Справа № 199/2427/16-к
У Х В А Л А
іменем України
05 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання органу досудового розслідування про тимчасовий доступ до торгівельного павільйону з наданням дозволу на його вилучення,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором, про надання тимчасового доступу та можливість вилучення торгівельного павільйону розміром 3.8x5.0 м., сріблястого кольору який знаходиться біля будинку АДРЕСА_1 .
Клопотання обґрунтовується тим, що 30.12.2015 року до АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області надійшла ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, щодо зобов`язання слідчого відділу АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який просить вжити заходи до ОСОБА_5 , який у літку 2013 року завідомо знаючи, придбав викрадений торгівельний павільйон (кіоск) розміром 3.8x5.0 м., сріблястого кольору, за адресою: АДРЕСА_2 , який належить заявникові.31.12.2015 року за даним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0003246 за ознаками складу злочину передбаченого ст. 198 КК України.У ході досудового розслідування встановлено, що 09.07.2013 року слідчим відділом АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області за заявою ОСОБА_4 розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0003650, за попередньою кваліфікуючою ознакою, передбаченою ч. 1 ст. 185 КК України, про те, що у квітні 2013 року невстановлена особа, за адресою: м. Дніпропетровськ, Амур-Нижньодніпровського району, поблизу перехрестя вул. Шолохова та Донецьке Шосе, шляхом вільного доступу, скоїла таємне викрадення належного йому торгівельного павільйону (кіоску) сріблястого кольору розміром 3.8x5.0 м., чим спричинила йому матеріальний збиток.У ході розслідування в рамках кримінального провадження за № 0003650, під час допиту потерпілого ОСОБА_4 , пояснив, що у період часу з квітня 2010 року до весни 2011 року, він виготовив для себе два однакових торгівельні павільйони (кіоски), розміром 3.8x5.0 м., сріблястого кольору, якими користувався у сфері своєї господарської діяльності. Виготовленням вказаних кіосків займався ОСОБА_6 , 1973 р.н., на які ОСОБА_4 для підтвердження їх існування та факту збудування надав відповідні документи. У квітні місяці він один із кіосків розмістив на перехресті вул. Донецьке Шосе та вул. Шолохова, АНД району, м.Дніпропетровська, а саме за адресою: АДРЕСА_3 . Через декілька днів торговий павільйон зник з вказаного місця. Після чого ОСОБА_4 , почав шукати свій павільйон по місту Дніпропетровську, та у червні місяці знайшов його на АДРЕСА_1 , який стояь між кіоском «Єрмоленські ковбаси» та кіоском «Гаврилівські курчата», після чого, він почав з`ясовувати на яких підставах і хто перевіз його кіоск з вул. Донецьке Шосе. У ході особистого пошуку ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пояснив що даний кіоск він придбав без документів та без договору у маловідомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_8 . В`ячеслав погодився продати кіоск за 30000 гривень, перші половину - 15000 грн. ОСОБА_9 сплатив після отримання кіоску на човновій станції, а другу половину він готовий був сплатити після надання ОСОБА_8 документів на кіоск, але не отримавши документи сплатив лише 10000 грн. Всього ним сплачено 25000 грн. Після придбання він перевіз кіоск з території човнової станції по АДРЕСА_2 , на АДРЕСА_1 , та почав здійснювати свою господарську діяльність. На прохання ОСОБА_4 , повернути торгівельний павільйон (кіоск), ОСОБА_9 відмовився.У ході досудового розслідування допитавши у якості свідка ОСОБА_9 встановлено, що його свідчення підтверджуються обставинами які раніше були викладені потерпілим ОСОБА_4 .Факт місця знаходження торгового павільйону (кіоску), наприкінці весни 2013 року, поблизу човнової станції за вище згаданою адресою, підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_10 , який працюючи охоронцем на вказаній човновій станції, за проханням ОСОБА_8 , дозволив останньому його поставити, де він і простояв приблизно три тижні.Під час досудового слідства в рамках кримінального провадження № 0003650, було додаткового допитано в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що він дійсно сам виготовляв у 2010 році на замовлення та особистими індивідуальними кресленнями ОСОБА_4 , два одинакові торгівельні павільйони (кіоски), про що свідчать долучені до матеріалів кримінального провадження креслення проекту торгівельного павільйону (кіоску). Під час огляду кіоску, який знаходився на АДРЕСА_1 , який було викрадено у ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_6 будучи залучений до даної слідчої дії, підтвердив, що саме цей павільйон та, ще один такий самий він виготовляв на замовлення ОСОБА_4 , та що дійсно даний кіоск належить ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_6 пояснив, що вище згаданий торгівельний павільйон (кіоск) дійсно у квітні 2013 року був розташований на перехресті вул. Шолохова та вул. Донецьке Шосе м. Дніпропетровська, і ним був виявлений факт його крадіжки, про що він особисто повідомив ОСОБА_4 по телефону. Дані свідчення свідка ОСОБА_6 про постановку даного павільйону (кіоску) за вказаною адресою, де він був в послідуючому викрадений, підтверджуються свідченнями свідка ОСОБА_11 , так як даний павільйон (кіоск) на автомобілі обладнаний краном-маніпулятором, ним разом з Шинкаренком поставлений поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за вказаною адресою.Під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0003650, допитаний у якості свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що з квітня 2010 - до весни 2011 р., він особисто на замовлення, та особистими індивідуальними кресленнями ОСОБА_4 , встановлював металопластикові вироби - двері та вікна на цей торгівельний павільйон (кіоск). Також свідок ОСОБА_12 , пояснив, що він впізнає торгівельний павільйон належний ОСОБА_4 , так як, у місті Дніпропетровську, на теперішній час тільки два таких торгівельних павільйони (кіоски), які належать останньому.У ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0003650, у якості свідка допитаний ОСОБА_13 , який пояснив, що ним з перехрестя вул. Шолохова та Донецьке шосе, м. Дніпропетровська, транспортувався торгівельний павільйон (кіоск) сріблястого кольору (який за зовнішніми ознаками схожий на належний ОСОБА_4 торгівельний павільйон), до човнової станції по АДРЕСА_2 .Під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0003650, допитано в якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що після останніх свідчень даних ним під час допиту у липні 2013 року, він вище згаданий належний ОСОБА_4 торгівельний павільйон (кіоск), повернув на місце поблизу розташованої човнової станції по АДРЕСА_2 .У ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0003650, допитаний у якості свідка директор вказаної човнової станції ОСОБА_14 , який пояснив, що наприкінці весни та на початку літа 2013 року, ним був помічений торгівельний павільйон (кіоск) сріблястого кольору (який за зовнішніми ознаками схожий на належний ОСОБА_4 торгівельний павільйон), який був розташований через дорогу навпроти в`їзду до території човнової станції. Як йому стало відомо зі слів підлеглої йому охорони човнової станції, що даний торгівельний павільйон (кіоск) був залишений раніше їм невідомими чоловіками. Через декілька днів даного торгівельного павільйону, вже на місці не було. Хто його тоді привозив, забирав, і кому він належить, ОСОБА_14 до теперішнього часу нічого невідомо. Також при цьому він пояснив, що після вище згаданих ним обставин, він даний торговий павільйон більше не бачив, навіть на ж/м «Фрунзенський», так як він на даному масиві мешкає.Також з цією ціллю були допитані у якості свідків працівники охорони човнової станції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , свідчення яких суперечать свідченням ОСОБА_5 , Вони підтвердили той факт що вище згаданий торгівельний кіоск (павільйон), знаходився поблизу човнової станції, приблизно з квітня до червня 2013 року. Щодо обставин на які вказував ОСОБА_9 щодо повернення торгівельного кіоску до того місця, звідки він забирав його на момент його придбання, а саме поблизу човнової станції за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_15 та ОСОБА_16 засвідчили, що більше ніяких торгівельних кіосків на означеному місці з 2013 року по сьогодні ні хто не встановлював.Крім цього, 25.03.2016 року, з ціллю уточнення факту місця знаходження торгівельного павільйону, який належить потерпілому ОСОБА_4 , встановлено, даний торгівельний павільйон (кіоск) з афішею « ІНФОРМАЦІЯ_5 », дійсно ще знаходиться поблизу будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується раніше складеним протоколом огляду за участю свідка ОСОБА_6 та фотознімками зробленими під час даної слідчої дії. А також, у зазначений час, у даному торгівельному павільйоні (кіоску), був помічений сам ОСОБА_9 , де перебуваючи тривалий час, спілкуючись з продавцем, не вибирав зоотовари, а після спілкування забрав певну суму грошових коштів, та пішов у невідомому напрямку.Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги встановлені слідчим шляхом обставини того, що торгівельний павільйон (кіоск), розташований біля будинку АДРЕСА_1 , належить потерпілому по кримінальному провадженню № 0003246 ОСОБА_4 , і відповідно до цього має значення речового доказу, слідчий вважає неможливим іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою вищевказаних документів.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та фактичні обставини, на якому воно ґрунтується.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів, зазначаються обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
За ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Суд враховує, що клопотання не містить обґрунтування того, що без вилучення торгівельного павільйону розміром 3.8x5.0 м., сріблястого кольору який знаходиться біля будинку АДРЕСА_1 існує реальна загроза його зміни або знищення речей, і таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів. Наведені обставини не встановлені судом і під час судового розгляду.
На підставі викладеного, клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, п.7 ч.2 ст.160, ч.7 ст.163, 309, 477 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання органу досудового розслідування про надання тимчасового доступу та можливість вилучення торгівельного павільйону розміром 3.8x5.0 м., сріблястого кольору який знаходиться біля будинку АДРЕСА_1 - відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

05.04.2016