Єдиний унікальний № 500/2106/16-к
Провадження № 1-кп/500/272/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
19 травня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000393, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
В середині січня 2016 року, після обіду, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, незаконно проник до комори, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав газовий балон вартістю 360 грн., чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що у січні 2016 року, більш точної дати не пам`ятає, після обіду він прийшов додому до ОСОБА_6 , з яким він раніше був знайомим, за риболовними снастями. У коморі його будинку, яка була відчинена, він виявив газовий балон, який взяв та в цей же день обміняв сусіду ОСОБА_7 на дволітрову пляшку вина. Через декілька днів він повідомив куди дів балон та ОСОБА_7 віддав вказаний балон працівникам поліції.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про вручення судової повістки про виклик до суду через SMS-повідомлення, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від нього до суду не надходив. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_6 з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини, його вина у вчиненні зазначеного злочину, а також його покази повністю підтверджується такими доказами, дослідженими судом.

Відповідно до заяви на ім`я начальника Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_6 06.02.2016 р. повідомив про те, що невідома особа в середині січня 2016 року з будинку АДРЕСА_2 викрало належне йому майно.

Згідно заяві від 06.02.2016 р., ОСОБА_7 видав працівникам поліції пропановий балон для долучення до матеріалів кримінального провадження.

А відповідно до розписки від 11.02.2016 р., ОСОБА_6 отримав від працівників поліції вказаний пропановий балон.

За даними висновку експерта від 11.02.2016 р. №28/П/оц, ринкова вартість газового балона для пропану-бутану (колір червоний), місткістю 50 літрів, серійний номер 09 80, бувшого в експлуатації, у робочому стані, станом на 11.02.2016 р. складає 360 (триста шістдесят) гривень.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів № 151 від 06.04.2016 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав. ОСОБА_4 страждав при скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення легкою розумовою відсталістю з мінімальними поведінковими розладами (F70.0 за МКХ-10), яка за глибиною та ступенем виразності не позбавляла його здібності у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 у момент чинення кримінального правопорушення в тимчасово хворобливому стані не знаходився, міг у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 у теперішній час страждає легкою розумовою відсталістю з мінімальними поведінковими розладами (F70.0 за МКХ-10), глибина і ступінь виразності якої не позбавляють його здібності розуміти зміст підозри, показання свідків та потерпілого, приймати участь у слідчих діях та стати перед судом. ОСОБА_4 за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. А тому суд визнає показання обвинуваченого ОСОБА_4 достовірними, а його осудним та таким, що підлягає кримінальній відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Разом з цим, з досліджених доказів випливає, що не знайшло свого підтвердження дата та час вчинення злочину, що зазначені в обвинувальному акті. Так, за обвинувальним актом, злочин було вчинено 07.02.2016 р., в період часу з 10:00 до 14:00 год., однак згідно заяві потерпілого, що подана та зареєстрована в поліції 06.02.2016 р., що вже свідчить про те, що злочин не могло бути вчинено 07.02.2016 р., тобто після подання та реєстрації заяви про вчинення злочину в поліції, злочин було вчинено в середині січня 2016 року. Про це також пояснив під час судового розгляду і обвинувачений ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_4 також пояснив, що газовий балон він викрав після обіду, ближче до вечора. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, підлягає зазначенню час вчинення злочину в середині січня 2016 року, після обіду.

Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винуватому ОСОБА_4 достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкції, оскільки в даному випадку таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Також, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, те, що шкода, завдана злочином, фактично відшкодована, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок, що передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 19 травня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1