Справа № 742/4484/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/198/2016
Категорія - ч.1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001830, за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, маючого неповнолітню дитину (11 років), приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. В решті вирок просить залишити без змін.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 768 грн. витрат за проведення судової вибухотехнічної експертизи.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого. Зазначає, що призначене ОСОБА_10 судом покарання із застосуванням ст. 75 КК України не є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Вважає, що суд формально врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким, не звернув увагу на те, що позитивна характеристика обвинуваченого, який має сім`ю та малолітню дитину, не є тими обставинами, які істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 27 жовтня 2015 року близько 19 год. 00 хв. у дворі загального користування, поблизу багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 знайшов предмет, схожий на гранату із запалом в корпусі, який сприймаючи як вибуховий пристрій, умисно, не маючи на те відповідно встановленого законодавством дозволу, привласнив його та нетривалий проміжок часу незаконно переносив даний предмет при собі у кишені куртки.

Того ж дня, близько 19 год. 25 хв. зазначений предмет було вилучено працівниками міліції у обвинуваченого під час поверхневого огляду. Згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи №138(ВТ) від 31 жовтня 2015 року, вилучений предмет є корпусом ручної гранати типу «РГД-5» з конструктивно оформленим у нього зарядом вибухової речовини тротилу, та запалом типу «УЗРГМ-2», що містить у собі заряд вибухової речовини, здатний ініціювати вибух корпусу ручної гранати, що у зібраному стані є ручною наступальною гранатою типу «РГД-5» із запалом типу«УЗРГМ-2», а тому є вибуховим пристроєм, виготовленим промисловим способом.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважають вирок суду обґрунтованим і законним, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Його дії судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має сім`ю, постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України не судимий, займається суспільно-корисною працею будучи підприємцем, має малолітню дитину, врахував обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обґрунтовано прийшов до висновку про доцільність призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення в цій частині.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений пояснив, що гранату він знайшов у дворі, забрав її, щоб не постраждали діти. Зберігав гранату протягом короткого проміжку часу біля години, хотів її здати в міліцію, але не встиг.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_10 без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі і вважає, що у разі призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі фактично залишить його сім`ю без годувальника.

Призначене покарання, на думку колегії суддів, відповідає меті покарання, обране у відповідності до принципів індивідуалізації, законності, справедливості та є необхідним і достатнім.

Тому доводи прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, внаслідок чого обвинуваченого безпідставно звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, є необґрунтованими.

Всі аргументи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції перевірені та, на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4