Справа № 308/7842/15-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.03.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі судді - доповідача ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11-кп/777/177/16 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 та доповнення до неї захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2015 року, якою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Мукачево Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , приватного підприємця,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність в стані неосудності, що підтверджується актом судово-психіатричного експерта № 99 від 28.05.2015 року, в момент вчинення ним злочину та на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 та доповненні до неї захисник ОСОБА_7 вказують, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону. Зазначають, що в порушення вимог глави 39 КПК України та недотримання роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» судом не перевірено чи відноситься ОСОБА_6 до осіб, які є суспільно-небезпечними, чи становить він небезпеку для здоров`я інших осіб, чи дотримано його права на захист під час досудового розслідування та в судовому засіданні. Вважають зміст клопотання слідчого та ухвали суду такими, що не відповідають вимогам ст. ст. 505 та 513 КПК України, в них не наведені всі необхідні обставини для вирішення даного питання і, в часності, в ухвалі відсутні посилання на докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 кримінально-караного діяння, а наведені в ній докази такого не підтверджують. Вказують, що суд не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_10 завідувача психіатричним відділенням ЗОНД, який заявив про помилковість висновків судово-психіатричної експертизи, яку слідчий та суд врахували при вирішення питання щодо ОСОБА_6 . Крім того, судовий розгляд проведений у відсутності ОСОБА_6 , його законного представника та потерпілої, що, на думку захисників, є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду клопотання в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу та доповнення до неї підтримали, просять ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд клопотання слідчого в суді першої інстанції, промову прокурора, яка частково визнала доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд клопотання слідчого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру врегульований главою 39 КПК України.

Відповідно до ст. 513 КПК України, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суд повинен з`ясувати: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Ухвала у справі має відповідати вимогам вищевказаної статті КПК України і містити в собі як формулювання суспільно-небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Всупереч вищевказаним вимогам закону суд не встановив всі обставини провадження, не дослідив всі докази, а дослідженим не дав належної оцінки. В ухвалі суд обмежився посиланням на протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, який відсутній в матеріалах провадження, на протокол огляду предметів, висновок судово-товарознавчої експертизи, покази потерпілої від 13.03.2015 року та акт судово-медичного експерта без відповідного їх аналізу та зазначення фактів, які вони підтверджують. При цьому з журналу судового засідання вбачається, що такі докази не досліджувались, оскільки на це було витрачено всього 5 секунд часу.

Ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 513 КПК України містить лише формулювання інкримінованого останньому суспільно-небезпечного діяння, без наведення доказів про його вчинення і обґрунтування причетності до цього самого ОСОБА_6 , а також без його пояснень з цього приводу.

Свій висновок про необхідність застосування примусового заходу медичного характеру до ОСОБА_6 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом суд зробив на підставі акту судово-психіатричного експерта № 99 від 28.05.2015 року, однак навіть не досліджував його і не дав оцінки показанням свідка ОСОБА_10 завідувача психіатричним відділенням ЗОНД про помилковість висновків цього акту.

На досудовому розслідуванні та в судовому засіданні в інтересах ОСОБА_6 приймав участь захисник ОСОБА_11 , повноваження якого, відповідно до вимог ст. 50 КПК України, та документи, які посвідчують дану особу в матеріалах провадження відсутні. ОСОБА_6 в апеляційному суді заявив, що не знає ким являється вказана особа, з таким він не знайомий і угоди з ним не укладав.

З матеріалів провадження вбачається, що вказаний захисник будь-яких процесуальних дій, крім присутності у судовому засіданні, не вчиняв.

Наведене свідчить як про відсутність дієвого та ефективного захисту інтересів особи, стосовно якої передбачено застосування примусових заходів медичного характеру, так і відсутність уповноваженого на це захисника, що відповідно до п. 4 ч.2 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Як правильно зазначено в апеляційній скарзі та доповненні до неї, судовий розгляд провадження відбувся без виклику потерпілої, за її відсутності і без обґрунтованого рішення про такий розгляд, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, який перешкодив суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Як вбачається з витягу з ЄРДР (а.п.32) прокурором в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_12 . Даних щодо його заміни на прокурора ОСОБА_13 або будь-яких інших документів про повноваження останнього в матеріалах провадження нема, що свідчить про участь в судовому провадження неповноважного прокурора і, відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Розгляд провадження за відсутності захисника, прокурора та потерпілої, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того пунктом 7 частини 2 ст. 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів провадження, судове провадження згідно ст. 107 КПК України фіксувалося за допомогою технічного засобу. Разом з тим, прослуховуванням запису на технічному носії, встановлено, що на ньому не зафіксовані дані про хід судового розгляду.

Таким чином суд першої інстанції допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, яке тягне, згідно п.7 ч. 2 ст. 412 КПК України, безумовне скасування судового рішення.

Колегія суддів не бере до уваги твердження захисту про обов`язковість участі законного представника в даному провадженні, оскільки суду не надано доказів про наявність для цього підстав (визнання особи неосудною, недієздатною тощо).

При новому розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 суду першої інстанції слід перевірити всі доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, виконати положення ст. ст. 503-513 КПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», в залежності від чого прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та доповнення до неї захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2015 року, якою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом, - скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: