справа № 760/6398/16-к
провадження № 1-кс/760/4070/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001196 від 04 лютого 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статтею 289 КК,
в с т а н о в и в:
06.04.2016 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001196 від 04.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статтею 289 КК.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначене клопотання було передано судді 06.04.2016.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим на підставі вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 13.12.2011 за вчинення злочину передбаченого частиною третьою статтею 185 КК, 03.06.2015 звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, знову вчинив новий корисливий злочин на території Солом`янського району міста Києва.
Так 04.06.2016 року приблизно о 06 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Київ вул. Борщагівська, 173/187, вирішив повторно незаконно заволодіти транспортним засобом, а саме автомобілем: «Volkswagen LT 35 D» д.н.з. НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю власника автомобіля, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, через не замкнені задні двері автомобіля проник до салону, де в одному з відділень панелі знайшов ключ запалення автомобіля з характерним логотипом на ньому «Volkswagen».
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_4 , скориставшись знайденим ключем, сів за кермо та завів автомобіль. Після того, незаконно заволодівши транспортним засобом «Volkswagen LT 35 D» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , вартістю 181 090 грн., направився в напрямку проспекту Комарова в м. Києві.
Однак під час здійснення руху було пошкоджено шину автомобіля, у зв`язку з чим ОСОБА_4 з метою усунення неполадки заїхав на шиномонтаж, за адресою: м. Київ просп. Комарова, 1, де його було викрито співробітниками поліції, а викрадений автомобіль було вилучено та повернуто володільцю на відповідальне зберігання.
Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статтею 289 КК.
26.02.2016 призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_7 .
Згідно висновку проведеної судово-психіатричної експертизи № 174 від 03.03.2016 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує проведення стаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи.
На підставі вищезазначеного слідчий просив прийняти рішення про застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до КМЦСПЕ для проведення йому стаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи в умовах стаціонарного відділення, про що йому оголосити.
У судове засідання прокурор, слідчий та підозрюваний ОСОБА_4 не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Розглянувши обґрунтування клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити з таких підстав з таких підстав.
04.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001196 було внесено відомості, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статтею 289 КК. Цей факт встановлений на підставі витягу з кримінального провадження № 0001196 (а.с. 4).
За правилами статті 503 КПК кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Відповідно до частини першої статті 509 КПК слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:
1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;
2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).
Згідно з частиною другою статті 509 КПК у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
Так відповідно до положень частини першої статті 184 КПК клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, і повинно містити:
1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;
2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;
5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Чинним кримінальним і кримінально-процесуальним законодавством передбачено систему норм, спрямованих на об`єктивне й гуманне вирішення питань, пов`язаних із забезпеченням інтересів осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, страждаючи на психічні хвороби або маючи інші психічні розлади, що зумовлюють потребу в застосуванні примусових заходів медичного характеру чи примусового лікування.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статтею 289 КК.
Слідчий, обгрунтовуючи вимоги свого клопотання, посилається на те, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 174 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи від 03.03.2016, ОСОБА_4 потребує проведення стаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, а тому звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Слідчий суддя встановив, що 26.02.2016 слідчий ВП № 3 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_8 виніс постанову про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0002411 від 24.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статтею 185 КК (а.с. 22).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта ОСОБА_9 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 174 від 03.03.2016, ОСОБА_4 потребує проведення стаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи (а.с.23-24).
Однак слідчий суддя констатує, що висновок, на який посилається слідчий як на підставу звернення до суду з клопотанням, складений на підставі досліджених обставин справи в іншому кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР № 0002411 від 24.02.2016, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статтею 185 КК та досудове розслідування якого проводиться уповноваженими працівниками Шевченківського району м. Києва.
Таким чином, висновок судово-психіатричного експерта ОСОБА_9 Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 174 від 03.03.2016 не містить відомостей, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, що внесені до ЄРДР за номером кримінального провадження 0001196.
Отже, слідчий не довів наявність підстав залучення експерта (експертів) для проведення стаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи у цій справі та не довів наявність підстав, що ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статтею 289 КК, був в неосудному або обмежено осудному стані.
Крім цього, всупереч вимогам пункту 4 частини першої статті 184 КПК клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру взагалі не містить посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК, а тому фактично відсутня мета і підстава застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .
Також частина друга статті 184 КПК передбачає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
Слідчий суддя констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що підозрюваний ОСОБА_4 отримав копію клопотання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру та матеріали, які додані до нього.
Враховуючи мету і підстави клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, дослідивши матеріали справи слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий не довів наявність обставини, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 під час вчинення суспільно небезпечного діяння був в неосудному або обмежено осудному стані або вчинив кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворів на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, не зазначив один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК та порушив процедуру вручення підозрюваному копії клопотання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру та матеріали, які додані до нього.
З`ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .
Керуючись статтями 177, 184, 503, 509 КПК, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001196 від 04 лютого 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статтею 289 КК - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1