Апеляційний суд Рівненської області
_________________________________________________копія:______
У Х В А Л А
Іменем України
11 липня 2016 року м.Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за №0000345 відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;

- неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Бабка, Володимирецького р-ну, Рівненської обл., проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України;

за апеляційною скаргою заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_6 (далі-прокурор) на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року,

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного неповнолітньому ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання змінити та визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням однорічного іспитового строку. Покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року:

- ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з однорічним іспитовим строком. Покладено на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, згідно ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

- ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання, за сукупністю злочинів у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з однорічним іспитовим строком. Покладено на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки, згідно ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

В обгрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини обвинувачених у вчиненні злочину та кримінально-правової оцінки їх діянь, вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 .. Зокрема зазначає, що враховуючи положення ст.70 КК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України №7" Про практику призначення судами кримінального покарання " від, 24.10.2003 р. суд першої інстанції мав би призначити ОСОБА_5 одне покарання за ч.2 ст.185 КК України та в подальшому звільнити обвинуваченого від його відбування з випробуванням, так як за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити та змінити вирок за наведених прокурором у поданій апеляційній скарзі підстав щодо порушення судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність, оскільки така зміна вироку лише покращить становище її неповнолітнього підзахисного ОСОБА_5 ..

За вироком суду, 15 травня 2015 року, близько 03-ї години, в с.Бабка, Володимирецького р-ну, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, протиправно, зайшли на подвір`я домогосподарства ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_2 , звідки викрали наступне майно: металеву трубу довжиною 1560 мм; металеву трубу довжиною 1555 мм; металеву трубу довжиною 1790 мм; металеву трубу довжиною 810 мм; металеву кришку діаметром 750 мм; латунну трубу довжиною 3250 мм; карданний вал; один лист ресори; металеву драбину довжиною 279 см, кустарного виробництва, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 1569,90 грн.

Крім того, 16 жовтня 2015 року, близько 02-ї год., в с.Щоків, Володимирецького р-ну, неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_13 , що по АДРЕСА_1 , з метою вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, таємно, протиправно викрав мобільний телефон марки «LG L-60» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1985 грн., чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка повністю підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, думку обвинувачених, їх захисників та законного представника ОСОБА_11 , які також підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненого за попередньою змовою групою осіб) та неповнолітнього ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України (у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненого повторно), відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та підтверджені сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і детально дослідженими у судовому засіданні доказами та підтверджуються повним визнанням обвинуваченими вини у вчиненні цих злочинів і прокурором ці висновки суду не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що останній не погоджується з вироком в частині призначеного неповнолітньому ОСОБА_5 покарання, а саме з неправильним застосуванням судом першої інстанції положень ст.70 КК України та роз`яснень п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», що стосується призначення покарання за сукупністю злочинів.

Посилання прокурора на неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу та колегія суддів вважає їх обгрунтованими, що є беззаперечною підставою для зміни вироку Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року віднеосно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

У відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За роз`ясненнями п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

З даних роз`яснень вказаної Постанови Пленуму можна зробити висновок, що призначення покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 за кожен з епізодів злочинів, які передбачені однією частиною однієї статі КК України (у даному випадку ч.2 ст.185 КК України) є неправильним, що є підставою для зміни вироку в частині призначеного йому покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області області від 21 квітня 2016 року відносно ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 - змінити.

Вважати ОСОБА_5 винним за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання 1 (один) рік позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 104 та 76 КК України на умовах, зазначених у вироку суду першої інстанції.

В решті цей вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1