Справа 688/2599/16-к
№ 1-кп/688/125/16
Вирок
Іменем України
27 жовтня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань у м. Шепетівка кримінальне провадження №0000650 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.12.2008р. за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік; 11.12.2009р. постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області направлений в місця позбавлення волі для відбуття покарання; вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.08.2012р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік; вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2013р. за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69, 71 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнений 11.04.2014р. відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у зв`язку з заміною невідбутої частини покарання громадськими роботами, які відбув повністю,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

28 травня 2016 року близько 14 години, ОСОБА_4 , перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, підійшов до малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та умисно, повторно, таємно для малолітньої ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що остання в силу свого малолітнього віку не могла правильно оцінювати і розуміти зміст, характер і значення його дій, зняв з вуха та викрав у неї золоту сережку вагою 0,53 гр. 585 проби, вартістю 300 грн. 12 коп., яка належала ОСОБА_6 , завдавши останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні крадіжки золотої сережки у малолітньої ОСОБА_7 визнав, показав суду, що 28.05.2016р. в обідній час прийшов до своєї знайомої ОСОБА_6 , під час перебування на подвір`ї помітив, що у її внучки на правому вусі розстібнута золота сережка. Коли потерпіла відійшла до господарчих споруд, будучи впевненим, що дитина не усвідомлює того, що відбувається і ніхто за його діями не спостерігає, зняв сережку із вуха дитини та привласнив її. У вчиненому щиро кається.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, підтверджується сукупністю зібраних по справі та перевірених судом доказів:

-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що 28.05.2016р. близько 14 год. до неї прийшов раніше знайомий ОСОБА_4 та запропонував купити в нього нарди, проте вона відмовила і просила залишити її подвір`я. Коли вона відійшла до господарчих споруд, то біля будинку залишалися обвинувачений та її онучка ОСОБА_7 , яка гралася м`ячем. Коли вона почула, що обвинувачений пішов, то разом з дитиною пішли на город збирати сіно. Приблизно через 10-15 хвилин вона помітила, що на правому вусі онуки відсутня золота сережка, вухо було червоне. На її запитання дитина вказала, що сережку зняв дядя;

-даними протоколу огляду місця події з фото-таблицею до нього від 06.06.2016 року, з якого вбачається місце вчинення злочину;

-даними висновку судово-товарознавчої експертизи №621т від 21.06.2016р., згідно якого ринкова вартість викраденої золотої сережки у брухті, станом на 28.05.2016р. становила 300 грн. 12 коп.;

-даними протоколу огляду речового доказу з фото-таблицею до нього від 06.06.2016 року, з якого вбачається, що слідчим оглянута золота сережка 585 проби вагою 0,53 гр.;

-даними заяви ОСОБА_4 від 30.05.2016р. про добровільну видачу викраденої золотої сережки.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Проте, вчинення ОСОБА_4 грабежу, за тих ознак, що визначені стороною обвинувачення, суд вважає не доведеним і не підтвердженим перевіреними у судовому засіданні доказами.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні).

Оцінюючи дії викрадача, слід точно знати, що домінуючим критерієм відмежування крадіжки від грабежу в сенсі відкритості діяння є критерій суб`єктивний, тобто викрадач усвідомлює, що особи, у присутності яких здійснюється викрадення, розуміють протиправний, грабіжницький характер вчинюваного ним посягання. Безумовно, цей критерій має силу, коли встановлено, що потерпілий чи інші особи усвідомлювали характер вчинюваних винним дій і сприймали їх як злочинні.

Розкрадання має ознаки відкритого і тоді, коли воно здійснюється у присутності малолітнього, який розуміє значення вчинюваних грабіжником дій, і винний допускає, що малолітній розуміє смисл того, що відбувається.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, серед іншого, і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

З показань обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду слідує, що він, викрадаючи золоту сережку з вуха дитини, скористався відсутністю потерпілої ОСОБА_6 , яка не могла бачити дії, які він вчиняє, так і малолітнім віком ОСОБА_7 (три роки), яка не розуміла значення його дій. Знявши сережку з вуха дитини, він тримав її в руці та деякий час залишався на подвір`ї, і лише після того, як переконався, що його дії залишилися не поміченими, покинув територію будинковолодіння ОСОБА_6 . Через два дні добровільно видав сережку працівникам поліції, яку весь час зберігав при собі.

Його показання в цій частині узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні показала, що на декілька хвилин залишила ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_7 наодинці, не бачила і не могла бачити, які дії вчиняє обвинувачений. Чула як дитина гралася на подвір`ї, вона не плакала та не кричала. Після того як обвинувачений залишив подвір`я, дитина була спокійна, продовжувала гратися, нічого бабусі не повідомляла. Лише через 10-15 хвилин потерпіла замітила відсутність сережки на правому вусі дитини і почала розпитувати її з цього приводу. Коли дитина повідомила, що сережку зняв дядя, потерпіла почала плакати, після чого плакала й дитина.

Під час досудового розслідування психологічна експертиза обвинуваченого на предмет можливості усвідомлювати або допускати, що малолітня розуміє значення його протиправних дій не проводилася.

Не проводилася й психологічна експертиза малолітньої ОСОБА_7 на предмет встановлення факту осмислення нею вчинюваного протиправного заволодіння майном.

Клопотання про призначення таких експертиз стороною обвинувачення під час судового розгляду не заявлялися.

Таким чином, посилання сторони обвинувачення про те, що малолітня, якій на той час було 3 роки 6 місяців, розуміла значення дій обвинуваченого, який також усвідомлював, що дитина розуміє смисл того, що відбувається, є припущеннями, що відповідно до ст. 62 Конституції України є неприпустимим. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість та спосіб вчиненого злочину, його наслідки, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочин середньої тяжкості проти власності, має не зняті та не погашені судимості за вчинення аналогічних злочинів, реально відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, що свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд вважає, що сторона обвинувачення помилково визнала рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання.

Так, згідно з ч. 1 ст. 32 КК України вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, визнається повторністю злочинів.

За змістом цієї норми повторність має місце незалежно від того, була чи ні особа засуджена за раніше вчинений нею злочин, а за приписами ст. 35 цього Кодексу вона (повторність) враховується при кваліфікації злочинів.

Як видно з матеріалів справи, попередні судимості ОСОБА_4 за викрадення чужого майна вплинули на кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена повторно.

Відповідно ж до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

У зв`язку з цим суд не враховує, що обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо малолітнього.

За наведених обставин, а також враховуючи думку потерпілої, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті з відбуванням такого реально. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою, зарахувавши у строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання щодо речового доказу суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, шляхом повернення його законному володільцю.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно зі ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з 27 жовтня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 11 жовтня 2016 року по день набрання цим вироком законної сили включно.

Речовий доказ: золоту сережку 585 проби вагою 0,53 гр., що знаходиться у потерпілої залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової експертизи у сумі 263,88 грн. в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1