Ухвала
іменем україни

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 10 березня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и в:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_5 та на підставі ч. 5 ст. 72 КК засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк відбуття покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Вінниця від 06 квітня 2006 року, строк попереднього ув`язнення з 13 квітня 2006 року по 19 липня 2007 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі 2 роки 6 місяців 12 днів.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року вказане судове рішення залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною заявою, яка по суті є касаційною скаргою, до якої додає ухвали суду першої та апеляційної інстанцій та просить суд касаційної інстанції вирішити питання про зарахування строку його перебування у слідчому ізоляторі (термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання; термін на час ознайомлення з матеріалами справ) у строк покарання.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту наданих ухвал убачається, що вони стосуються питань пов`язаних із виконанням вироку і постановлені відповідно до розділу VIII«Виконання судових рішень» КПК. Крім того, ухвалення таких рішень не охоплюється поняттям «кримінальне провадження», визначення якого дано в п. 10 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу.
Таким чином, виходячи з положень статей 424, 539 КПК, оскаржувані судові рішення не можуть бути переглянуті в касаційному порядку.

До того ж, клопотання засудженого про зарахування судом касаційної інстанції термін його перебування у слідчому ізоляторі у строк покарання, відповідно до положень КПК та Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» може бути вирішено судом, що виніс оскаржуваний вирок або місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (за правилами ст. 539 КПК).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального Кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3