Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/109/16

ВИРОК
іменем України
29 лютого 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ветеринарне Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш судимого 25.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України;
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніш судимого: 25.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 23.12.2011 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України;
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніш судимого: 25.06.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна; 26.07.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ; 16.12.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України до 2-х років позбавлення волі, з встановленням іспитового строку в 2 роки;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_14 у квітні 2014 року, точну дату встановлено не було, приблизно о 10 годині, знаходячись на території «Центрального ринку», який розташований по вул. Енгельса в м. Харкові, перебуваючи в ряді оптової торгівлі, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгового місця ящик із чаєм «Ахмад», в якому містилося 12 пачок чаю, загальною вартістю 331 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальний збиток на суму вартості викраденого майна.
Крім того, ОСОБА_14 у квітні 2014 року, точні час та дата не встановлені, знаходячись на території критого павільйону того ж «Центрального ринку», діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгового місця 13 кг. масла «Охтирка», вартістю 600 гривень, та ящик масла «Белоцерковское», який містив 20 пачок по 200 грамів кожна, загальною вартістю 250 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 850 гривень.
Крім того, на початку травня 2014 року, точні час та дата в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_14 знаходячись на території того ж «Центрального ринку», перебуваючи в ряді з продажу посуду, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгового місця мультиварку «Мірта», вартістю 540 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальний збиток на суму вартості викраденого майна.
Крім того, 06 травня 2014 року приблизно о 12 годині, ОСОБА_14 знаходячись на території оптових складів «Центрального ринку» в м. Харкові, розташованих по вул. Суздальські ряди, побачив два ящики з вершковим маслом, які перебували на вантажній тачці і в нього виник намір на викрадення ящиків з маслом. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_14 , діючи із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав ящик з вершковим маслом «Щедрий вечір» та ящик з вершковим маслом «Шполянська», загальною вартістю 600 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_19 матеріальний збиток на суму викраденого майна.
Крім того, 20.05.2014 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_14 , знаходячись у приміщенні магазину "Продукти 457" ТОВ «АТБ-Маркет», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Енгельса, 29-а, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу, таємно взяв зі стелажу майно, що належить ТОВ «АТБ-маркет», а саме: 3 пачки кофе «Якобс», вагою 230 грамів за одну штуку, загальною вартістю 236 гривень 97 копійок, та 4 пачки кофе «Якобс Мелікано», вагою 75 грамів штука, загальною вартістю 131 гривень 96 копійок. З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд. Спричинив власникам магазину «Продукти 457» матеріальний збиток на загальну суму 368 гривень 93 копійки.
Крім того, 27.05.2014 року близько 17 годин 30 хвилин ОСОБА_14 , знаходячись за місцем своєї реєстрації та фактичного місця мешкання, в приміщенні кухні розташованої в квартирі АДРЕСА_4 незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, частину якого, шляхом внутрішньовенної ін`єкції вжив, а решту зберігав без мети збуту за місцем проживання.Того ж дня, приблизно о 20 годині в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_14 співробітниками міліції було виявлено та вилучено: шприц об`ємом 24 мл. з особливо небезпечним наркотичним засобом - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 0,0759 грама; одна миска емальована, білого кольору з особливо небезпечним наркотичним засобом - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину, становить 0,0684 грама.; 12 полімерних пляшок які містять особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, маса концентрату з макової соломи, в перерахунку на суху речовину, становить: 0,8144 грама; 0,0878 грама; 0,0478 грама; 0,3590 грама; 0,5906 грама; 0,2325 грама; 0,3351 грама; 0,2154 грама; 0,1175 грама; 0,0628 грама; 0,5337 грама; 0,3565 грама, відповідно.
Крім того, в липні 2014 року, точна дата встановлена не була, у ОСОБА_14 , невстановленої в ході досудового розслідування особи та ОСОБА_15 , який був обізнаним про те, що в квартирі АДРЕСА_5 мешкає родичка його цивільної дружини ОСОБА_20 і у якої може знаходитись велика сума грошей, які він бачив, перебуваючи у вказаній квартирі у гостях, виник умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_11 , внаслідок чого вони вступили між собою в злочинну змову, в ході якої ОСОБА_15 детально розповів ОСОБА_14 та невстановленій особі про планування квартири ОСОБА_11 та вказав місця, де, вірогідно, можуть знаходитись гроші.
Вважаючи, що хазяйка квартири ОСОБА_11 за місцем мешкання відсутня, 06.08.2014 року у нічний час ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та невстановлена особа прибули до будинку АДРЕСА_6 з метою викрадення майна ОСОБА_21 , де розподілили між собою обов`язки, згідно до яких ОСОБА_15 повинен був знаходитись на вулиці та наглядати за місцевістю навколо будинку, щоб у разі небезпеки повідомити співучасників, які мали з даху будинку по мотузці потрапити до квартири потерпілої.
Реалізуючи спільний злочинний намір ОСОБА_14 та невстановлена особа, приблизно о півночі з 06.08.2014 року на 07.08.2014 року, проникли з даху будинку АДРЕСА_6 , за допомогою мотузки, яка була закріплена за димар вентиляційного каналу, через вікно кухні потрапили до квартири АДРЕСА_5 . В квартирі обвинувачені виявили ОСОБА_11 ,, яка перебувала в меншій кімнаті, а в іншій знаходились ОСОБА_12 та малолітня ОСОБА_22 . Проте, продовжуючи свої злочинні дії та виходячи за межі домовленості з ОСОБА_15 щодо таємного викрадення майна, ОСОБА_14 , погрожуючи ОСОБА_11 заздалегідь заготовленим пневматичним пістолетом, став вимагати щоб остання віддала йому гроші. ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_14 передала йому конверт з 2000 доларів США та 25 000 грн. В той же час невстановлена особа, у якої був в руках ніж, утримував ОСОБА_12 та малолітню ОСОБА_22 в іншій кімнаті. Коли ОСОБА_11 віддала ОСОБА_14 грошові кошти, її перевили в кімнату де знаходились ОСОБА_12 та малолітня ОСОБА_22 , де невстановлена особа зв`язала ОСОБА_11 скотчем руки та прив`язала проводом від фену до стільця, ОСОБА_12 лише ноги, а ОСОБА_22 зв`язав руки скотчем і проводом від підзарядки до мобільного телефону. Після чого, ОСОБА_14 обшукав кімнату ОСОБА_11 з метою відшукання матеріальних цінностей, а невстановлена особа обшукала кімнату, де знаходились потерпілі. В шафі ця особа знайшла косметичну сумку, яка належала ОСОБА_12 де вона зберігала свої заощадження в сумі 4500 грн., і знайденими коштами заволоділа. Не знайшовши більше в квартирі матеріальних цінностей, ОСОБА_14 та невстановлена особаз місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_13 обвинувачувався у тому, що в ніч з 06 серпня 2014 року на 07 серпня 2014 року, реалізуючи спільний умисел на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_11 , який виник приблизно на початку липня 2014 року у нього, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , після того, як останній повідомив, що в квартирі родички його дівчини зберігається значна сума грошей і є можливість їх викрасти, разом з ОСОБА_14 з даху будинку АДРЕСА_6 по мотузці потрапив до квартири АДРЕСА_7 , де, виходячи за межі спільного з ОСОБА_15 умислу на таємне викрадення майна, діючи спільно з ОСОБА_14 , з погрозами застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, шляхом демонстрації ножа та пістолета, відкрито заволоділи грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 2000 доларів США та 25 000 грн. та грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 4500 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_14 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю та просив не досліджувати докази, щодо тих обставин злочинів, які ним не оспорюються, проти чого не заперечували інші учасники судового провадження, при цьому суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, і наслідки на право оскарження вироку, визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.
За епізодом відкритого заволодіння майном ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_14 змінив показання, які давав в ході досудового розслідування та суді, і визнав вчинення даного злочину. Причиною зміни показань він зазначив, те, що під тиском співробітників правоохоронних органів на стадії досудового розслідування був змушений оговорити ОСОБА_13 у вчиненні розбою, а оскільки на даний момент розуміє, що останній через нього може бути засудженим за злочин, якого не вчиняв, вирішив зізнатися і розповісти як все було насправді. При цьому пояснив, що приблизно в липні 2014 року ОСОБА_15 повідомив йому про те, що він періодично викрадає кошти у ОСОБА_11 , яка є тіткою його співмешканки, і запропонував спільно викрасти гроші, при цьому повідомивши, що грошей має бути значна сума близько 50 000 доларів США. Оскільки на той час він, ОСОБА_14 , вживав наркотичні засоби, не мав роботи, виховував малолітню дитину, то мав потребу в грошах. Таким чином, у нього та ОСОБА_15 виник умисел на крадіжку грошей ОСОБА_11 . В перших числах серпня 2014 року вони з ОСОБА_15 спробували вчинити крадіжку, однак, коли він виліз на дах будинку АДРЕСА_6 , йому передзвонив ОСОБА_15 і повідомив про те, що донька ОСОБА_11 повертається додому, через що вони припинили спробу вчинення злочину. 06 серпня 2014 року ОСОБА_15 йому знову зателефонував і повідомив, що в квартирі ОСОБА_11 нікого у вечір цього дня не має бути, відтак вони можуть спробувати здійснити крадіжку грошей. В той же день він запропонував своєму товаришу ОСОБА_23 прийняти участь у вчиненні злочину, оскільки йому була необхідна допомога у проникненні до квартири з даху будинку. ОСОБА_24 погодився і ввечері 06 серпня 2014 року вони в трьох приїхали до будинку АДРЕСА_6 . Підійшовши до будинку, вони побачили, що в квартирі ОСОБА_25 горить світло. На його зауваження, що в квартирі нікого не мало бути, ОСОБА_15 відповів, що мабуть у Коротецької змінились плани і вона залишилась вдома, проте він запевнив, що більше в квартирі нікого немає і запропонував вчинити грабіж, для чого, сходивши за адресою місця проживання своєї співмешканки на АДРЕСА_8 , приніс пневматичний пістолет, «балаклаву», чорну шапку та бандану. Після чого, ОСОБА_15 залишився біля будинку спостерігати за навколишнім станом, а він з ОСОБА_26 по пожежній драбині вилізли на дах будинку, де він закріпив мотузку за димар шахти вентиляційного каналу. Після чого, він перший спустився по мотузці до вікна кухні квартири ОСОБА_25 , збив ногою москіту сітку і через вікно вліз у кухню. За ним таким же чином спустився і потрапив до квартири ОСОБА_27 . Потрапивши в приміщення квартири, вони помітили, що в одній з кімнат працює телевізор, зрозумівши, що там знаходиться власниця квартири, вони пройшли до даної кімнати. Він зайшов в кімнату, а ОСОБА_28 був в коридорі. В кімнаті він побачив ОСОБА_25 яка дивилась телевізор. Погрожуючи пістолетом він повідомив останній, що їм потрібні гроші. В цей час ОСОБА_28 завів в кімнату жінку та дівчинку, як потім стало відомо, це були ОСОБА_12 та малолітня ОСОБА_22 . Він сказав ОСОБА_29 відвести їх назад до іншої кімнати, а ОСОБА_30 запропонував добровільно віддати гроші, які вона зберігає вдома, на що остання віддала йому конверт з 2000 доларів США та 25 000 грн.Розуміючи, що це значно менша сума, ніж та, на яку його орієнтував ОСОБА_15 , він запропонував ОСОБА_25 віддати решту грошей, на що та відповіла, що це всі грошові кошти, які вона має. Тоді він сказав ОСОБА_29 відвести ОСОБА_25 в кімнату до інших жінок та зв`язати їх, а сам зателефонував ОСОБА_31 і спитав, де може бути захована решта грошей. Той сказав пошукати в шафі у коробках з-під взуття, однак там грошей не виявилось, після чого він обшукав кімнату, в якій знаходився, та решту квартири, однак більше матеріальних цінностей не знайшов, а ОСОБА_28 обшукав кімнату, в яку перевели ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_22 і знайшов кошти в сумі близько 4000 грн. Після чого, він з ОСОБА_29 залишили квартиру через двері, при цьому він взяв усі мобільні телефони потерпілих і заховав їх в одному з ящиків у кухні, щоб останні не могли швидко повідомити про злочин. На вулиці вони з ОСОБА_29 зустріли ОСОБА_15 , якому висловили незадоволення щодо незначної суми, якою їм вдалось заволодіти, а також через те, що в квартирі перебувала ОСОБА_32 та малолітня дитина, яких за словами ОСОБА_33 там не повинно було бути. Через ці обставини, вони передали ОСОБА_31 лише 3000 грн. з тих коштів, якими щойно заволоділи, решту яких поділили порівну з ОСОБА_29 .
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 повідомив, що на протязі першої половини 2014 року він таємно викрадав грошові кошти з квартири ОСОБА_11 , до якої в квартиру він мав доступ, так як зустрічався з її племінницею ОСОБА_34 . Коли ОСОБА_25 виявила пропажу грошей, вона забрала у нього ключі від квартири. На початку липня 2014 року він повідомив своєму знайомому ОСОБА_35 про те, що він викрадав кошти у Коротецької і в квартирі останньої мають бути ще гроші. В результаті, у нього з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виник спільний умисел на таємне викрадення грошей з квартири ОСОБА_25 . Приблизно 1-2 серпня 2014 року вони з ОСОБА_36 та ОСОБА_37 приїхали до будинку АДРЕСА_6 , в якому знаходилась квартира ОСОБА_25 з метою вчинення крадіжки, ОСОБА_14 вже був на даху будинку і був готовий спускатись по мотузці в квартиру, проте в останній момент він, ОСОБА_15 , злякався і під приводом того, що до квартири має прийти донька ОСОБА_11 , припинив спробу крадіжки. 6 серпня 2014 року він приїхав до ОСОБА_13 ввечері близько 23 години за адресою: АДРЕСА_9 , у якого вже знаходився ОСОБА_14 та дівчина ОСОБА_38 на ім`я ОСОБА_39 . ОСОБА_40 і ОСОБА_41 були готові для повторної спроби крадіжки, були одягнуті у чорні спортивні костюми та була зібрана спортивна сумка, вміст якої він не бачив, але вважав, що там знаходиться мотузка, за допомогою якої вони збирались потрапити до квартири ОСОБА_25 . З квартири ОСОБА_38 з мобільного телефону вони передзвонили в квартиру ОСОБА_25 з метою впевнитись, що у останньої нікого вдома немає. Він знав, що ОСОБА_25 мала в цей день залишитись вдома у своєї дочки, а ОСОБА_32 з онукою, ОСОБА_22 , які періодично проживали у ОСОБА_11 , мали знаходитись вдома за адресою: АДРЕСА_8 . Приїхавши до будинку, в якому розташована квартира ОСОБА_25 , він залишився на вулиці спостерігати за становищем навколо будинку, ОСОБА_14 по пожежній драбині виліз на дах будинку, а ОСОБА_13 увійшов до під`їзду, в якому була квартира ОСОБА_25 . Після чого, йому на мобільний телефон дзвонили ОСОБА_40 і ОСОБА_41 з метою з`ясування, де можуть бути приховані гроші в квартирі ОСОБА_25 . Через якийсь час до нього підійшов ОСОБА_14 і сказав, що в квартирі нікого не було і ніяких грошей вони з ОСОБА_36 не знайшли, після чого вони розійшлись. Про те, що на момент вчинення злочину в квартирі були ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та малолітня ОСОБА_22 і ОСОБА_37 та ОСОБА_36 були викрадені кошти, він дізнався в міліції, куди його викликали 07 серпня 2014 року і опитували щодо події злочину. В міліції він повідомив, що йому нічого невідомо щодо обставин злочину та осіб, які можуть бути причетними до цього злочину, однак в подальшому, коли його було затримано за зберігання наркотичних засобів, він зізнався у причетності до викрадення спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 грошей з квартири ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_13 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, посилався на те, що 06 серпня 2014 року звільнився з Олексіївської виправної колонії № 25 його товариш ОСОБА_42 , якого він зустрів з колонії у другій половині дня та з яким разом на таксі поїхав до себе додому на АДРЕСА_9 , де ОСОБА_43 прийняв душ і переодягнувся, після чого вони поїхали у центр, де в саду Шевченка у кафе ОСОБА_43 зустрівся з товаришем, а звідти на таксі поїхали в смт. Козача Лопань, куди приїхали під вечір, близько 21 години, де в шашличній його товариша на ім`я ОСОБА_44 продовжили святкування звільнення ОСОБА_45 з місць позбавлення волі. Близько 2-ї чи 3-ї години ночі вони з ОСОБА_46 на таксі поїхали до Харкова. Участь в пограбуванні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 категорично заперечував.
Окрім показань, які дали ОСОБА_14 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_15 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, їх вина підтверджується також зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в суді наступними доказами:
-протоколом огляду місця події, з якого вбачається, що при огляді квартири АДРЕСА_5 , який проводився з 07 години до 12 години 15 хвилин 07.08.2014 року, було виявлено на кухні: зняту з вікна раму з порваною москітною сіткою, на підвіконні слід підошви взуття, відчинену навстіж праву половина віконної рами, за вікном з даху будинку звисаючу мотузку з петлями на ній, на кухонному столі: мотузка білого кольору та дріт в ізоляції білого кольору. В коридорі квартири на тумбочці було виявлено фен з відрізаним дротом. На даху будинку було виявлено мотузку з полімерного матеріалу, яка була обв`язана навколо цегляного вентиляційного димаря і спущена до низу на рівень приблизно середини навпроти вікна кухні квартири АДРЕСА_7 . На мотузці було зроблено п`ять петель / Т. 3 а.с. 51-55/;
-показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка зазначила, що 06 серпня 2014 року вона знаходилась у себе вдома в квартирі АДРЕСА_5 . В квартирі з нею також була її сестра ОСОБА_12 з малолітньою онукою ОСОБА_22 . Вона знаходилась в меншій кімнаті, телевізор був ввімкненим, однак вона вже дрімала. Проснулась вночі від того, що відчула на собі погляд і побачила в кімнаті чоловіка, який був невеликого зросту у чорній одежі на голові був капюшон, чорна шапка, а обличчя закривав чорний платок. В лівій руці він тримав пістолет, який навів на неї та сказав вставати і віддати йому гроші, які вона має. Після нетривалого коливання вона дістала з шафи, яка була в кімнаті, гроші в сумі 2000 доларів США та 25 000 грн. і віддала цій особі. Тоді ця особа, підштовхуючи її пістолетом в спину, вивів до іншої кімнати, на порозі якої вона побачила ще одного чоловіка, який був вище першого на зріст, також весь в чорному, а в руці він тримав ніж. В більшій кімнаті знаходились її сестра з онукою. В кімнаті вищий з нападників зв`язав їй скотчем руки та ноги. Вона сиділа на стільці. Вона чула, що менший з нападників обшукував кімнату з якої її вивели. Потім він підійшов до неї та спитав, чи є ще гроші та коштовності, на що вона відповіла, що вже все віддала. Після цього, даний нападник зателефонував комусь з мобільного і питав, де можуть бути заховані в квартирі гроші. Також ці особи заволоділи грошовими коштами її сестри, які та зберігала в косметичці. Після того, як нападники пішли з квартири, онучка ОСОБА_12 розв`язалась сама та розв`язала їх з сестрою. Зайшовши в кухню, вона побачила, що нападники потрапили до квартири через вікно кухні, яке було відкрите і на якому була встановлена лише москітна сітка, яку грабіжники зняли і вона стояла біля вікна, а за вікном вона побачила в сантиметрах 70 навпроти вікна мотузку, яка звисала з даху будинку. Також потерпіла зазначила, що один з нападників був невеликого зросту, худий, а, так як в квартирі включали світло, бачила, що у нього світлі очі, а інший був вище першого за зростом, але також худим та ще й сутулим;
-показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила, що у зв`язку з сімейними обставинами з 3 серпня 2014 року вона вирішила пожити разом своєю онучкою ОСОБА_47 у сестри - ОСОБА_11 6 серпня 2014 року ввечері вона лягла з онучкою спати. Оскільки має чутливий сон, то вона раптом прокинулась і побачила в дверях кімнати високу постать людини, яка була одягнута у все чорне і в руці він тримав ніж. Вона вийшла в коридор і побачила там сестру, з кімнати якої було чути голос якогось чоловіка. Їх з сестрою завели в кімнату де знаходилась ОСОБА_48 і зв`язали. В кімнаті вона звернула увагу на очі вищого з нападників і відмітила, що вони були чорного кольору з мигдалеподібним розрізом. Він ходив по кімнаті, де перебували потерпілі, обшукав шафи, знайшов її косметичку і забрав собі гроші в сумі 4500 грн. які вона там зберігала. Нападник меншого зросту декілька разів телефонував з мобільного особі, яка, як вона зрозуміла з змісту розмов, координував дії злочинців. В решті показання ОСОБА_12 збігаються з показаннями ОСОБА_11 ;
-показаннями свідка ОСОБА_22 , які збігаються з показаннями потерпілих;
-протоколами пред`явлення особи для впізнання, з яких вбачається, що 15.08.2014 року потерпілі ОСОБА_11 /Т.2 а.с. 185-187/ та ОСОБА_12 /Т.2 а.с. 189-191/, кожна в свою чергу, без сумнівів впізнали серед пред`явлених ним осіб ОСОБА_14 , як особу, яка в ніч з 06.08.2014 року на 07.08.2014 року вчинила розбійний напад на них у квартирі ОСОБА_11
-протоколом огляду прибудинкової території будинку АДРЕСА_10 від 13.08.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_14 , який проживав в квартирі АДРЕСА_9 вказаного будинку, добровільно вказав місце знаходження і видав прихований ним пневматичний пістолет, який, як повідомив ОСОБА_14 , використовувався ним при вчиненні розбійного нападу на квартиру ОСОБА_11 /Т.2 а.с. 195-196/ і який був впізнаний останньою при пред`явленні їй даного пістолету для впізнання, про що свідчить протокол пред`явлення речей для впізнання від 15 вересня 2014 року / Т.2 а с. 182-184/.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_14 в об`ємі обвинувачення, визнаному судом обґрунтованим, доведена в повній мірі і його дії суд кваліфікує:
за епізодами крадіжок, вчинених в період з квітня 2014 року по 20 травня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно;
за епізодом обвинувачення від 27 травня 2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
за епізодом обвинувачення від 07 серпня 2014 року - за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння майном потерпілих, який поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, вчинений групою осіб за попередньою змовою, поєднаний з проникненням до житла особою, яка раніш вчиняла розбій.
Поряд з цим, суд змінює кваліфікацію дій ОСОБА_14 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, так як кваліфікуюча ознака, а саме: вчинення злочину, передбаченого ст. 309 КК України, особою, яка раніш вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 317 КК України, що стало підставою для кваліфікації дій ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 309 КК України, не підтверджена і суду не надано доказів того, що ОСОБА_14 має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України. При цьому, оскільки ОСОБА_14 не оспорювався факт та обставини виготовлення та зберігання наркотичного засобу, суд вважає можливим, в межах процесуального порядку, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, дати правильну кримінально-правову оцінку інкримінованого ОСОБА_14 кримінального правопорушення, не втручаючись в обставини вчиненого злочину, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_15 підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, як пособництво у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням до житла.
З врахуванням встановлених обставин, що передували заволодінню грошовими коштами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_14 та невстановленої особи мав місце ексцес виконавців, тому як умисел ОСОБА_15 був спрямований на таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_11 , що підтверджується як показаннями самого ОСОБА_15 , так і показаннями ОСОБА_14 в тій частині, що ОСОБА_15 запропонував йому саме таємне викрадення майна, у зв`язку з чим вони певний час здійснювали спостереження за квартирою ОСОБА_11 , телефонували їй на домашній телефон з метою виявлення її відсутності вдома. Крім того, про відсутність у ОСОБА_15 умислу на пограбування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свідчить те, що перша спроба крадіжки грошей з квартири ОСОБА_11 була припинена ОСОБА_15 в той момент, коли він дізнався, що донька ОСОБА_11 могла прийти до квартири. Вірогідними є і свідчення ОСОБА_15 про те, що він не бачив масок та зброї, які ОСОБА_14 та невстановлена особа заздалегідь приготували, оскільки ці речі знаходились в сумці, яка була зібрана співучасниками без його участі, а питань щодо її вмісту він не задавав, оскільки вважав, що там знаходиться мотузка, за допомогою якої планувалось потрапити до квартири ОСОБА_11 .
До показань обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_15 знав, що в квартирі знаходиться ОСОБА_11 та, більш того, сам приніс і передав йому та невстановленій особі пневматичний пістолет та маски для приховання облич, суд ставиться критично, оскільки такі показання, з високим рівнем вірогідності, обумовлені бажанням ОСОБА_14 помститися ОСОБА_15 за сприяння ним органам досудового розслідування у розслідуванні злочину в цілому, та викритті ОСОБА_14 у причетності до вчинення цього злочину зокрема.
Доводи сторони захисту про недопустимість доказів, добутих в ході досудового розслідування, а саме: протоколу огляду місця події, протоколів впізнання, є безпідставними. Судом не виявлено порушень, при отриманні цих доказів, вимог ст. 87 КПК України та ст. 290 КПК України.
В частині обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, суд приходить до висновку, що вина останнього у інкримінованому злочині стороною обвинувачення в ході судового розгляду доведена не була. До такого висновку суд приходить виходячи з наступного.
На підтвердження обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, стороною обвинувачення були надані суду протоколи пред`явлення особи для впізнання, з яких вбачається, що малолітня свідок ОСОБА_22 та потерпіла ОСОБА_12 , серед представлених їм осіб, впізнали ОСОБА_13 , як особу, яка вчинила в ніч з 06 серпня 2014 року на 07 серпня 2014 року розбійний напад на квартиру ОСОБА_11 .
Проте, з показань потерпілих ОСОБА_49 та Коротецької і свідчень ОСОБА_22 , даних ними в суді, а також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_14 безсумнівно був ними впізнаний, як особа, яка вчинила розбійний напад в ніч з 06 серпня 2014 року на 07 серпня 2014 року, за усіма тими ознаками зовнішності, які були потерпілими та свідком помічені в момент події злочину (невеликий зріст, світлі «навикоті» очі, хриплий голос). Проте, при впізнанні ОСОБА_13 у потерпілої ОСОБА_12 виникли сумніви, зокрема в кольорі очей, як вона сама зазначала, що в момент злочину вона бачила, що у вищого за зростом нападника були темні очі, а на впізнанні очі ОСОБА_13 їй здались більш світлішими, ніж у злочинця.
Крім того, вбачаються протиріччя і при описанні потерпілими ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_22 зовнішності та статури нападника, в якому в подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_22 впізнали ОСОБА_13 . Так, при описанні характерних ознак зовнішності даного нападника потерпілі і свідок зазначали, що той мав високий зріст, близько 185 см. 190 см., був худорлявим та сутулим, і виглядав молодшим за віком ніж інший з нападників.
Проте, якщо в частині описання потерпілими та свідком зросту вищого з нападників збігаються зі зростом ОСОБА_13 , то в частині худорлявості, сутулості та віку є очевидна невідповідність дійсним ознакам зовнішності ОСОБА_13 , який не має вочевидь помітних ознак сутулості, значно більший за ОСОБА_50 , оскільки, як вбачається з медичних довідок, виданих начальником медичної частини Харківської установи виконання покарань, станом на 02.12.2015 року ОСОБА_13 важив 108,5 кг., а зріст має 188 см., а ОСОБА_14 важив 67 кг. при зрості 167 см. і це з урахуванням тієї обставини, що до моменту затримання ОСОБА_14 систематично вживав наркотичні засоби і, як видно з фототаблиці доданої до протоколу огляду прибудинкової території в ході якого ОСОБА_14 видав пневматичний пістолет, який ним використовувався при вчиненні розбою, станом на 13.08.2014 року він дійсно мав худорлявий вигляд.
Також, при оцінці вказаних вище ознак зовнішності ОСОБА_13 , а саме: сутулості і худорлявості, суд звертає увагу на показання свідка обвинувачення ОСОБА_51 , яка в суді пояснила, що з ОСОБА_13 була знайома з літа 2014 року, той мав міцну статуру, сутулим та худорлявим не виглядав і з моменту знайомства до моменту її допиту, який відбувався в суді 23.09.2015 року, за вказаними ознаками зовнішності ОСОБА_40 не змінився.
З урахування вказаних обставин та враховуючи, що ОСОБА_14 старший за ОСОБА_13 лише на півтора роки, є сумнівним той факт, що на момент вчинення пограбування ОСОБА_13 міг виглядати худорлявим та вочевидь молодшим за віком від ОСОБА_14 .
Отже, викладені вище обставини викликають у суду розумні сумніви в правильності висновків потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_22 при впізнанні ОСОБА_13 , як особи, що приймала участь в розбійному нападі в квартирі АДРЕСА_5 в ніч з 06 серпня 2014 року на 07 серпня 2014 року.
Поряд з цими обставинами, суд приймає до уваги, що допитаний в суді у якості свідка сторони захисту ОСОБА_52 пояснив, що 06 серпня 2014 року, у другій половині дня, близько 16 години, він звільнився з Олексіївської виправної колонії № 25, яка розташована в м. Харкові. З мобільного телефону, який він попросив у випадкового перехожого, він подзвонив на телефон ОСОБА_38 , однак у того телефон був вимкнутий, тоді він подзвонив на телефон співмешканки ОСОБА_53 . На дзвінок відповів ОСОБА_40 , якому він повідомив, що звільнився. ОСОБА_13 приїхав за ним на таксі і вони поїхали додому до останнього на вул. Рибалко, звідкіля потім поїхали спочатку в кафе «Бабай», розташоване в районі ХТЗ, а потім поїхали до саду Шевченка в м. Харкові в кафе «Артуа», яке знаходилось біля станції метро «Університет», а звідти на таксі поїхали в Козачу Лопань, яка є малою батьківщиною ОСОБА_13 , де в шашличній його товариша на ім`я ОСОБА_44 , продовжили святкування його звільнення з місць позбавлення волі. В шашличній до них приєднався, як він зрозумів, якийсь родич ОСОБА_38 на ім`я ОСОБА_54 . Приблизно о 23 годині вони з ОСОБА_13 хотіли повернутися до Харкова і пішли до залізничної станції, яка знаходилась поруч з кафе, однак електричок на ОСОБА_55 вже не було і вони повернулись до шашличної. Через якийсь час, вже за північ, вони побачили таксі, яке приїхало з Харкова, і вони запропонували таксисту їх підвезти до міста. Приїхали вони з ОСОБА_36 до Харкова в район Олексіївки близько 3 години ночі, після чого, знов на таксі, відправились додому до ОСОБА_38 спати.
Допитаний в суді у якості свідка сторони захисту ОСОБА_56 пояснив, що проходив контрактну службу прикордонником в Державній прикордонній службі України у відділі, який розташований в ОСОБА_57 . 06 серпня 2014 року ввечері він повертався зі служби і в кафе ОСОБА_58 , яке знаходиться на залізничній станції смт. Козача Лопань зустрів ОСОБА_13 , який є хрещеником його матері. ОСОБА_40 був з товаришем на ім`я ОСОБА_59 , який, як він в процесі бесіди дізнався, в цей день звільнився з виправної колонії. В кафе сиділи до ночі і остання електричка з ОСОБА_60 на ОСОБА_55 вже пішла, через що він хотів посадити ОСОБА_38 та його товариша на поїзд, який проходив через ОСОБА_61 на ОСОБА_55 о 2-й годині ночі, однак це зробити не вдалось. Приблизно на початку 3-ї години ночі ОСОБА_40 з ОСОБА_46 поїхали до Харкова на таксі, яке когось привезло в Козачу Лопань з м. Харкова.
Не заважаючи на такі показання свідків, які давались останніми ще в ході досудового розслідування, та показання ОСОБА_13 , який послідовно, починаючи з досудового розслідування і в суді зазначав, що на момент події інкримінованого йому злочину він перебував у смт. Козача Лопань, і які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_62 та ОСОБА_63 , стороною обвинувачення ці обставини не перевірялись і спростовані, або ж, хоча б під сумнів, поставлені не були.
Дані, отримані в результаті радіорозвідки, мають опосередкований характер, а при відсутності їх взаємозв`язку з іншими доказами, не можуть бути судом використані як безсумнівний доказ вини ОСОБА_13 у інкримінованому злочині.
Крім того, суд не може сприймати показання ОСОБА_15 щодо участі ОСОБА_13 у вчиненні пограбування викривальними, як і не може сприймати показання ОСОБА_14 щодо непричетності ОСОБА_13 до цього злочину виправдувальними, хоча за своєю узгодженістю з іншими доказами, на підставі яких судом встановлені обставини вчиненого пограбування, показання ОСОБА_14 більш вірогідні, ніж показання ОСОБА_15 . До такого висновку суд приходить зважаючи, зокрема, на те, що ОСОБА_14 чітко пояснював з ким та як він потрапив до квартири потерпілих, а саме: що він піднявся на дах будинку 40/5 по пожежній драбині разом ОСОБА_26 , який за словами ОСОБА_14 був співучасником розбою, в той час як ОСОБА_15 , який також був на місці злочину і мав спостерігати за навколишнім станом, вказував на те, що ОСОБА_14 поліз на дах будинку по пожежній драбині, а ОСОБА_64 , який за словами ОСОБА_15 приймав участь у пограбуванні, пішов до під`їзду, в якому знаходилась квартира ОСОБА_25 , і, на його думку, потрапив до квартири через вхідні двері.
З урахуванням наведеного вище, заслуговують на увагу і показання допитаної в судовому засіданні, в якості свідка сторони захисту, ОСОБА_65 , яка повідомила, що вона проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_26 . 06 серпня 2014 року у другій половині дня до них додому на вул. 50 Років ВЛКСМ приїхав ОСОБА_14 . Вони з ОСОБА_66 про щось спілкувались, після чого ОСОБА_67 пішов з дому і повернувся лише через 3 дні. При собі він мав грошові кошти як в доларах, так і в гривні, звідкіля ці кошти, він їй не повідомив, хоча вона знала, що ОСОБА_67 ніде не працював на той момент.
Відповідно до ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого. (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Отже, виходячи з принципів забезпечення права на захист, змагальності сторін і свободи подання суду доказів і доведеності перед судом їх переконливості, а також оцінюючи докази, подані стороною обвинувачення та захистом з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_13 має бути виправданим через недоведеність його вини в пред`явленому йому обвинуваченні поза розумними сумнівами, наявність яких судом тлумачаться на користь ОСОБА_13 .
При призначені виду та міри покарання кожному з обвинувачених, вина яких у вчиненні інкримінованих злочинів доведена, суд керується вимогами ст. 50 та ст. 65 КК України і враховує, що ОСОБА_15 вчинив тяжкий злочин, не одружений, не працює, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, проте не заперечував знаходження в наркозалежності на момент події злочину, за місцем проживання характеризується формально, раніш судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів проти власності, ОСОБА_14 вчинив особливо тяжкий злочин, також не одружений, хоча є батьком малолітньої дитини, не працює, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, проте також не заперечував знаходження в наркозалежності на момент події злочину, за місцем проживання характеризується формально, раніш судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів проти власності.
Обставиною, яка обтяжує покарання, яке має бути призначене ОСОБА_15 та ОСОБА_14 є рецидив злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_15 , суд визнає сприяння в розкритті злочину.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_14 судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , а також для запобігання вчинення ними нових злочинів, буде покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 187 КК України, відповідно.
Крім того, оскільки ОСОБА_15 вчинив злочин до засудження його 16.12.2015 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, то суд призначає остаточне покарання за сукупністю злочинів у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням, менш суворого.
Цивільні позови ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підлягають задоволенню у зв`язку з їх обґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,
у х в а л и в :
ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_15 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року, та остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у виді 4-х років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з моменту його фактичного затримання.
ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3-х років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2-х років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_14 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_14 обчислювати з 14.08.2014 року.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, залишити до вступу вироку в законну силу.
Зарахувати ОСОБА_14 у строк покарання, час попереднього ув`язнення обвинуваченого з моменту затримання 14.08.2014 року по день набрання вироком чинності виходячи із співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь ОСОБА_12 4500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 51 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь ОСОБА_11 49 897 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди
Стягнути з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь Державного бюджету України судові витрати в сумі 7913,36 грн., по 3956 грн. 68 коп.
ОСОБА_13 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, і виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, ОСОБА_13 з-під варти звільнити негайно.
Після набрання вироком чинності, речові докази у справі, а саме: пістолет пневматичний А-101 4,5 мм. знищити; мобільний телефон Нокіа 1600 - повернути власнику ОСОБА_14 ; 4 фрагменти ліпкої стрічки (скотч), 2 фрагменти мотузки білого кольору, дріт в полімерній білій ізоляції, мотузку з полімерного матеріалу блакитного кольору знищити, два відрізка липкої стрічки зі слідами взуття залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3