Справа № 282/129/16
Провадження № 1-кп/282/15/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2016 року
смт.Любар

Любарський районний суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань : ОСОБА_2

за участю прокурора : ОСОБА_3

обвинувачених : ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника потерпілого : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Любар кримінальне провадження № 0000517 від 26.11.2015 року на підставі угоди про визнання винуватості, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубище Чуднівського району Житомирської області та жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В ході досудового розслідування встановлено, що 26 листопада 2015 року близько 01 години ОСОБА_4 з ОСОБА_5 попередньо домовившись між собою на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, автомобілем марки «ВАЗ-2101», д.н.з. « НОМЕР_1 », користувачем якого являється ОСОБА_5 , під`їхали до території СФГ «Едельвейс», що розташоване по вул. Польова в с. Громада Любарського району Житомирської області, де скориставшись відсутністю охорони, шляхом відкриття металевих воріт, зайшли на територію господарства, звідки намагалися викрасти п`ять мішків цементу марки «М-500» з написом «Подільський цемент», та виконавши всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, в подальшому були затримані охоронцями вище вказаного господарства, в результаті чого злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , свою вину у вчиненому визнали повністю та просили суд затвердити угоду про примирення від 26 січня 2016 року, досягнуту між ними та представником потерпілого, за якою вони визнали себе винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, примирилися з представником потерпілого та сторони дійшли згоди щодо призначення їм покарання.

Також пояснили, що укладення угоди з їх сторони є добровільним, вони розуміють права, передбаченні п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них, у разі затвердження цієї угоди.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про примирення з обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , просив суд її затвердити, призначивши обвинуваченим покарання, визначене цією угодою. Також пояснив, що на даний час претензій до обвинувачених не має, укладення угоди з його сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку представника потерпілого, обвинувачених, прокурора, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вчинли злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинуваченим цілком зрозумілі права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом. Представник потерпілого також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено видимої неможливості виконання обвинуваченими взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України є їх щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,, згідно ст.67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно ч. 5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілого, та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та призначення останнім узгодженої сторонами міри покарання.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 26 січня 2016 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекції.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не обирався.

Речовими доказами по кримінальному провадженню, після набрання вироком суду законної сили розпорядитися наступним чином:

- автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. « НОМЕР_1 » повернутий під розписку законному користувачу - повернути ОСОБА_5 ;

- 5 паперових мішків цементу з написом «Подільський цемент» повернутих під розписку представнику потерпілого повернути власнику .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1