АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/642/15 Справа № 205/380/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2015 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.П`ятихатки,Дніпропетровської області,українця, громадянина України, мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.08.2003 року Терновським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі;
-22.09.2011 року Терновським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ч.2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
якою було відмовлено в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровської виправної колонії № 89 про його умовно-дострокове звільнення.
В С Т А Н О В И Л А:
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що, ОСОБА_7 був раніше судимий, останній раз згідно вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 22.09.2011 року за ч.2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
В грудні 2014 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулася з поданням адміністрація Дніпропетровської виправної колонії № 89 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 посилаючись на те, що 03.05.2012 року він прибув до колонії № 89, в даний час не працевлаштований, у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при колонії. За час знаходження в колонії характеризується задовільно, має заохочення. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх вимоги. Приймає участь у виховних заходах, реагує на них позитивно. Проявляє соціально-корисну активність. В індивідуальних бесідах висловлює позитивні плани на подальше життя після звільнення. Соціально корисні стосунки з рідними підтримує шляхом листування та особливих побачень. У відношенні до засуджених не конфліктний. Лідерські риси відсутні. Авторитетом серед засуджених не користується. За характером врівноважений, спокійний цілеспрямований, самостійний. Провину у скоєному визнає.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на те, що вказана в поданні інформація об`єктивно не характеризує засудженого як такого, що мав сумлінну поведінку і ставлення до праці під час всього часу відбуття покарання, тобто повністю виправився та врахував значний термін невідбутого засудженим покарання.
В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що за час перебування у колонії, він мав заохочення від адміністрації колонії, на даний час проходить курс лікування від туберкульозу.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, один раз за злочин проти життя і здоров`я людини, а саме за умисне вбивство. Відбувши покарання і маючи незняту і непогашену в законному порядку судимість, засуджений, не зробивши для себе належних висновків, знову вчинив умисний тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за який відбуває покарання.
Відповідно до витягу з протоколу № 18 засідання міської спостережної комісії з питань громадського контролю за дотриманням прав і законних інтересів засуджених та осіб, звільнених від відбування покарання від 12 грудня 2014 року було погоджено рішення комісії виправної колонії про направлення матеріалів на ОСОБА_7 про умовно-дострокове його звільнення.
Однак, в своєму поданні, представниками колонії не наведено достатніх доводів, які б свідчили про повне виправлення засудженого, відсутність порушень дисципліни є обов`язком засудженого і не є само по собі підставами для умовно-дострокового звільнення, а задовільна характеристика ОСОБА_7 не свідчить про його виправлення.
Крім того, в своїй апеляційній скарзі засуджений не надав достатніх доводів про те, що він став на шлях виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, те, що він отримав заохочення від адміністрації колонії, на даний час проходить курс лікування від туберкульозу та має соціальні зв`язки не є доказом його виправлення і не є підставами для його умовно - дострокового звільнення.
Колегія суддів, повністю підтримує висновки суду першої інстанції про те, що вказана інформація в матеріалах кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не характеризує останнього як такого, що повністю виправився. Умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого має місце лише тоді, коли останній своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.
Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим).
Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про застосування до ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2015 відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: