У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні 26 травня 2016 року у м. Києві кримінальне провадження № 0000971 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 .
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Львова, мешканця
АДРЕСА_1 ,
в порядку ст. 89 КК України (далі КК)
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді арешту на строк 2 місяця.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 02 квітня 2014 року близько 16.00 год., перебуваючи на вул. Городоцькій, 224 у м. Львові, у громадському людному місці, умисно, використовуючи малозначний привід, з хуліганських спонукань, демонструючи зверхність, нахабство, вседозволеність, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив дії, що супроводжувались особливою зухвалістю та виразились в наступному. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Volvo 740», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у лівій смузі по вул. Городоцькій, здійснив маневр, змістившись частково у праву смугу, пригальмовуючи, став блокувати рух автомобіля «Volkswagen Caddу», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , котрий, на його думку, порушував правила дорожнього руху. ОСОБА_7 , змусивши у такий спосіб потерпілого зупинити свій автомобіль, не виходячи, через вікно свого транспортного засобу направив на автомобіль «Volkswagen» пневматичний газобалонний пістолет моделі «Makarov». ОСОБА_8 намагався об`їхати автомобіль «Volvo» ліворуч, проте ОСОБА_7 , здійснивши маневр, перегородив своїм автомобілем дорогу, чим примусив потерпілого виїхати на подвійну суцільну лінію розмітки, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та зупинитись. ОСОБА_7 , тримаючи в руці і демонструючи пневматичний газобалонний пістолет, підійшов до автомобіля «Volkswagen» збоку дверей водія, вийшовши при цьому на смуху зустрічного руху, в результаті чого водії, які рухались назустріч в лівій смузі вимушені були зменшувати швидкість і об`їжджати місце інциденту. ОСОБА_7 поводився агресивно, висловлював своє невдоволення потерпілому, який злякався і з автомобіля не виходив, при цьому грубив, використовував в адресу ОСОБА_8 ненормативну (нецензурну) лексику і вдарив ногою в колесо автомобіля «Volkswagen». ОСОБА_7 покликав пасажир його автомобіля ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 сів за кермо і почав рух. Потерпілий також рушив, однак, ОСОБА_7 умисно виляв зі сторони в сторону, не даючи дорогу автомобілю «Volkswagen».

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на безпідставну відмову апеляційного суду у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він вчинив злочин невеликої тяжкості до набрання чинності. Зазначає, що ОСОБА_7 був помилуваний 23 березня 2004 року Указом Президента України і з цього моменту до вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 ККпройшло більше 10 років. Просить скасувати ухвалу та звільнити ОСОБА_7 від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідача, міркування прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів провадження убачається, що під час апеляційного розгляду обвинувачений і його захисник звернулися до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з амністією, оскільки ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітнього сина 2005 року народження, а тому він має бути звільнений від призначеного судом покарання.
Пунктом «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Статтею 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочин до дня набрання ним чинності включно, тобто до 19 квітня 2014 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 02 квітня 2014 року вчинив злочин невеликої тяжкості, йому призначено покарання не пов`язане з позбавленням волі, він є особою, не позбавленою батьківських прав щодо свого сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на день набрання чинності цим Законом України «Про амністію у 2014 році» не виповнилось 18 років.
При цьому висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_7 був помилуваний у 2004 році, що перешкоджає застосуванню амністії, є помилковим.
Так, згідно ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1246-VІІ від 06 травня 2014 року) амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Пунктом «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачено, що амністія не може бути застосованою до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.
Згідно вимоги УІАЗ ГУ МВСУ України у Львівській області ОСОБА_7 був помилуваний на підставі Указу Президента України «Про помилування» від 23 березня 2004 року та звільнений від подальшого відбування покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2001 року, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців (а.п. 117 т. l). Отже, з цього моменту і до вчинення ОСОБА_7 02 квітня 2014 року нового злочину пройшло більше 10 років. Тому до ОСОБА_7 може бути застосований Закон України «Про амністію у 2014 році».
У зв`язку з наведеним судові рішення підлягають зміні, а засуджений ОСОБА_7 - звільненню від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Звільнити ОСОБА_7 від покарання, призначеного за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 27 квітня 2015 року, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3