УХВАЛА

Іменем України

12.03.2014 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002849 від 24.05.13, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.05.13 о 09-00 год. ОСОБА_6 прибув до будинку АДРЕСА_2 , де проживав його син ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 наніс кілька ударів скальпелем в область грудної клітини ОСОБА_4 в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої колото-різаної рани грудної клітини справа і зліва, яуі згідно висновку судово-медичної експертизи №1031 від 11.07.13 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З урахуванням характеру психічного захворювання ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст. 512 КПК України судовий розгляд справи проведено без його участі.

Факт вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ст. 125 ч.2 КК України підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, а саме, -

Показами потерпілого, який під час судового розгляду пояснив, що 24.05.13 біля 9-00 год. до нього додому прийшов його батько зайшов до кімнати, де він відпочивав на ліжку. Після чого батько тримаючи в руках скальпель наблизився до нього та став наносити йому удари скальпелем в область грудної клітини від чого скальпель зламався. Далі він вибіг на вулицю, а ОСОБА_6 побіг за ним, але потім пішов до себе додому. Батько хворіє на психічне захворювання близько двадцяти років.

На даний час вважає, що батько потребує відповідного лікування свого психічного захворювання

Показаннями свідка ОСОБА_7 , яка під час судового розгляду пояснила, що ОСОБА_6 є її двоюрідним братом. З сорока років, тобто вже 21 рік брат хворіє на психічне захворювання. Коли були живі батьки він постійно знущався над ним, бив їх. ОСОБА_6 постійно знаходився в неадекватному стані, бувало ходив голий по вулиці. 24.05.13 він зателефонував їй і сказав, що скоїв великий гріх. Потів вона дізналася, що він порізав свого сина.

Заявою ОСОБА_4 до міліції у якій він просить прийняти заходи до ОСОБА_6 , який 24.05.13 спричинив йому тілесні ушкодженя.

Рапортом слідчого Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, який виїздив в складі СОГ на місце скоєння злочину по АДРЕСА_3 .

Протоколом огляду місця події в ході якого в ЛШМД було вилучено металевий фрагмент скальпелю.

Протоколом слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 , під час якого останній відтворив обстановку та обставини подій 24.05.13, а саме нанесення йому тілесних ушкоджень.

Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №611 від 19.12.13 згідно з яким комісія експертів-психіатрів встановила, що ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг з параноїчним дефектом. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому злочину він не усвідомлювати своїх дій та керувати ними. Душевне захворювання не є тимчасовим і в теперішній час він також не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 в даний час може становити небезпеку для себе і оточуючих, а також може заподіяти іншої істотної шкоди. Поведінка ОСОБА_6 під час скоєння злочину та після нього була неадекватною.

В даний час психічне захворювання ОСОБА_6 перешкоджає проведенню процесуальних дій за його участю в судовому засіданні під час розгляду справи в суді.

ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним режимом нагляду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду достовірно встановлено, що ОСОБА_6 у стані неосудності вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 125 КК України, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 з 1992 року перебуває на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні №1, та в обласному наркологічному диспансері м.Миколаєва з 27.09.1986 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст..93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 94 КК україни, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Таким чином, враховуючи висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи №611 від 19.12.13 та приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 внаслідок психічного захворювання не міг та не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вчинив злочин у стані неосудності, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

З приводу заявленого у провадженні прокурором цивільного позову в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 2997,72 грн. (витрати на лікування), суд вважає, що в задоволенні цивільного позову необхідно відмовити, оскільки у відповідності до ст..1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується.

Речові докази фрагмент скальпеля, який знаходяться на зберіганні в камері схову Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області - знищити.

Керуючись ст. 512-513 КПК України, суд, -

У ХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляд госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 2997,72 грн. - відмовити.

Речові докази - фрагмент скальпеля, який знаходяться на зберіганні в камері схову Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1