Справа № 750/2206/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/736/2016
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року, якою обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006850 від 11 вересня 2015 року та № 0001607 від 18 лютого 2016 року, повернуто прокурорам, як такі, що не відповідають вимогам КПК України, для усунення недоліків,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, повернуто прокурорам Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , як такі, що не відповідають вимогам КПК України.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення порушенням органом досудового розслідування вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема зазначає, що в обвинувальних актах міститься лише формулювання обвинувачення, але відсутній виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими.

Крім того, суд вказує на порушення права на захист обвинуваченого, оскільки вважає, що останньому не надавався доступ до матеріалів кримінального провадження протягом часу, зазначеного в реєстрі матеріалів досудового розслідування, оскільки в реєстрі дана процесуальна дія зазначена 21 квітня 2016 року з 14 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв, тоді як лист начальника Чернігівського слідчого ізолятора ОСОБА_12 від 27 травня 2016 року свідчить, що обвинувачений лише о 14 год. 30 хв. 21 квітня 2016 року був поміщений до СІЗО. Крім того, згідно розписки про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений отримав дані документи 28 квітня 2016 року, тоді як вищезгаданий лист начальника СІЗО свідчить про те, що в цей день будь-яких слідчих дій з ОСОБА_7 не проводилось.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про порушення з боку досудового розслідування вимог ст. 217 КПК України, вказуючи на безпідставне не об`єднання в одне кримінальне провадження під час досудового розслідування, попри те, що про підозру у двох злочинах, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 263 КК України ОСОБА_7 було повідомлено в один день, 29 лютого 2016 року, що на переконання суду першої інстанції вказує на штучне створення органом досудового розслідування показників у роботі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити в той же суд на новий розгляд. Свої вимоги мотивує тим, що судом безпідставно повернуто обвинувальні акти у даному об`єднаному кримінальному провадженні, оскільки вважає, що прокурором дотримані вимоги ст. 291 КПК України. Вважає, що об`єднуватися матеріали кримінальних проваджень можуть саме ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають за правилами ст. 217 КПК України. Також вважає, що суд вдався в дослідження обставин кримінального провадження та надання їм оцінки, що суперечить положенням ст. 314, 315 КПК України шляхом здійснення запиту начальнику Чернігівського СІЗО щодо обставин вручення ОСОБА_7 обвинувального акту, а також вважає, що судом порушено принцип безперервності судового розгляду, передбачений ст. 322 КПК України, шляхом повернення одного кримінального провадження, стосовно обвинувачення, висунутого в рамках ч. 3 ст. 185 КК України, яке перебувало в суді та по якому вже було проведено підготовче засідання і воно перебувало на стадії судового розгляду, у стадію підготовчого судового засідання. Крім того, зазначає, що суд дійшов таких висновків безпідставно, так як під час проведення підготовчого судового засідання не з`ясував у обвинуваченого обставин отримання доступу до матеріалів кримінального провадження та отримання обвинувального акту.

Заслухавши доповідача; думку прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити з викладених підстав; думки потерпілих, які погодилися з думкою суду першої інстанції та висловили думки щодо неможливості вчиненні даних кримінальних правопорушень однією людиною; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі; колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Зокрема, згідно припису п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак судом першої інстанції цілком обґрунтовано вказано на відсутність викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, що вказує на ймовірність під час розгляду кримінального провадження по суті настання наслідків у виді порушення процесуальних прав обвинуваченого, зокрема, і права на захист.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах: «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року; «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року; «Маттоція проти Італії» від 25 липня 2000 року, зокрема, стосовно того, що: обвинувачений має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, його правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Крім того, відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру досудового розслідування підозрюваному, його захиснику. Дана розписка долучається до обвинувального акта, як того вимагає п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.

Як слідує із матеріалів провадження, підозрюваному ОСОБА_7 надано доступ до матеріалів кримінального провадження 21 квітня 2016 року з 14-00 год. до 15-00 год., а копію обвинувального акта по обвинуваченню за ч. 2 ст. 263 КК України ОСОБА_7 отримав 28 квітня 2016 року. Тоді як судом достеменно встановлено, що в ці дні з обвинуваченим ніякі слідчі дії не проводилися, що вказує на те, що орган досудового розслідування допустив порушення вимог ст. 293 КПК України, на що обґрунтовано послався місцевий суд в своїй ухвалі.

Крім того, суд правильно вказав недоліком, який допущений органом досудового розслідування, безпідставне не об`єднання матеріалів двох досудових розслідувань щодо ОСОБА_7 , підозрюваного, на той час, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України і ч. 2 ст. 263 КК України, попри те, що про підозру у вчиненні даних двох правопорушень йому було повідомлено в один день, 29 лютого 2016 року, що цілком обґрунтовано дало місцевому суду підстави розцінити такі дії як штучне створення позитивних показників у роботі органу досудового розслідування. А тому, на переконання колегії суддів, об`єднання судом даних кримінальних проваджень в одне не погіршить становища обвинуваченого, забезпечить захист його права на захист при розгляді провадження по суті та дасть підстави суду прийняти справедливе та законне рішення.

Зазначені обставини в своїй сукупності підтверджують правильність висновку суду першої інстанції про невідповідність обвинувальних актів вимогам КПК України і про необхідність повернення їх прокурору.

Колегія суддів вважає, що викладені в ухвалі недоліки, допущені при складанні обвинувальних актів, унеможливлюють призначення на їх підставі судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, всі доводи прокурора про безпідставне повернення судом першої інстанції обвинувальних актів щодо ОСОБА_7 прокурору є необґрунтованими, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2016 року, якою обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006850 від 11 вересня 2015 року та № 0001607 від 18 лютого 2016 року, повернуто прокурорам, як такі, що не відповідають вимогам КПК України, для усунення недоліків залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_13