УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №288/1075/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.172 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 6 вересня 2016 року про накладення арешту на майно
з участю: прокурора ОСОБА_8
скаржника ОСОБА_6
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.08.2016 року близько 23 години в с. Новогородське Коростишівського району Житомирської області невстановлені слідством особи таємно викрали необроблену лісопродукцію породи сосна в кількості 60 колодок різних діаметрів, яку завантажили до автомобіля марки RENAULT моделі MAGNUM 440 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 , з напівпричіпом марки OVRIGA моделі NORFRIG WH438 реєстраційний номер НОМЕР_2 .
В ході огляду даного автомобіля з напівпричіпом в ньому виявлено необроблені лісоматеріали породи сосна в кількості 60 колод довжиною 6 метрів різних діаметрів.
27.08.2016 року вищевказаний автомобіль разом з вантажем було вилучено до Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області.
29.08.2016 року слідчий Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майна.
Ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 06.09.2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на автомобіль марки RENAULT моделі MAGNUM 440 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом марки OVRIGA моделі NORFRIGWH438 реєстраційний номер НОМЕР_2 та на необроблені лісоматеріали породи сосна в кількості 60 колод довжиною 6 метрів кожна, загальною масою 27.61 метрів кубічні, які знаходились у вищезазначеному причепі.
Слідчий суддя умотивував своє рішення можливістю використання, як доказів, вилучених речей та неможливістю іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою них, тому існує необхідність накладення арешту на вказане майно.
В апеляційних скаргах, які є аналогічними, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять поновити пропущений строк на апеляційне оскарження даної ухвали, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
В обгрунтування пропущеного строку на апеляційне оскарження скаржники стверджують, що про існування ухвали дізнались лише 12.09.2016 року після того, як слідчим ОСОБА_10 було надано копію ухвали ОСОБА_11 . В судове засідання вони, як власники арештованого автомобіля з напівпричіпом, не викликались, а тому не мали змоги оскаржити її в 5 денний термін з моменту проголошення.
Апелянти вважають, що дана ухвала винесена з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону.
При цьому скаржники зазначили, що слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна, не взяв до уваги, що клопотання слідчого подане з порушенням строків, передбачених ч.5 ст. 171 КПК України та не відповідає вимогам положень ст. 171 КПК України. Слідчий суддя не врахував, що відсутні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення. Також зазначають, що слідчий суддя розглянув клопотання про накладення арешту за відсутності власника автомобіля ОСОБА_7 та за відсутності власника напівпричіпа ОСОБА_6 , а також наклав арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Колегія суддів поновлює заявникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Згідно положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арештом майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування тощо.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до положень ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи наведені положення закону, а також сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно, на яке накладено арешт може мати незаконне походження, в тому числі може бути об`єктом кримінально протиправних дій, набуті злочинним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого, з чим погоджується і колегія суддів.
Про існування таких розумних підозр свідчать матеріали кримінального провадження, в тому числі і протокол огляду місця події від 27.08.2016 року, згідно якого було вилучено автомобіль з напівпричіпом, завантаженим необробленою лісопродукцією.
Доводи апелянтів про порушення слідчим строків при поданні клопотання до суду про арешт майна є безпідставними, оскільки в апеляційному суді встановлено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням в перший робочий день, після вилучення 27.08.2016 року спірного майна.
Інші доводи апеляційних скарг також не спростовують висновки суду першої інстанції.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 6 вересня 2016 року про накладення арешту на майно без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: