Справа №705/5890/16-к
1-кс/705/1085/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
слідчого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань клопотання про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
До Уманського міськрайонного суду Черкаської області з Уманського ВП ГУНП в Черкаській області надійшло клопотання про арешт майна, що було погоджено з прокурора Уманської місцевої прокуратури. В клопотанні вказано, що в провадженні Уманського ВП УМВС України в Черкаській області знаходяться матеріали кримінального провадження, що внесене до ЄРДР за № 0000117 від 18 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, слідчий просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме: телескопічний навантажувач марки: JCB 525/67 державний номер НОМЕР_1 , 1995 року випуску. Заводський номер: НОМЕР_2 , номер шасі/двигуна: НОМЕР_3 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала просила його задоволити.

Вислухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступного.

В Уманському ВП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 18 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За змістом ст. 26 КПК, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

В статті 167 КПК України зазначається, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. 2. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Статтею 168 КПК України передбачений порядок тимчасового вилучення майна. Тобто тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому ст.ст. 207,208 КПК. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
В порушення вимог даної статті до клопотання не було додано відповідних протоколів, які засвідчували факт тимчасового вилучення та передачі зазначеного в клопотанні майна. Натомість в наданому слідчому судді клопотанні про арешт майна та його додатках наявний протокол огляду предметів та постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна слідчий повинен був виконати вимоги передбачені ст. 171 КПК України, а саме: у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, вислухавши прокурора, беручи до уваги викладене та те, що в клопотанні та додатках до нього відсутні належні докази, які б свідчили про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, в судовому засіданні доцільність накладення арешту на майно, не була доведена, у передбачений КПК спосіб, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна, не підлягає до задоволення .

Керуючись ст.ст. 26, 167,168,169, 170,171,172,309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задовленні клопотання про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її вручення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
З оригіналом вірно: Слідчий суддя: