справа № 216/1877/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має статус ветерана війни учасника бойових дій, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні старшини, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.407 ч.3, 407 ч.4 КК України,-
Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014 р. «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1595-VІІ від 22.07.2014 р., відповідно до ст.ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 р. оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 14.08.2014 р. з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 р. підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку він став проходити у військовій частині НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) на посаді старшого розвідника у військовому званні старшини.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 р. та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 р. особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 р. з 14.08.2014 р. ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 р., та ст.ст.1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 р., які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
В середині жовтня 2014 р. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 р., самовільно залишити військову частину НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ).
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 13.10.2014 р. біля 08.00 год., самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) та направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
18.11.2014 р. біля 18.00 год., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) і заявив про себе.
Згідно наказу команда військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) №162 від 22.05.2015 р. (по стройовій частині) ОСОБА_4 вибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 з тимчасовим місцем дислокації в адміністративних межах АДРЕСА_2 та Луганської областей, де продовжив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира відділення у військовому званні старшини.
У середині червня 2015 р. ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишити військову частину польова пошта НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 20.06.2015 р. біля 09.00 год. самовільно без дозволу командування залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 в місці її тимчасової дислокації в районі АДРЕСА_2 та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
18.07.2015 р. біля 08.00 год., тобто більше ніж через десять днів, але не більше місяця, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і заявив про себе.
У середині серпня 2015 р. ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишити військову частину польова пошта НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 15.08.2015 р. біля 08.00 год., самовільно без дозволу командування залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 в місті її тимчасової дислокації в районі АДРЕСА_2 та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
13.02.2016 р. біля 12.30 год., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що з середини жовтня 2014 р. до початку грудня 2014 р., з середини червня 2015 р. по середину липня 2016 р., та з середини серпня 2015 р. по середину лютого 2016 р. самовільно залишав військову частину, не виконував військову службу щоб відпочити від службових обов`язків. Весь час знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У вчинених злочинах розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Суд вважає, що винність обвинуваченого за ст.ст.407 ч.3, 407 ч.4 КК України знайшла своє підтвердження в повному обсязі, як показаннями обвинуваченого, так і письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- заявою командира військової частини ПП НОМЕР_1 ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення - а.с.7;
- актом проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями від 15.08.2015 р., серед яких старшина ОСОБА_4 а.с.9-10;
- наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_4 від 25.09.2015 р. № 493, за яким призначено службове розслідування щодо повторного самовільного залишення військової частини військовослужбовцем старшини 3 механізованого батальйону ОСОБА_4 а.с.11;
- актом службового розслідування від 26.07.2015 р. за фактом самовільного залишення місця несення служби старшиною ОСОБА_4 а.с.15-16;
- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.11.2014 р. про результати службового розслідування по факту відсутності на службі солдата ОСОБА_4 а.с.19-20;
- наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_4 від 23.06.2015 р. про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшиною 3 механізованого батальйону ОСОБА_4 зі зброєю а.с.23;
- актом службового розслідування від 04.11.2014 р. по факту відсутності на службі старшини розвідувального взводу 2 механізованого батальйону солдата ОСОБА_4 а.с.65;
- наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.10.2014 р. про призначення службового розслідування по факту відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_4 а.с.66;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.08.2014 р. № 202, згідно якого старшину ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 14.08.2014 р. старшим розвідником 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 а.с.80;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.11.2014 р. № 303, за яким старшина ОСОБА_4 , старший розвідник розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 вибув до базового табору Луганської області, в оперативне підпорядкування керівнику району «А» для участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей а.с.81;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.11.2014 р. №288, за яким старшина ОСОБА_4 з 22.10.2014 р. самовільно залишив військову частину а.с.82;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.11.2014 р. №302, за яким старшина ОСОБА_4 18.11.2014 р. прибув в частину, прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою а.с.83.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень:
- за ст.407 ч.3 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби);
- за ст.407 ч.4 КК України за ознаками самовільного залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, учасника АТО, та вважає можливим із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у вигляді арешту.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання:
- за ст. 407 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України 1 (один) місяць арешту;
- за ст.407 ч.4 КК України із застосуванням ст.69 КК України 2 (два) місяці арешту.
На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання 2 (два) місяці арешту.
Відбуття арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Термін відбування арешту рахувати з моменту затримання засудженого.
Запобіжний захід домашній арешт залишити засудженому до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід відмінити.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: