Справа № 202/3229/16-к
УХВАЛА
13 червня 2016 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участі: прокурора ОСОБА_2

захисника- адвоката ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

провівши в залі суду, в м.Дніпропетровську, підготовче судове засідання обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000799 від 06.04.2016 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка народилась у м. Дніпропетровську, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимої, мешкаючої по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.321 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, перевезення та зберігання сильнодіючих лікарських засобів з метою подальшого збуту, 05 квітня 2016 року у невстановлений час, знаходилась біля «ДК Металургів» по вул. Косіора у м. Дніпропетровска, де за вказаною адресою незаконно придбала у невстановленої особи сильнодіючий лікарський засіб «Димедрол», та у подальшому незаконно зберігала при собі та перевезла, з метою подальшого збуту.
Після цього, 05 квітня 2016 року близько 17 години, достовірно знаючи про те, що «Димедрол» є сильнодіючим лікарським засобом, умисно, незаконно, перевезла сильнодіючий лікарський засіб «Димедрол» на маршрутному таксі до будинку № 5 по вул. Осінній м.Дніпропетровська з метою збуту, де за вказаною адресою зустріла раніше знайомою ОСОБА_6 , якій незаконно збула, продавши ОСОБА_7 за грошові кошти у сумі 100 гривень частину конвалюти у кількості 10 (десять) та 6 (шість) таблеток, які у своєму складі містять дифенгідраміну гідрохлорид (димедрол), який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів, маса складає відповідно 0,5000 г., 0, 3000 г. Після того як ОСОБА_5 незаконно збула сильнодіючий лікарський засіб «Димедрол» ОСОБА_6 , зона була зупинена працівниками поліції, які в період часу з 17 годин 15 хвилин до 17 годин 30 хвилин за добровільною згодою ОСОБА_5 провели особистий огляд останньої, з ході якого було виявлено та вилучено у правій кишені жилетки, вдягненої на ОСОБА_5 , 10 (десять), 10 (десять), 10 (десять), 10 (десять) та 4 (чотири) таблетки масами 0,5000 г, 0,5000 г, 0,5000 г, 0,5000г, 0,2000г, які у своєму складі містять дифенгідраміну гідрохлорид (димедрол), які відносяться до сильнодіючих лікарських засобів і відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17 серпня 2007 року № 490 «Про затвердження Переліків отруйних та сильнодіючих лікарських засобів», відноситься до сильнодіючих лікарських засобів, які ОСОБА_5 незаконно придбала, перевезла та зберігала при собі, з метою збуту.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.321 КК України, що виразилися у незаконному придбанні, перевезенні і зберіганні з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів.

Як слідує із матеріалів, які надійшли до суду, у ході досудового розслідування 18 травня 2016 року між прокурором ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості і 23 травня 2016 року обвинувальний акт разом з додатками та угодою був направлений до суду для вирішення питання по суті.

У підготовчому судовому засіданні сторони угоди - обвинувачена ОСОБА_5 , її захисник адвокат ОСОБА_8 та прокурор, будучи обізнаними про свої права та наслідки затвердження угоди, вважали, що угода може бути затверджена.

Видалившись до нарадчої кімнати, суд вважає, що угода не може бути затверджена, на підставі такого.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України, суд, перевіряючи угоду, повинен з`ясувати, чи відповідає вона вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

За змістом цієї норми, суд повинен надати оцінку відповідності закону кожної умови угоди, у тому числі, і щодо узгодженого сторонами покарання.

Згідно з загальними засадами призначеного покарання, суд призначає покарання, враховуючи, окрім іншого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (ст.65 КК України).

Суд вважає, що узгоджений сторонами вид покарання у вигляді позбавлення волі на строк на один рік за умови звільнення обвинуваченої від його відбування з випробуванням на один рік з покладанням обов*язків, передбачених ст. 76 КК України, не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, оскільки не враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винної а також таким, що не відповідає інтересам суспільства, оскільки ступінь та характер сприяння обвинуваченої у проведенні кримінального провадження не відповідає тому пом*якшенню покарання, яке просить застосувати прокурор, насправді обвинуваченою, як встановлено у судовому засіданні не вчинялось жодних дій, спрямованих на сприяння кримінальному провадженню; окрім цього був відсутній суспільній інтерес у забезпеченні швидкого досудового розслідування, що випливає із пояснень прокурора ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Суд наполягає, що закріплення у кримінальному процесуальному законі угоди про визнання винуватості полягає у створенні політики протидії злочинності через компроміс, договір, а саме цей інститут повинен стимулювати осіб, які вчинили кримінальні правопорушення (злочини), йти на співпрацю з владою прокурор може обіцяти обвинуваченому застосувати цей інститут взамін на співпрацю з владою давання показань проти співучасників злочину, сприянню у розкритті іншого злочину, відшкодування шкоди.
Відповідно до п.6 правових позицій від 15.11.2012 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод", суд, дійшовши висновку, що умови угоди не відповідають вимогам закону, відмовляє у затвердженні угоди та повертає кримінальне провадження прокурору для його продовження, якщо угода була досягнута під час досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ст. 474 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Повернути обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості за кримінальним провадженням №0000799 від 06.04.2016 р. відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.321 КК України,-

прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_2 .

Роз*яснити порядок оскарження ухвал суду про відмову в затвердженні угоди, передбачений ч. 4 ст. 314 та ст.395 КПК України.

Головуюча ОСОБА_1