справа № 216/335/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Знам`янка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2011 р.н., військовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 р., затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 113-VIII від 15.01.2015 р., відповідно до ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 543-ХІІ від 21.10.1993 р. оголошено проведення, зокрема, на території Кіровоградської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 р. та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 р. особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 11.03.2015 р. з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 р. підстав для відстрочки звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, яку він починаючи з 23.04.2015 р. проходить у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_3 ) на посаді заступника командира бойової машини навідника-оператора у військовому званні солдата.
Згідно ст.24 ч.1 п.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 р. з 11.03.2015 р. ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 р., та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 р., які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У середині липня 2015 р. ОСОБА_4 , діючи в умовах особливою періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 р., самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 17.07.2015 р. біля 08.00 год., самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) та направився до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
09.11.2015 р. біля 14.00 год., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) і заявив про себе.
Таким чином, ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) на посаді заступника командира бойової машини навідника-оператора у військовому званні солдата, 17.07.2015 р. біля 08.00 год., діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 р., та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 р., самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних органів, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 09.11.2015 р. біля 14.00 год., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) і заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що з 11.03.2015 р. ін. призваний за частковою мобілізацією та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , наразі польова пошта НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , де займав посаду оператора 2 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону. 17.07.2015 р. вирішив залишити військову частину щоб допомогти дружині по догляду за хворою дитиною, та до 09.11.2015 р. залишився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- заявою командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_6 від 21.08.2015 р. про вчинення кримінального правопорушення, а саме: залишення солдатами, серед яких ОСОБА_4 військової частини 17.07.2015 р. а.с.6-7;
- актом службового розслідування по факту відсутності на службі солдатів, серед яких ОСОБА_4 а.с.9-11;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2015 р. № 131, про призначення солдата ОСОБА_4 на посаду заступника командира бойової машини навідника-оператора механізованого відділення механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону а.с.12;
- наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 06.08.2015 р. № 2865 про результати службового розслідування по факту відсутності на службі солдатів, серед яких ОСОБА_4 ас.26-27.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.407 ч.4 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину 2011 р.н., та вважає, можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 407 ч.4 КК України та призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ: