Справа № 538/1021/16-к
Провадження № 1-кп/538/96/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2016 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матяшівка Лубенського району Полтавської області, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Лубенським МРВ УМВС 29.10.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , якому 13.06.2016р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 18.04.2016р., близько 17 години 40 хвилин, перебуваючи на роботі у ФОП ОСОБА_6 на посаді водія, керував технічно справним пасажирським автобусом марки « Рута » модель 20 СПГ державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , виконуючи рейс за маршрутом Лохвиця-Лубни через с. Сенчу, рухався по автодорозі « Сенча-Хитці-Снітин » у напрямку с. Хитці Лубенського району Полтавської області. Керуючи вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 перевозив пятьох пасажирів та одного кондуктора, які знаходились на пасажирських місцях. Перед с. Лучка Лохвицького району, поблизу електроопори повітряної лінії електропередач № 95, ОСОБА_4 , не врахував дорожні умови та не вибравши безпечну швидкість руху, став виконувати маневр обгону автобуса марки « ПАЗ » реєстраційний номер НОМЕР_4 . При виконанні маневру обгону ОСОБА_4 не впорався з керуванням і перед заокругленням дороги ліворуч допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя. Після чого некерований автобус виїхав за межі проїзної частини дороги у правий кювет, де перекинувся на дах.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 75 від 07.06.2016р., пасажир ОСОБА_8 отримала ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Висновком автотехнічної експертизи № 155 від 16.05.2016р. визанано, що у діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:
12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Суд вважає, що невідповідності в діях ОСОБА_4 вимогам пунктів 12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньотранспортної пригоди. Дії ОСОБА_4 по порушенню пунктів 12.1 Правил дорожнього руху є навмисні, а форма вини до наслідків необережна ( злочинна саамовпевненість ).
В умовах даної пригоди водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП, шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги даного пункту правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в скоєнні злочину визнав в повному об`ємі, щиро розкаявся, пояснивши суду, що він у вечірній час 18.04.2016р., керуючи пасажирським автобусом марки « Рута », при виконанні рейсу за маршрутом Лохвиця-Лубни через с. Сенчу по автодорозі « Сенча-Хитці-Снітин » у напрямку с. Хитці Лубенського району перед с. Лучка при обгоні автобуса, якимй рухався в попутному напрямі, допустив виїзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, після чого автобус виїхав за межі проїзної частини дороги у правий кювет, де перекинувся на дах.
Суд за згодою всіх учасників судового процесу визнає за розумне не досліджувати докази що-до обставин вчинення злочину.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставии справи учасниками судового процесу не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння ними змісту цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності і істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому порядку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена.
Суд вважає, що необережні дії ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, яке спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.
При визначенні виду і міри покарання суд врахував, що ОСОБА_4 вину визнав, щиро розкаявся, не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має пенсійний вік. Дані обставини суд визнає пом`якшуючими покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.
Суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.
Суд зазначає, що речові докази автомобіль марки « Рута » державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні в Лохвицькому ВП ГУНП в Полтавській області, у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України як річ, яка була предметом кримінального правопорушення, належить повернути законному володільцю ОСОБА_7 .
Суд визнає, що процесуальні витрати в сумі 1231,44 грн., які понесла держава в особі Полтавського НДЕКЦ МВС України при проведені товарознавчої експертизи та експертизи технічного страну транспортного засобу, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в повному об`ємі.
Позовна заява в кримінальному провадженні відсутня.
Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України суд, -
ВИЗНАВ ВИННИМ І ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу в розмірі 200 ( двохсот ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( 3400 грн. ) без позбавленням права керувати транспортними засобом.
Згідно ч. 3 ст. 53 КК України і ч. 1 ст. 26 КВК України ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити штраф у місячиний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це Лохвицький районний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.
Речові докази автомобіль марки « Рута » державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні в Лохвицькому ВП ГУНП в Полтавській області, повернути законному володільцю ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1231,44 грн.
На вирок суду може бути принесена апеляція через Лохвицький районний суд до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій ОСОБА_8 , яка не була присутньою в судовому засіданні.
СУДДЯ ОСОБА_10 СЕГЕТ