АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/737/16 Справа № 207/128/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засудженого за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі; за ч.1 ст.296 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким остаточно призначено покарання 8 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок спричиненої матеріальної шкоди 15 600 гривень, в рахунок спричиненої моральної шкоди 100 000 гривень.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

21 листопада 2014 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись у нетверезому стані, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «вул. Уральська», яка розташована на перехресті проспекту Конституції та вулиці Щербицького у м. Дніпродзержинську, маючи намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, з явної неповаги до суспільства, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_9 та, застосовуючи незначний привід до сварки, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, почав безпричинно наносити йому множинні удари руками та ногами в ділянку тулубу та голови, чим завдав останньому, відповідно до висновку експерта № 1388-Е від 17 грудня 2014 року, тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, правого плеча, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки та закриту черепно-мозкову травму, яка супроводжувалася переломом кісток черепу та ускладнилася набряком мозку, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких 25 листопада 2014 року в 00 годин 35 хвилин настала смерть ОСОБА_9 . З місця скоєння кримінального правопорушення обвинувачений зник.

В апеляційній скарзі:

-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, вважає, що покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення. Просить призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України 7 років позбавлення волі. Просить врахувати суд його щире каяття, активне сприяння органам слідства, що він раніше не був судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, роботи та навчання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість або через суворість.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 і ч.1 ст.296 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним та його особі внаслідок суворості колегія суддів вважає непереконливими.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.69 КК призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 ст.69 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі обвинуваченого також не наведено.

В даному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Усупереч доводам у скарзі суд, обираючи покарання ОСОБА_7 поряд із ступенем тяжкості вчинених злочинів, врахував особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень Кримінального кодексу України, у тому числі статей 66 і 67 КК України, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування. Зокрема суд урахував, що обвинувачений раніше не був судимий, вину визнав, працює та позитивно характеризується за місцем роботи і мешкання, однак він скоїв злочини, один з яких є тяжким, в результаті чого настала смерть потерпілого.

З огляду на все це суд, дотримуючись вимог статей 50,65 КК України призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 роки, тобто у межах, встановлених у санкціях кримінальних законів, за якими його засуджено, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості немає.

За таких обставин призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та пом`якшення йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, і відповідно не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання згідно вимог ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, період часу тримання під вартою з 21 листопада 2014 року по 15 червня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою з моменту отримання ним копії ухвали.
Судді: