межі України до США, де він постійно проживає, в зв`язку з чим право підтримання обвинувачення в первинній редакції було роз`яснено його представнику адвокату ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 КПК України повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються, зокрема, документами, передбаченими ст 50 КПК України, якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 на підтвердження своїх повноважень надано суду ордер та копію відповідної довіреності.
Зі змісту ч. 4 ст. 58 КПК України випливає, що представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
Згідно із заявою про вчинення злочину, поданою потерпілим ОСОБА_15 він просив вжити заходів до малознайомих шести осіб, які нанесли йому тілесні ушкодження, а також невідомого, який після нанесення йому тілесних ушкоджень заволодів його майном. Відомості, викладені у заяві про вчинення злочину, потерпілим були підтверджені й у судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до переконання, що потерпілим здійснено розмежування стосовно факту спричинення йому тілесних ушкоджень та заволодінням його майна, що підтверджується і обставинами, встановленими в судовому засіданні.
Враховуючи положення ч. 7 ст. 55, ст. 56, п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України, заволодіння майном потерпілого в даному випадку не є злочином приватного обвинувачення, а відтак, на переконання суду, представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 вправі підтримувати обвинувачення у його первинній редакції, тобто в частині обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
При вирішенні питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_15 суд приймає до уваги, що потерпілим в судовому засіданні дано чіткі та послідовні показання стосовно обставин заволодіння його майном. Разом з тим, об`єктивних доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 спільного умислу на заволодіння майном потерпілого суду надано не було. Крім того, потерпілий в судовому засіданні підтвердив відомості, викладені у заяві про вчинення відносно нього злочину, про те, що заволодіння майном відбулось після бійки, коли він намагався втекти. Суд дійшов до висновку про відсутність спільного умислу на заволодіння майном потерпілого, оскільки у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» звертається увага на те, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину. В судовому засіданні об`єктивних даних, які б свідчили про дотримання вищевказаних вимог суду надано не було.
Крім того, суд враховує, що представником державного обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 обвинувачуються у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 під час вчинення відносно нього хуліганських дій, представник потерпілого підтримав первинне обвинувачення в частині обвинувачення ОСОБА_11 у відкритому заволодінні майном потерпілого ОСОБА_15 .
Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено факт заволодіння ОСОБА_11 майном потерпілого ОСОБА_15 в ході ексцесу виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.
При вирішенні питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_11 в частині заволодіння майном потерпілого ОСОБА_15 суд враховує роз`яснення, надані в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).
В судовому засіданні було встановлено, що потерпілий ОСОБА_15 усвідомлював факт заволодіння його майном і вказав на конкретну особу, яка здійснила таке заволодіння ОСОБА_11 , а тому суд вважає, що дії останнього характеризуються саме як відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_15 .
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_11 за даних фактом охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених, їх ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання.
Обвинувачений ОСОБА_13 вчинив нетяжкий умисний злочин, у вчиненому розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив нетяжкий умисний злочин, у вчиненому розкаявся, відповідно до ст. 89 КК України є особою, раніше не судимою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив умислі нетяжкий злочин та злочин середньої тяжкості в період іспитового строку, у вчиненому не розкаявся, при цьому суд враховує, що ОСОБА_11 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Суд також враховує, що представник потерпілого та потерпілий вважають за необхідне застосувати до ОСОБА_11 сувору міру покарання.
Суд також враховує, що обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в судовому засіданні факт вживання алкоголю до вчинення злочину не заперечувався. Обвинувачений ОСОБА_11 свою причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів заперечив, об`єктивних даних, які б свідчили про його перебування у стані сп`яніння, суду надано не було.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , є щире каяття.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , є рецидив злочинів.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, осіб обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , їх негативного ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують їх покарання, думки потерпілого та його представника щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченим, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт.
Разом з тим, суд приймає до уваги, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_13 та ОСОБА_9 визнанні винними у судовому порядку, останніми було вчинено 02.05.2014 р. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 125, ст. 12 КК України даний злочин є нетяжким. Таким чином, строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину, враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України, сплинув. За таких обставин суд приходить до переконання, що ОСОБА_13 та ОСОБА_9 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_11 , обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілого та його представника щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, ту обставину, що злочин було вчинено в період іспитового строку, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства не можливе, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт та позбавлення волі.
Разом з тим, суд приймає до уваги, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_11 визнаний винним у судовому порядку, останнім було вчинено 02.05.2014 р. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 125, ст. 12 КК України даний злочин є нетяжким. Таким чином, строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину, враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України, сплинув. Однак, зі змісту ч. 3 ст. 49 КПК України випливає, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. При цьому суд враховує, що суду не надано об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_11 будь-якого злочину протягом строків давності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. За таких обставин суд приходить до переконання, що ОСОБА_11 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Потерпілим ОСОБА_15 було заявлено цивільний позов, відповідно до якого він просив стягнути з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на його користь 31926 грн. матеріальної шкоди, 25000 грн. моральної шкоди та 5000 грн. витрат на правову допомогу.
При цьому суд враховує, що винуватість ОСОБА_12 та ОСОБА_10 у вчиненні будь-якого злочину відносно ОСОБА_15 в судовому засіданні доведена не була, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона в даному випадку потерпілий зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
В заявлених позовних вимогах потерпілий просить стягнути на його користь 31926 грн. матеріальної шкоди. Разом з тим, в судовому засіданні доведено факт заволодіння його майном на суму 23200 грн., відповідних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт заподіяння матеріальної шкоди, зазначеної у позові, потерпілим суду надано не було.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_15 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в межах шкоди, доведеної в судовому засіданні. При цьому суд враховує, що винуватість у заподіяння шкоди підтверджена лише стосовно ОСОБА_11 , а тому суд приходить до переконання, що вказана сума підлягає стягненню саме з останнього.
Суд враховує, що потерпілим було заявлено позовні вимоги в частині відшкодування правової допомоги, однак відповідних належних та допустимих доказів, які б підтвердили дану обставину суду надано не було, а тому суд вважає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.
Аналізуючи доводи потерпілого, викладені у позовній заяві, суд враховує, що останнім відповідно до ст. 60 ЦПК України, за правилами якої здійснюється розгляд цивільного позову, не мотивовано, з чого він виходив оцінюючи завдану йому моральну шкоду в розмірі 25 тис. грн. Разом з тим, суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, ступінь винуватості обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості, а тому вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування завданої йому моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 та ОСОБА_12 визнати невинними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та виправдати їх у зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину.
Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді 200 год. громадських робіт, звільнивши його відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді 200 год. громадських робіт, звільнивши його відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 год. громадських робіт, звільнивши його відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності;
- за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 10.06.2011 р. визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
До набранням вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши його не залишати місце проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання, невідкладно з`являтись до суду за першою ж вимогою.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 23200 (двадцять три тисячі двісті) грн. матеріальної шкоди.
Стягнути солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: