У Х В А Л А
03 червня 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Республіки Молдова, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не одруженого, фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , неофіційно працюючого охоронцем в «Порто-Фіно», який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч з 27.09.2014 року на 28.09.2014 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи охоронцем нічного клуба «Gnezdo», розташованого за адресою: м. Одеса, проспект Шевченко 4 Д, вступив у конфлікт з ОСОБА_8 . В ході конфлікту у ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючі свій злочинний намір, ОСОБА_6 , використовуючи фізичну силу, навмисно спричинив ОСОБА_8 декілька ударів руками в область обличчя, після чого останній знепритомнів.
Згідно висновку експерта № 2904 від 30.10.2014 року потерпілому ОСОБА_8 нанесено ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень Середньої тяжкості.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кримінального Кодексу України за ознаками: умисне середньої тяжкості ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У скоєнні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Республіки Молдова, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; висновком експертизи, а також іншими доказами.
Беручи до уваги, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виклики слідчого та за його дорученням на виклики оперативних підрозділів до органу досудового розслідування не з`являється, постановою від 23.12.2015 його оголошено у розшук.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлена ??наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності затримання ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого або свідків.
Інші, заходи забезпечення кримінального провадження, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.
Органом досудового розслідування 25.12.2015 року подано до Приморського районного суду м. Одеси клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .
02.06.2016 року органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді було затримано ОСОБА_6 .
У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням, про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого або свідків.
Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що ОСОБА_6 зареєстрований в Одеській області, проте туди органом досудового слідства не посилались повістки про виклик до слідчого, до літа 2015 року ОСОБА_6 працював в закладі «Гніздо», проте його там ніхто не шукав та він нікуди не викликався. ОСОБА_6 арендує житло за адресою: АДРЕСА_2 , буде з`являтись за першим викликом до слідчого.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який карається позбавленням волі на строк до 3 років, не одружений, не має постійного місця проживання в м. Одесі, тому наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може незаконно впливати на потерпілого або свідків.
Можливість призначення підозрюваному, у разі визнання його виним, покарання у вигляді позбавлення волі, а також дані про особу підозрюваного, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого або свідків.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочина.
Підстави, які наведені в клопотанні слідчого, якими обґрунтується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , носять імовірний характер, не підтверджується досліджуваними в судовому засіданні доказами. Одна лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оскільки слідчим та прокурором не було доведено, що підозрюваний ухилявся від органу досудового слідства або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, викладені в клопотанні слідчого обставини не дають підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього законом процесуальні обов`язки та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 27 560 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;
2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту оголошення ухвали слідчого судді, тобто з 15:30 години 03 червня 2016 року.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави припиняє свою дію 02 серпня 2016 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
03.06.2016