Справа № 688/3462/15-к
1-о/683/1/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року,
встановив:
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 411 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року вищевказаний вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_5 змінено: виключено з цих рішень кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та посилання на визначення тяжких наслідків через кратність неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; вважати, що тяжкі наслідки замаху на злочин склали 529213 грн. 64 коп., призначене засудженому ОСОБА_5 покарання пом`якшено до 3 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. ст. 532, 533 КПК України вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року набрав законної сили і є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся з заявою, яку в подальшому неодноразово доповнював, про перегляд вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року за нововиявленими обставинами, якими узагальнюючи, вважає наступні:

1)порушення територіальної підсудності;

2)штучне створення органом досудового розслідування доказової бази по кримінальному провадженню щодо: завдання збитків від замаху на знищення військового майна; стану придатності предметів злочину; відмова органу досудового розслідування провести комплексну військово технічну товарно оціночну експертизу предметів злочину; невірне трактування органом досудового розслідування «пояснень» Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України; завідомо неправдиві показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; неправомірне виділення матеріалів справи в окремі провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; недопустимість доказів, отриманих при оперативно розшуковій діяльності;

3)зловживання та заінтересованість сторони обвинувачення в його обов`язковому засудженні, шляхом прийняття неправомірних процесуальних рішень (дій) та вчинення незаконного впливу на учасників кримінального провадження;

4)невірна кваліфікація інкримінованого йому злочину, що слідує зі змісту ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року, якою змінено вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року;

5)порушення апеляційною та касаційною судовими інстанціями норм принципів загального характеру міжнародного права при мотивації визначення покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали заяву та обставини на її обґрунтування.

Прокурор ОСОБА_12 заперечив проти задоволення заявлених вимог за безпідставністю, мотивуючи тим, що обставини заявлені, як нововиявлені, такими не являються, а є лише суб`єктивною думкою засудженого ОСОБА_5 . Вони були предметом судового дослідження в судах різних інстанцій, які надали їм належну правову оцінку, відомі засудженому ОСОБА_5 досить тривалий час, починаючи з 2012 року, тобто понад 3 місяці. Щодо штучного створення або підроблення доказів стороною обвинувачення, завідомо неправдивих показів свідків, обвинувачених, незважаючи на неодноразові звернення засудженого ОСОБА_5 , кримінальні провадження не розпочинались. Виділення матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відбулось згідно норм ч. 8 ст. 469 КК України та не вплинуло на повноту та об`єктивність судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 . Зміна заявленого вироку суду колегією суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не є підставою для перегляду справи за нововиявленими обставинами. Не було й порушення територіальної підсудності, оскільки після направлення справи для проведення додаткового розслідування обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 направлений згідно вимог КПК України 2012 року, тобто за територіальною підсудністю за місцем вчинення злочину (м. Шепетівка Хмельницької області). Питання територіальної підсудності, кваліфікації злочинних дій не є підставами для перегляду справи за нововиявленими обставинами. Крім того зазначив, що сама заява про перегляд заявленого судового рішення не відповідає вимогам ст. 462 КПК України, тому вважає відкриття провадження по її розгляду безпідставним.

Представник цивільного позивача військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку. Проте направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, відмовивши засудженому ОСОБА_5 в задоволенні заявлених вимог про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. В обґрунтування зазначив, що обставини, які засуджений ОСОБА_5 доводить та рахує за нововиявлені, були з`ясовані при судовому розгляді. Висновки суду про доведеність його вини у вчиненні злочину відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними доказами кримінального провадження, яким суд надав вірну правову оцінку. Крім цього зазначив, що засуджений ОСОБА_5 не відшкодував на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 вартість відновлювальних робіт пошкодженого озброєння в сумі 933 грн. 13 коп.

Заслухавши доводи засудженого, його захисника, думку прокурора та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються:

1)штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2)зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3)скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4)визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5)інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку підтверджені матеріалами розслідування.

Нормами ч. 2 ст. 462 КПК України визначено вимоги щодо структури та форми заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, зазначення: обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

З аналізу змісту статтей 459, 462 КПК України випливає, що нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками:

-невідомість суду, з причин, від нього незалежних;

-суттєве значення для справи;

-наявність їх в об`єктивній дійсності до постановлення вироку;

-неможливість урахування під час провадження у справі, постановленні вироку у зв`язку з невідомістю їх суду;

-їх відкриття тільки після набрання вироком законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 461 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналась або могла дізнатися про ці обставини.

Заявлені засудженим ОСОБА_5 доводи про штучне створення органом досудового розслідування доказової бази по кримінальному провадженню щодо: визначення збитків від замаху на знищення військового майна; встановлення ступеня боєздатності предметів злочину; відносно експертиз з визначення залишкової вартості та вартості відновлювальних робіт; допустимості доказів, отриманих під час оперативно розшукової діяльності; завідомо неправдивих показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; неправомірне виділення матеріалів справи в окремі провадження відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , - були предметом розгляду місцевого, апеляційного та касаційного судів.

Їх засуджений ОСОБА_5 заявляв: під час судового розгляду в Шепетівському міськрайонному суді (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 1 а.с. 45-50, 171-172, 208-212, 213; том 2 а.с. 8-21, 70-74, 99-100, 155-157, 223-225; том 3 а.с. 101-102, 153-155, 195-198, 199-202; том 4 а.с. 1-3, 7-12, 13-14, 36 а -39, 145-147, 153-154) і яким суд надав правову оцінку, що відображено у вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 5 а. с. 181-187); під час апеляційного розгляду, в апеляційній скарзі та в запереченнях на апеляційну скаргу сторони обвинувачення, в клопотаннях, в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_4 (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 5 а.с. 203-229, 235-242, том 6 а.с. 4-5, 6-9, 26, 43-48, 49-51), яким суд надав правову оцінку в ухвалі Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 6 а.с. 75-76) та в ухвалі Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 6 а.с. 101-108); під час касаційного розгляду, в касаційній скарзі з доповненнями, в касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 6 а.с. 143-147, 167-190,192-197), яким суд надав правову оцінку в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 6 а.с. 230-237).

Стосовно доводів про завідомо неправдиві показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , то ці обставини не встановлені ні вироком суду, що набрав законної сили, ні матеріалами розслідування.

При цьому засуджений ОСОБА_5 неодноразово звертався в правоохоронні органи щодо порушення кримінальних справ (правопорушень) за, на його думку, неправомірні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в чому йому було відмовлено за відсутністю в їхніх діяннях складу злочину (зокрема, кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 1 а.с. 208, 201-212, 216-223; кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 2 а.с. 75-78, 93-95).

Відносно доводів про зловживання прокурорів під час кримінального провадження, то ці обставини також не встановлені ні вироком суду, що набрав законної сили, ні матеріалами розслідування.

Засуджений ОСОБА_5 неодноразово заявляв відводи прокурорам Рівненської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду в різних судових інстанціях з підстав, на його думку, їх упередженості, незаконності дій при формуванні обвинувачення та доказової бази. Оскаржував дії посадових осіб Рівненської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України. В задоволенні таких клопотань та скарг йому було відмовлено (зокрема, кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 1 а.с. 21-30, 43-44, кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 2 а.с. 17-19, кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 4 а.с. 139-140, кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 5 а.с. 17-22, кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 6 а.с. 77).

Щодо доводів про порушення територіальної підсудності, невірної кваліфікації інкримінованого засудженому ОСОБА_5 злочину, порушення апеляційним судом норм принципів загального характеру міжнародного права при мотивації визначення покарання, останній заявляв ці питання під час судових розглядів, зокрема, в суді першої інстанції (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 1 а.с. 63, кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 2 а.с. 206-210) та в касаційній судовій інстанції (кримінальне провадження Шепетівського міськрайонного суду номер справи 688/833/14-к номер провадження 1-кп/688/46/14 том 6 а.с. 186).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 17 лютого 2015 року визнав вірною кваліфікацію злочинних дій засудженого ОСОБА_13 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 411 КК України як організація умисного знищення іншого військового майна (виробів «Метиз» та «Фагот»), що могло спричинити інші тяжкі наслідки з урахуванням загальної вартості цих виробів, які не настали з причин, що не залежали від волі засудженого, тобто у вчинені закінченого замаху на вчинення вказаного злочину. Колегія прийшла до однозначного висновку про те, що з урахуванням всебічно, повно та об`єктивно встановлених обставин провадження, кримінальний закон до засудженого застосовано правильно, а тому доводи касаційних скарг в цій частині вважає безпідставними. Доводи касаційних скарг про те, що у цьому провадженні були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, судового та апеляційного розгляду, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження, а також положеннях ст. 412 КПК України.

Разом з тим, диспозицією ст. 411 КК України взагалі не передбачено такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення цього злочину за попередньою змовою групою осіб, у зв`язку з чим ця кваліфікуюча ознака підлягає виключенню з судових рішень. Крім того, тяжкість інших наслідків, крім чітко визначених кваліфікуючих ознак частини другої цього Закону, не визначена через кратність неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому посилання на це у вироку та ухвалі суду також підлягає виключенню із цих судових рішень. Вироком суду встановлено, що кількість виробів, які піддавались знищенню та їх загальна залишкова вартість склала 529213 грн. 64 коп., а не 585944 грн. 24 коп., як помилково зазначено у вироку, бо виріб «Метиз» № 0834 знищенню не піддавався.

Разом з тим, встановлений судом розмір матеріальної шкоди і є тими самими тяжкими наслідками, що передбачені ч. 2 ст. 411 КК України, тому в цій частині судові рішення підлягають зміні.

Враховуючи необхідність внесення зазначених вище змін до судових рішень, відсутність реального настання тяжких наслідків, особу засудженого та відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів прийшла висновку про необхідність пом`якшення призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 411 КК України, яке з урахуванням тяжкості злочину та займаної посади під час його вчинення засуджений має відбувати реально, відповідно до положень ст. 65 КК України.

Щодо даної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року, засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що погоджується з ухвалою тільки в частині внесених змін.

Під нововиявленими обставинами слід розуміти встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені в заяві учасників кримінального провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі (кримінальному провадженні) і спростовують їх через невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться, як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого провадження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення у справах «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України», «Трегубенко проти України»).

В пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, рішення від 03 квітня 2008 року, «суд нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантоване пунктом 1 статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішення суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

За змістом статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуте згідно з законом і кримінально процесуальним правом відповідної держави за новими або нововиявленими обставинами чи за грубою помилкою в попередньому судовому розгляді, які могли вплинути на результат процесу.

Обставини, які, поза межами трьохмісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 461 КПК України, заявляє засуджений ОСОБА_5 як нововиявлені, за своєю юридичною природою не являються новоявленими, а фактичним оскарженням вироку та ухвал.

Так як заявник вважає необґрунтованим та незаконним рішення суду щодо себе; піддає сумніву правильність кваліфікації; територіальну підсудність; вказує на неповноту судового розгляду; на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи вищевказане, судом не встановлено підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 372, 459, 461-464, 466-467 КПК України,
ухвалив:
Залишити без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Старокостянтинівський районний суд.

Суддя __________