Ухвала
іменем україни

12 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000508 за обвинуваченням
ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6

за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотне порушення кримінального процесуального закону. Наголошує, що апеляційний суд неправильно застосував ст. 69 КК України та не застосував конфіскацію знарядь лову та всього добутого, як це передбачено ч. 1 ст. 249 КК України, що є обов`язковим для суду і не залежить від того, який вид основного чи додаткового покарання призначається вироком. Вказує на помилковість посилання апеляційного суду на ст. 77 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 3 вересня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 249 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішені питання про цивільний позов та речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 20 листопада 2015 року цей вирок змінено.

Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік обмеження волі, без конфіскації знарядь і засобів промислу та всього добутого, із застосуванням ст. 75 КК України та зобов`язаннями, передбаченими п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 24.04.2015 року приблизно о 21 годині, на захисній дамбі р. Дніпро в районі с. Худяки Черкаського району Черкаської області, у період заборони вилову риби, умисно займався незаконним рибним добувним промислом із застосуванням заборонених п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» сіткоснастних знарядь лову ставною сіткою, та незаконно виловив рибу породи лящ в кількості 45 штук, внаслідок чого заподіяв істотну шкоду рибному господарству України на загальну суму 7650 грн.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, доведеність винності ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, кваліфікація його дій у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про безпідставне застосування ст. 69 КК України та незастосування конфіскації знарядь і засобів промислу, то вони є слушними з огляду на наступне.

Санкція ч. 1 ст. 249 КК України передбачає покарання у виді штрафу від 100 до 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до 3 років, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.
Одним із видів покарань, передбачених ст. 51 КК України, є конфіскація майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється тільки за певні злочини, про що зазначено у ч. 2 ст. 59 КК України.
З огляду на викладене, конфіскація знарядь і засобів промислу та всього добутого у санкції ч. 1 ст. 249 КК України не є видом покарання.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України. Також, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Тобто, застосування ст. 69 КК України можливе лише до основного та додаткового покарання.

Проте, змінюючи вирок районного суду та застосовуючи ст. 69 КК України, апеляційна інстанція на ці вимоги закону уваги не звернула.
Таким чином, застосування апеляційним судом ст. 69 КК України до спеціальної конфіскації є неправильним застосуванням кримінального закону, як про це обґрунтовано зазначено в касаційній скарзі прокурора, що призвело до призначення м`якого покарання.
За таких підстав, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню.
При новому апеляційному розгляді слід врахувати викладене та ухвалити законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3