Справа № 732/811/16-к
Провадження № 1-кп/732/59/16
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під домашнім арештом

03 серпня 2016 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Городнянського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження № 0000028 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 обрано згідно ухвали слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 від 29.04.2016 року на строк до 29.06.2016 року.

У послідуючому строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту був продовжений ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні від 15.06.2016 року на строк до 13 серпня 2016 року.

Згідно положень статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення та захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Частина 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Прокурор у судовому засіданні просила продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу і розгляду цього питання судом не відпали і не зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо продовження йому строку тримання під домашнім арештом. Захисник адвокат ОСОБА_5 при розгляді судом відповідного питання поклався на розсуд суду.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом.

Приймаючи рішення про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під домашнім арештом, суд враховує, що підстави, які були на досудовому розслідуванні під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також існували при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу продовжують існувати, підстави для обґрунтованої підозри його у вчиненні злочину на даний час ще не відпали, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, обраний раніше запобіжний захід слід продовжити. З огляду на вказане суд приходить до висновку про недоцільність зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому суд врахував тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, той факт, що кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив в період іспитового строку, будучи звільнений судом від відбування покарання з випробуванням, а також те, що обвинувачений не працює, має постійне місце проживання, та враховує, що ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують реально існувати. З огляду на вказане, більш м`які запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки, а також зміна та заборона обвинуваченому залишати житло лише у певний період доби не здатні запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У зв`язку з необхідністю виклику в судове засідання свідків, а також у зв`язку з необхідністю дослідження доказів у загальному порядку на що вказує сторона захисту остаточне рішення у справі не може бути прийнято до 13.08.2016 року, тому належить продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під домашнім арештом строком на шістдесят днів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 331, 392 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів, але не більше дня завершення судового провадження. Строк дії ухвали до 01 жовтня 2016 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику-адвокату.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1