Дата документу 19.09.2016
Справа № 501/2141/14-к

У Х В А Л А
19 вересня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження за яким ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, яке надійшло з апеляційного суду Одеської області після скасування ухвалою цього суду від 29 червня 2016 року вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 26 лютого 2015 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 підтримали позицію прокурора.
Суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню за наступних підстав.
Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні складено обвинувальний акт, який затверджений прокурором 20 листопаду 2014 року.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, з огляду на наступне.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту вищевказані вимоги закону не дотримані, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КПК України.
Пунктом 2 частини 3 статті 374 КПК передбачено, що формулювання обвинувачення, визнається судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, тобто, саме за цим переліком складається формулювання обвинувачення, від якого обвинувачений і повинен захищатися.
Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила той чи інший злочин, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, вказаний «підсумок викладення фактичних обставин» також не містить всіх ознак, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, зокрема: не вказані місце, час, наслідки та мотиви злочинів; не відокремлені дії за злочинами.
Виходячи із системного аналізу норм кримінально-процесуального законодавства суд приходить до висновку, що відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України.
Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пєлісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
На думку суду, відсутність в обвинувальному акті викладення формулювання обвинувачення явно порушує право ОСОБА_5 на захист та є перешкодою для призначення судового розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції, ст. 62 Конституції України кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Суд звертає увагу, що в супереч вказаним правовим нормам, в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_5 вчинив злочини, фактично вважаючи його винуватим до доведення цього в законному порядку і встановлення у обвинувальному вироку суду.
Крім того, обвинувальний акт не відповідає вимогам закону в частині відсутності «мокрої» печатки, яка б засвідчувала підпис відповідальної особи, яка затвердила обвинувальний акт, так як у відповідності до вимог пп.9.5,18.2 Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затвердженої Генеральним прокурором України від 15 січня 2013 року № 3, яка діяла на момент затвердження обвинувального акту, офіційний документ, яким є обвинувальний акт, підписується посадовою особою та затверджується печаткою відповідного органу.
Діючою, на теперішній час, Інструкцією з діловодства в органах прокуратури України (затверджена наказом Генерального прокурора України № 103 від 24 лютого 2016 року), вказані вимоги щодо порядку засвідчення документів збережені (п. 9.5.1., 18.2.1., 1.12, 1.16. цієї Інструкції).
Відповідно до положень ст.7 KПК України зміст і форма кримінального провадження, повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.
За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, підлягає поверненню до прокуратури Одеської області, групою прокурорів якої, здійснюються повноваження процесуальних прокурорів у цьому кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 34, 291, 314, 374 КПК України,
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт, затверджений прокурором 20 листопаду 2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, повернути до прокуратури Одеської області, групою прокурорів якої, здійснюються повноваження процесуальних прокурорів у цьому кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Судді