Справа №127/8436/16-к
Провадження №1-кс/127/3234/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України лейтенанта юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліски Володарськ-Волинського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, громадянина України, українця,-
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що військовою прокуратурою Вінницького гарнізону Центрального регіону України проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 19 квітня 2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.07.2015 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, де її проходить на посаді гранатометника 1 відділення 3 взводу роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) БОП, у військовому званні «солдат».
17 березня 2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
04.04.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (три тисячі чотириста грн.).
Судом було встановлено,що солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України двічі ухилявся від військової служби, а саме умисно, самовільно, без поважних причин 23.09.2015 залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , поки 28.09.2015 самостійно не повернувся до військової частини НОМЕР_1 , та 19.12.2015 повторно не з`явився з наданого йому звільнення до розташування військової частини НОМЕР_1 і проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , поки 09 січня 2016 року самостійно не повернувся до військової частини НОМЕР_1 .
Однак ОСОБА_6 не став на шлях виправлення та вирішив повторно вчинити злочин, а саме не з`явився вчасно на військову службу.
09.04.2016 солдату ОСОБА_6 командуванням військової частини НОМЕР_1 було надано звільнення з розташування військової частини до 10.04.2016 включно. Повернутись ОСОБА_6 повинен був в розташування військової частини до 8 години 11.04.2016.
Однак 11.04.2016 о 8 год. солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, маючи об`єктивну можливість своєчасно повернутись до розташування військової частини, умисно, без поважних причин, повторно протягом року не з`явився вчасно на службу та проводив час на власний розсуд за місцем проживання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, за адресою: АДРЕСА_1 , до 19.04.2016.
19.04.2016 слідчим військової прокуратури Вінницького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_6 ,
Переховуючись від органів досудового розслідування, ОСОБА_6 не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби за наявності можливості для цього та не заявив про себе до правоохоронних органів, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби та ухиляється від проходження служби до цього часу.
Викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України складено 20 квітня 2016 року та цього ж дня вручено ОСОБА_6 .
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків та іншими матеріалами досудового розслідування. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_6 жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , виконання з ним процесуальних дій та спробам останнього перешкоджати досудовому розслідуванню.
У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи суспільний резонанс дій ОСОБА_6 в умовах сьогодення, набуття суспільного осуду, а також враховуючи те, що у зв`язку із тяжкістю вчиненого злочину, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, просив клопотання задовольнити.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор клопотання підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_6 заперечував щодо обрання запобіжного у вигляді тримання під вартою.
Адвокат заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, адвоката, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
Статтею 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, 04.04.2016 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (три тисячі чотириста грн.).
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу суд враховує, що в обґрунтування клопотання слідчий вказує наявність ризиків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.
Однак, слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають неповнолітні діти, тому суд переконується в доцільності відмовити в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України лейтенанта юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

?заборонити залишати житло, а саме: АДРЕСА_1 , цілодобово;

?прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

?не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала про застосування домашнього арешту діє шістдесят днів, починаючи з 21.04.2016 року.

Копію ухвали направити начальнику ГУНП України у Житомирській області для виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя