Справа № 727/2389/16-к Провадження № 1-кс/727/897/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого: слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю заявника ОСОБА_3

пресдтавника заявника ОСОБА_4

слідчих ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_6 щодо неповернення тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого по неповерненю тимчасово вилученого майна.

В скарзі посилається на те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесене 19.11.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, відносно службових осіб ТОВ «Раміл 2099».

11 лютого 2016 року старшими слідчими СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у супроводі оперативних працівників було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 являється співвласником, згідно ухвали Шеченківського районного суду м. Чернівці від 02.02.2016 року. в рамках кримінального провадження № 0000076.

За результатами обшуку за вказаною адресою незаконно були вилучені горіхи грецькі внаслідок чого, ОСОБА_3 як фізична особа підприємець позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність та несе кожен день матеріальні збитки із-за протиправних дій слідчого, який під час обшуку не маючи на те належних підстав здійснив виїмку горіха.

Кримінальне провадження № 0000076, за фактом ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів зареєстровано та досудове розслідування здійснюється відносно службових осіб TOB «Раміл 2099», а не відносно ОСОБА_3 , як фізичної особи підприємця. По вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_3 не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим він офіційно займається підприємницькою діяльністю та зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. Станом на 25.02.2016 ним сплачені усі передбачені чинним законодавством податки, а саме: податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Ухвалою слідчого судді від 02.02.2016р. слідчому надавався дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення майна ТОВ «Раміл 2099», а не майна ОСОБА_3 , а тому вважає, що вилучене під час обшуку 11.02.2016р. майно є тимчасово вилученим, однак, ні слідчий, ні прокурор на наступний день (по сьогодні) після тимчасового вилучення майна ОСОБА_3 не звернувся до суду із клопотанням про його арешт, а тому майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено.

ОСОБА_3 неодноразово звертався до старшого слідчого СУ ФР Головного управління ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_6 із відповідними клопотаннями про негайне повернення тимчасово вилученого майна, а саме: горіхів, однак останній в порушення норм кримінально-процесуального законодавства відмовляється повертати незаконно вилучене майно.

Оскільки на вилучене майно ОСОБА_3 ухвалою суду від 02.02.2016 року прямо не було надано дозвіл на відшукання, воно в розумінні ч.7 ст. 236 КПК України, вважається тимчасово вилученим.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, до яких є достатні підстави важжати, що вони 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди ; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінасування та матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення ; 3) є предметом кримінального правопорушення, повязанного з їх незаконним обігом ; 4) набуті в результаті вчинення кримінальнго правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Пунктом 6 ч.6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопрушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику або передаються йому на відповідальне збереження, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржник та його предстаник скаргу підтримали з підстав викладених в ній та дали свої пояснення.

Слідчі в судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги, зазначив, що на теперішній час прийнято рішення про повернення вилученого майна, однак ОСОБА_3 не з`явився на зазначений час за майном у вигляді горіхів.

Заслухавши думку сторін учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження подані слідчим до суду, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000076 від 19.11.2015 року за ст. 212 ч.1 КК України відносно службових осіб ТОВ «Раміл 2099».

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.02.2016 року слідчим надано дозвіл на проведення обшуку в житлі та іншому володінні за адресою АДРЕСА_1 , яке для фінансово - господарської діяльності TOB «Раміл 2099» фактично використовує ОСОБА_7 , з метою відшукання і вилучення речей і документів.

Згідно ухвали слідчого судді від 02.02.2016р. дозвіл на обшук надавався з метою відшукання речей і документів, які можуть свідчити про протиправну діяльність службових осіб ТОВ «Раміл 2099» та Незеров Ібаді Іззет Огли.

Відносно ОСОБА_3 досудове розслідування станом на 02.02.2016р. не проводилось, а також не проводиться і на теперішній час.

Як вбачається з копії протоколу обшуку від 11.02.2016р. в ході обшуку ОСОБА_3 заявив слідчому, що в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 здійснюєтьсяч заготівля сухофруктів та горіху волоського та майно належить йому.

При вилученні майна у вигляді горіхів не було встановлено, що горіхи належать ТОВ «Раміл 2099», суду не надано будь-яких підтверджуючих документів, що ТОВ «Раміл 2099» здійснювало господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що власником майна вилученого 11.02.2016 р. являється ОСОБА_3 , який є фізичною особою підприємцем та займається вирощуваннями горіхів, ним сплачуються податки.

Оскільки на вилучене майно ОСОБА_3 ухвалою суду від 02.02.2016р. прямо не було надано дозвіл на відшукання, воно в розумінні ч.7 ст. 236 КПК України, вважається тимчасово вилученим.

Частиною першою ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, до яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу N 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування слідчим норм матеріального та процесуального права приходжу до висновку, що слідчим ОСОБА_6 безпідставно не повернуто ОСОБА_3 його майно, оскільки на нього ухвалою суду від 02.02.2016р. прямо не було надано дозвіл на його відшукання, майно утримуються без будь яких передбачених діючим КПК України підстав .

Керуючись ст.ст. 100,159-163, 170-174, 234-236, 304-309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області ОСОБА_6 чи слідчих СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області, які проводять досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000076 від 19.11.2015 року, негайно повернути ОСОБА_3 майно, яке тимчасово вилучене під час обшуку 11.02.2016р., зокрема: горіхи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1