Справа № 751/7409/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/903/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 липня 2016 року по матеріалам клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 липня 2016 року по матеріалам клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» було задоволено. Застосована ст. 6 Закону.

Під час розгляду клопотання про застосування ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» в суді першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 просила застосувати статтю 2 вказаного Закону.

Відмовляючи адвокату ОСОБА_6 в задоволенні її клопотання про застосування відносно його підзахисного ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» суд послався на те, що звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 2 Закону не підлягає задоволенню, оскільки на день набрання чинності даним законом він відбув покарання 8 місяців 4 дні, що становить менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає що суд першої інстанції безпідставно не застосував ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», а в матеріалах справи наявні достатні данні для застосування амністії. Тому просила скасувати ухвали місцевого суду і постановити нову.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на ухвалу суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу адвоката і застосувати до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», прокурора який заперечував проти апеляційної скарги, вважав ухвалу районного суду обґрунтованою та просив її залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 квітня 2014 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст. 198, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання не підставі ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13.11.2014 року вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.04.2014 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_7 за ст. 198, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Зараховано в строк відбуття покарання утримання його під вартою в ІТТ Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області та СІЗО м. Чернігова з 10 січня 2011 року по 14 вересня 2011 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту фактичного затримання.

Згідно протоколу затримання особи за вироком суду, ОСОБА_7 затримано 04.07.2016 року. Тобто після дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», а тому вказаний строк не може братись до уваги при обчисленні строку для застосування вказаного Закону.

Разом з тим, станом на 19.04.2014 року, тобто на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», засуджений ОСОБА_7 відбув покарання 8 місяців 4 дні, що є строком, який менше однієї четвертої призначеного строку основного покарання.

Враховуючи викладене, колегія приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не має права на звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», про що вірно вказав і суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скорочується наполовину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Аналізуючи вказані норми Закону та матеріали провадження, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції цілком вірно та законно прийнято рішення щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 статтю 6 вказаного Закону, про що мотивовано вказано у рішенні.

Всі обставини, на які посилаються адвокат ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі в повній мірі враховані судом першої інстанції та їм дана належна оцінка.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про те, що суддя необґрунтовано прийняв рішення, у зв`язку з чим і передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 539 КПК України, ст. ст. 2, 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 липня 2016 року про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4