АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинувачуваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, несудимого,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі;

- ч. 4 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01.08.2015 року по 27.07.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь:

- потерпілого ОСОБА_9 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- Державного бюджету України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта в сумі 1 996,5 грн.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 29.07.2015 року, перебуваючи по вул. Водяника в с. Придніпровське, Чорнобаївського району, Черкаської області, здійснив придбання, зберігання та носіння вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу при наступних обставинах. Так він в цей день в телефонній розмові отримав пропозицію про придбання ручної бойової оборонної осколкової гранати Ф-1, на що погодився, та близько 21.00 год. придбав її у ОСОБА_10 , яку незаконно, зберігаючи при собі, 31.07.2015 року перевіз в м. Черкаси і за її допомогою здійснив хуліганські дії, що грубо порушують громадський порядок та виражають явну неповагу до суспільства і супроводжувались особливою зухвалістю і які виразились в наступному. Він, близько 03.10 год., перебуваючи в громадському місці біля будинку № 20 по пров. Хімічному в м. Черкаси, дістав з кишені штанів принесену з собою гранату, вкрутив до неї запал, після чого висмикнувши запобіжну чеку, і маючи нікчемний повід, з метою залякування потерпілого ОСОБА_9 кинув її на подвір`я цього будинку, внаслідок чого стався вибух та осколками гранати було пошкоджено майно, яке належить останньому, а саме: автомобіль «Фольксваген Мультіван» ,номерні знаки НОМЕР_1 , та домоволодіння на загальну суму 25 449,15 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. А під час проведення огляду місця події, на подвір`ї будинку було виявлено та вилучено різьбову втулку, частину запалу УЗРГМ, металеві уламки та запобіжну скобу до запалу, які згідно висновку вибухотехнічної експертизи №5/120 від 17.08.2015 року являються (осколками) корпусу ручної бойової оборонної гранати Ф-1 та частинами уніфікованого підривника до ручних гранат УЗРГМ, ручної гранати Ф-1 з підривником УЗРГМ, яка вибухнула.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу в якій вказують, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його суворості. Крім того, вказують, що явно є несправедливим рішення суду першої інстанції щодо повного задоволення заявленої потерпілим в цивільному позові моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Просять вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок його суворості та в частині задоволення моральної шкоди, і призначити йому за сукупністю кримінальних правопорушень мінімальну міру покарання до якої застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та зменшити розмір моральної шкоди до її обґрунтованої суми в розумних межах. В решті - вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили її задовольнити з наведених в ній підстав; думку прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення поданої апеляції, вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено при обставинах, наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку, і ніким не оспорюється.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо суворості призначеного покарання не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно, його він , стан здоров`я та сімейний стан. В якості пом`якшуючих покарання обставин суд вірно врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчинених злочинів, обставин, що пом`якшують покарання , суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2,3 ст. 50 КК України, може бути досягнута виключно при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі, без застосування вимог ст. 75 КК України. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи, наведені в апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, і призначено в межах санкцій ч.1 ст. 263 та ч.4 ст. 296 КК України.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання та застосування вимог ст.. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 з приводу несправедливості вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, то на думку колегії суддів, вони є безпідставними , оскільки, у відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями або бездіяльністю фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вказаних вимог судом першої інстанції дотримано в повному обсязі, а тому виходячи із засад розумності і справедливості, характеру та обсягу душевних страждань потерпілого, які він зазнав внаслідок кримінального правопорушення, та погіршення в зв`язку з цим стану його здоров`я (він є інвалідом 2 групи), колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2016 року є законним, мотивованим та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому, на думку колегії суддів, обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.07.2016 року по 22.09.2016 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, ч.5 ст. 72 КК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 28 липня 2016 року по 22 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :