Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9734/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2016 Подільський районний суд м. Києва
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №0003894, яке надійшло від прокурора прокуратури Подільського району м.Києва ОСОБА_3 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 04 грудня 2012 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком 2 роки; 2) 11 серпня 2015 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України, з урахуванням положень ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. За вироком суду від 11.08.15, згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 04.12.12,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
30 січня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали договір оренди автомобіля, згідно якого останній отримав у користування автомобіль марки «Mersedes-Benz E200», д.н.з. НОМЕР_1 .
04 червня 2014 року у вечірній час ОСОБА_4 , керував вищезазначеним автомобілем та рухався по вулиці О. Теліги в м. Києві разом з пасажиром раніше незнайомим ОСОБА_7 .
Того ж дня, приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 заїхав на територію АЗС «Авантаж 7», що розташована по вулиці О.Теліги, 61 в м. Києві. Під`їхавши до бензинової колонки ОСОБА_4 повідомив співробітнику АЗС про те, що бажає здійснити заправку бензином марки А-95 до повного баку, та саме в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном бензином, належним ТОВ «Авантаж 7», шляхом обману.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 платіжну банківську картку банку «Русский Стандарт» та попросив його розрахуватись за паливо на касі вказаною карткою, хоча знав, що на вказаній картці відсутні грошові кошти та вона не придатна для розрахунку, завідомо розуміючи, що ОСОБА_7 не зможе розрахуватись, однак, свідомо бажав настання наслідку своїх злочинних дій заволодіння пальним, належним ТОВ «Авантаж 7», шляхом обману.
В подальшому, о 20 годині 49 хвилин ОСОБА_4 , завершивши свої злочинні дії, дочекавшись поки співробітник АЗС заправив автомобіль бензином та від`єднає заправний кран від автомобіля, з місця вчинення злочину втік, заволодівши майном ТОВ «Авантаж 7» , а саме, - бензином марки А 95 в кількості 65,52 літра, спричинивши матеріального збитку на загальну суму 1 002 гривні 46 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав повністю щиро покаявся та пояснив, що у 2014 році він мав у користуванні автомобіль «Mersedes-Benz E200», д.н.з. НОМЕР_1 . 4 червня 2014 року у вечірній час він керував цим автомобілем та по дорозі його зупинив незнайомий чоловік і він погодився його підвезти. Цей чоловік це свідок ОСОБА_7 , якого він до цього не знав. По дорозі він заїхав на АЗС «Авантаж 7», що розташована по вулиці О.Теліги, 61 в м. Києві. Під`їхавши до бензинової колонки він повідомив співробітнику АЗС про те, що бажає здійснити заправку бензином марки А-95 до повного баку. В цей час він вирішив не платити за бензин та обманним шляхом заволодіти ним. Реалізуючи задумане він передав ОСОБА_7 платіжну банківську картку банку «Русский Стандарт» та попросив його розрахуватись за паливо на касі вказаною карткою, хоча знав, що на вказаній картці відсутні грошові кошти та вона не придатна для розрахунку, завідомо розуміючи, що ОСОБА_7 не зможе розрахуватись. У той час, коли ОСОБА_7 пішов до каси, по своїх справах, він залишався у автомобілі, а коли паливо було залито у бак його автомобіля і заправник від`єднав шланг від баку, він поїхав із заправки, не сплативши за бензин, який йому залили і у такий спосіб обманув працівників заправки та заволодів їх майном.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України повністю підтверджується наступними доказами, які підтверджують встановлені судом обставини, зокрема.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який у суді повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 до цих подій знайомий не був. 04.06.14 він на вулиці зупиняв таксі. В цей час, коло нього зупинився автомобіль «Mersedes-Benz E 200», д.н.з. НОМЕР_1 , за кремом якого був ОСОБА_4 , який погодився за грошову винагороду підвезти його. В процесі поїздки вони заїхали на АЗС «Авантаж», яка розташована на вул. О.Теліги, так, як ОСОБА_4 повідомив, що йому треба заправити бензином свій автомобіль. ОСОБА_4 залишався у своєму автомобілі, коли заправник, вставив шланг і почав заправляти його автомобіль. Він ( ОСОБА_7 ) пішов купити собі води і ОСОБА_4 передав йому свою банківську картку, з проханням передати її касиру, з метою розрахуватись за бензин. Він передав цю картку касиру, однак при розрахунку виявилось, що грошей на картці немає. В цей час, коли автомобіль ОСОБА_4 був заправлений, останній поїхав із вказаної АЗС, не розрахувавшись і не дочекавшись його, а його затримали працівники АЗС, які викликали міліцію. Ніякої змови із ОСОБА_4 на заволодіння майном у нього не було, останнього до цих подій не знав.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який у суді повідомив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 до цих подій знайомий не був. У 2014 році він працював заправником на АЗС «Авантаж 7», що розташована по вулиці О.Теліги, 61 в м. Києві. 04.06.14 на їх заправку приїхав автомобіль «Mersedes-Benz E 200», д.н.з. НОМЕР_1 , за кремом якого був ОСОБА_4 .. З автомобіля вийшов ОСОБА_7 , якого він, як і ОСОБА_4 бачив уперше, та пішов до магазину, де також розташована каса. Він запитав у ОСОБА_4 , яким бензином заправляти його автомобіль і коли той назвав марку, вставив пістолет і почав заправляти автомобіль останнього. ОСОБА_4 у цей час перебував у своєму автомобілі, за кремом. Коли автомобіль заправився він вийняв пістолет із баку та пішов дізнаватись чи розрахувався ОСОБА_4 і в цей час останній покинув їх АЗС, не сплативши 1 002 грн. 46 копійок за заправлений у його автомобіль бензин. Всі ці події були зафіксовані на камері спостереження, встановленій на їх АЗС. ОСОБА_4 добре запам`ятав і у подальшому впізнав його за фотографіями, пред`явленими у міліції.

Окрім показань обвинуваченого та свідків вина ОСОБА_4 також підтверджується наступними дослідженими судом доказами.

Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04.06.14 року, згідно якого видно, що 04.06.14 о 23.20 год. працівниця АЗС «Авантаж 7» ОСОБА_9 звернулася із заявою до Подільського РУ ГУМВС України в м.Києві про те, що, о 20.40 год. водій автомобіля «Mersedes-Benz E200», д.н.з. НОМЕР_1 шахрайським способом заволодів бензином їх АЗС на загальну суму 1 002 гривні 46 копійок.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 25.03.15, згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка 04.06.14 шахрайським шляхом заволоділа пальним АЗС «Авантаж 7», що розташована по вулиці О.Теліги, 61 в м. Києві.

Речовими доказами, дослідженими у суді, зокрема, оптичним диском із записами з камер відеоспостереження на АЗС «Авантаж 7», що розташована по вулиці О.Теліги, 61 в м. Києві, на якому міститься запис учинення ОСОБА_4 04.06.14 заволодіння шахрайським шляхом майном даного АЗС та банківською карткою банку «Русский Стандарт», яку ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри першого, з метою ввести працівників АЗС «Авантаж 7» у оману.

Оцінюючи у сукупності всі вищенадані та досліджені у судовому засіданні докази, які на думку суду є належними та допустимими суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненими повторно, ОСОБА_4 , учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та обставину, що пом`якшує його покарання щире каяття, яка передбачена п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання передбачений санкцією ч. 2 ст.190 КК України, на думку суду, зможе виправити ОСОБА_4 та попередити вчинення ним нових злочинів. Разом із тим, суд з огляду на особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та обставину вчиненого злочину вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе виключно при реальному відбутті строку покарання. З огляду на відсутність підстав, що пом`якшують особу обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого підстав для застосування щодо нього ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 учинив інкримінований йому злочин (04.06.14) до ухвалення вироку Святошинського районного суду м.Києва від 11 серпня 2015 року, яким його засуджено за ч.1 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України, при цьому згідно ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 04 грудня 2012 року, а тому суд вважає за необхідне застосувати при призначенні йому остаточного покарання положення ч.4 ст. 70 КК України.

Долю речових доказів вирішити з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.15, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання його за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.15, а саме із 06.10.14.

Згідно ст.100 КПК України речові докази - оптичний диск із записами з камер відеоспостереження на АЗС «Авантаж 7» та банківську картку банку «Русский Стандарт», які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити їх там же зберігати.

На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1