Номер провадження: 11-кп/785/771/16
Номер справи місцевого суду: 522/1815/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000206 від 28.11..2012 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Чита РФ, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаюча за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судима,

засуджена за ст.190 ч.2 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі,-

ВСТАНОВИВ:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_11 засуджена за те, що протягом 2011-2012 років, за попередньою змовою з особами, стосовно яких кримінальне провадження виділено окреме провадження, заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Реалізуючи спільний намір на вчинення шахрайства ОСОБА_11 , в офісах ФОП ОСОБА_12 , розташованих в АДРЕСА_3 ; а також в АДРЕСА_4 , бізнес-центр «Покровський», а також в офісі ТОВ «Меншіп-Одеса», директором якого був ОСОБА_12 , розташованому в АДРЕСА_5 , укладала з потерпілими, які звертался з проханням надати їм послуги щодо працевлаштування на судна іноземних судновласників та навчання на курсах моряків, договори від імені ФОП ОСОБА_12 на вчинення юридичних дій щодо підготовки для вступу на курси рядового плавскладу під виглядом договору на зарахування на курси рядового плавскладу.

Однак, ОСОБА_13 та особи, стосовно яких кримінальне провадження виділено в окреме провадження, не маючи наміру виконувати свої зобов`язання за договорами, діючи в порушення вимог п. 3.6.7 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 06.09.2010 року №272 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном», , фактично будь-які дії з працевлаштування, а також зарахування і проходження навчання потерпілими не вчиняли, а отримані за договорами грошові кошти привласнили, розпорядившись коштами на власний розсуд.

Так, 07.02.2011 року ОСОБА_11 уклала з ОСОБА_14 договір №07/02 на суму 10400 грн.

16.11.2011 року ОСОБА_11 уклала з ОСОБА_14 договір №16/02 на суму 4000 грн.

Крім того, 29.03.2011 року, ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_15 договір №29/01 на суму 11400 грн.

Крім того, 04.05.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_16 договір №04/03 на суму 6400 грн.

Крім того, 05.05.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_17 договір №05/01 на суму 4000 грн.

Крім того, 13.05.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_18 договір - доручення №13/01 на суму 13000 грн.

Крім того, 13.05.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_19 договір №17/03 на суму 4000 грн.

Крім того, 19.05.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_20 договір №19/02 на суму 5250 грн.

Крім того, 17.06.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_21 договір №17/01 на суму 4000 грн.

Крім того, 27.06.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_22 договір № 27/06 на суму 4250 грн.

Крім того, 13.07.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_23 договір №25/01 на суму 4250 грн.

Крім того, 16.07.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_24 договір №16/01 на суму 4000 грн.

Крім того, 20.07.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_25 договір №20/03 на суму 10650 грн.

Крім того, 21.07.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_26 договір №20/03 на суму 10650 грн.

Крім того, 26.07.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_27 договір-доручення №26/02 на суму 11250 грн.

Крім того, 19.11.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_28 договір №19/01 на суму на суму 4000 грн

Крім того, 29.11.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_29 договір №29/03 на суму 4000 грн.

Крім того, 29.11.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_30 договір №29/02 на суму 4000 грн.

Крім того, в період часу з 2010 року по 2011 рік ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_31 договір №29/02 на суму 15400 грн.

Крім того, 06.12.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_32 договір №6/02 на суму 4000 грн.

Крім того, 08.12.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_33 договір №08/02 на суму 4000 грн.

Крім того, 15.12.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_34 договір-поруки №15/01, договір №10/04 на загальну суму 18200 грн.

Крім того, 16.12.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_35 договір №16/02 на суму 4000 грн.

Крім того, 24.12.2011 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_36 договір №24/05 на суму 4000 грн.

Крім того, 12.01.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_37 договір №12/03 на суму 4000 грн.

Крім того, 12.01.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_38 договір №12/04 на суму 4000 грн.

Крім того, 26.01.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_39 договір №26/02 на суму 4000 грн.

Крім того, 08.02.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_40 договір №8/02 на суму 250 грн.

Крім того, 20.02.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_41 договір №20/01 на суму 4420 грн.

Крім того, 06.03.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_42 договір №6/04 на суму 4420 грн.

Крім того, 06.03.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_43 договір №6/05 на суму 4000 грн.

Крім того, 14.03.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_44 договір №14/02 на суму 6300 грн.

Крім того, 17.03.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_45 договір №17/05 на суму 4000 грн.

Крім того, 22.03.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_46 договір №22/01 на суму 4000 грн.

Крім того, 07.04.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_47 договір №07/07 на суму 4000 грн.

Крім того, 07.04.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_48 договір №07/02 на суму 4250 грн.

Крім того, 12.04.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_7 договір №№12/01 на суму 4000 грн.

Крім того, 24.04.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_49 договір №24/01 на суму 4000 грн.

Крім того, 25.04.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_50 договір №28/01 на суму 4250 грн.

Крім того, 27.04.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_51 договір № 27/02 на суму 4000 грн.

Крім того, 07.05.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_52 договір № 07/07 на суму 5250 грн.

Крім того, 16.05.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_53 договір №16/03-2 на суму 4000 грн.

Крім того, 31.05.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала ОСОБА_54 з договір №31/02 на суму4000 грн.

Крім того, 06.06.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_55 договір №06/02 на суму 4000 грн.

Крім того, 27.06.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_56 договір №27/01 на суму 4000 грн.

Крім того, що 07.07.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_57 договір №7/01 на суму 4000 грн.

Крім того, 07.07.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_58 договір № 07/02 на суму 4000 грн.

Крім того, 19.07.2012 року ОСОБА_11 , повторно, уклала з ОСОБА_59 договір №19/01 на суму 4000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_11 у вироку суду, просить змінити вирок суду в частині призначення покарння обвинувачениій та призначити обвинуваченій ОСОБА_11 покарання у вигляді штрафу, посилаючись на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої. Суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що обвинувачена ОСОБА_11 з самого початку досудового розслідування і при судовому розгляді сприяла у розкритті злочину, давала визнавальні показання, що вказує на те, що обвинувачена щиро кається у скоєному. Суд не врахував стан здоровя обвинуваченої яка тяжко хворіє та потребує постійного лікування, а також те, що обвинувачена раніше не судима, має родину, місце проживання та скоєний злочин відносить до категорії середньої тяжкості.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченої ОСОБА_11 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченої ОСОБА_11 , яка послідовно, в повному обсязі визнавала пред`явлене обвинувачення, в зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 не оспорює доведеність вини і кваліфікацію дій обвинуваченої у вироку суду, оскаржуючи тільки призначене обвинуваченій покарання.

Апеляційний суд вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд пршої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченої, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем мешкання, стан здоровя обвинуваченої відповідно довідок лікарень.

У відповідності до вимог ст.66 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданого збитку потерпілій ОСОБА_60 .

У відповідності до вимог ст.67 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.ст. 65- 67 КК України, а також з урахуванням обставин кримінального правопорушення, кількості епізодів кримінального правопорушення, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі, у межах санкції ст. 190 ч. 2 КК України, та призначив обвинуваченій покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, яке є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нею нових злочинів.

Доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що суд першої інстанції при визначенні покарання не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність, а також те, що призначене покарання є занадто суровим, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду.

З вироку суду вбачається, що суд визнав наявність зазначених обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі зазначених в апеляційній скарзі.

Також з вироку суду вбачається, що судом були враховані дані про особу обвинуваченої, в тому числі зазначені в апеляційній скарзі обставини щодо сімейного стану обвинуваченої, стану її здоров`я, тощо.

Апеляційний суд вважає, що передбачених законом підстав для призначення покарання, передбаченого санкцією ст. 190 ч. 2 КК України у вигляді штрафу, не вбачається, в тому числі з урахуванням того, що заподіяна шкода потерпілим не відшкодована, за виключенням 2000 грн. потерпілій ОСОБА_60 .

При розгляді апеляційної скарги захисник надала довідку КУ «ЦПМСД №10» від 10.05.2016 року про наявність у обвинуваченої вагітності та хронічного захворювання.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги з пояснень стрін встановлено, що в даний час в Приморському районному суді м. Одеси розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 за вичнненя кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

Апеляційний суд вважає, що наведені захисником обставини недостатні для визнання покарання, призначеного обвинуваченій у вироку суду, незаконним або необгрунтованним.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, підстав, передбачених ст.ст. 414, 409 ч. 1 п. 4 КПК України, для зміни вироку суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.376 ч.2,404,405,407,408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2016 року, яким ОСОБА_11 засуджена за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали буде оголошений 21.06.2016 року, о 10.00 год., у залі апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2