АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-кп/796/834/2016 Головуючий у суді 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 21.01.2013 року Макарівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18.02.2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням призначеного вироком Макарівського районного суду Київської області від 21.01.2013 року та направлений в місця позбавлення волі,
- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 21.01.2013 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Цим вироком постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 17310 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 08 березня 2015 року приблизно о 09 год. 20 хв. перебуваючи в супермаркеті «Новус», що розташований по Червонозоряному проспекту, 4 «б» в м. Києві, де він працював неофіційно будівельником, отримав у охоронця під підпис ключі від розташованого поруч з супермаркетом технічного приміщення, де зберігались інструменти.

ОСОБА_7 взяв із вказаного приміщення різні інструменти, в тому числі і перфоратор «WACKER EHB 11 BLM /230» та переніс їх на вулицю, а саме на паркувальний майданчик, що знаходиться перед супермаркетом «Новус» та розпочав виконувати будівельні роботи, про які була попередня домовленість з ОСОБА_9 .

Цього ж дня, приблизно о 12 годині, на будівельний майданчик, на якому працював ОСОБА_7 , приїхав ОСОБА_9 з метою перевірки обсягу виконаної роботи ОСОБА_7 та розрахуватись з останнім за виконану роботу. Не отримавши повністю всієї суми від потерпілого, про яку була домовленість, ОСОБА_7 вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, а саме, перфоратор «WACKER EHB 11 BLM /230», що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 08 березня 2015 року приблизно о 13 годині повернув до технічного приміщення частину будівельного інструменту, окрім перфоратора «WACKER EHB 11 BLM /230». Після чого, не повернувши охороні ключі від технічного приміщення, ОСОБА_7 повернувся на паркувальний майданчик, де залишив вищевказаний перфоратор та переконавшись, що окрім нього на паркові нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, таємно повторно викрав перфоратор «WACKER EHB 11 BLM /230», що належить ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріальну шкоду на суму 17310 гривень.

Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи свою винуватість у вчиненому, не оспорюючи фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи по суті та кваліфікацію протиправних дій, посилаючись на суворість призначеного судом покарання, просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

При цьому обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка не працює, а також те, що потерпілий під час розгляду справи в суді не надав оригінали документів, які підтверджують суму матеріального збитку. Вважає, що визначена судом міра покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі без застосування ст. 69 КК України є занадто суворою.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обгрунтованим, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим судом згідно норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Згідно положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого встановлено, що викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у повторному таємному викраденні чужого майна, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими судом доказами, які були оцінені судом з урахуванням положень, визначених КПК України.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачений частково визнав свою вину у вчиненні злочину, разом з тим, суд обґрунтовано не погодився з позицією захисту ОСОБА_7 , пославшись на підтвердження встановлених фактичних обставин на наступні докази.

Так, відповідно до показань потерпілого ОСОБА_9 , останній зазначав, що 08 березня 2015 року ОСОБА_7 повинен був проводити ремонтні роботи перед супермаркетом «Новус», що знаходиться по Червонозоряному проспекту в м. Києві. Для роботи йому надавались інструменти, які зберігались в технічному приміщенні біля супермаркету, ключі знаходились у охорони і які ОСОБА_7 отримував під підпис. Наступного дня, йому зателефонували із охорони та повідомили, що ОСОБА_7 не здав ключі від приміщення. Коли він приїхав, то виявив, що у приміщенні відсутній перфоратор. На роботу ОСОБА_7 більше не виходив та відключив телефон. Через деякий час, він особисто знайшов обвинуваченого, та останній визнав, що перфоратор він вкрав і заклав його до ломбарду. Потерпілий просив стягнути з обвинуваченого на його користь, крім заподіяної моральної шкоди, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17310 гривень, що становить вартість викраденого перфоратора, яка була визначена експертом на день його викрадення.

Як вбачається з висновку експерта НДЕКЦ при УМВ України на ПЗЗ № 357 від 05.06.2015 року ринкова вартість перфоратору «WACKER EHB 11 BLM /230», на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 08.03.2015р., могла становити 17310 грн. На дослідження експерту було надано копію товарного чеку № 77 від 22.03.2012р. та копію зображення інструкції до перфоратора «WACKER EHB 11 BLM /230». (а.с. 89-90).

При проведенні зазначеної експертизи були додержані вимоги законодавства, та обставин, які б ставили під сумнів компетентність експерта не встановлено. Експертний висновок обґрунтований, не містить суперечностей та узгоджений з матеріалами справи. Достатність поданих експертові об`єктів на дослідження не викликає сумнівів. Тому правових підстав визнавати зазначений висновок експерта недійсним, при апеляційному розгляді встановлено не було.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді вказуючи на те, що перфоратор коштує значно менше та експертом досліджувались документи не на той перфоратор, при цьому не зміг вказати який саме перфоратор було ним викрадено, пославшись, що він не пам`ятає його назву.
За наведених обставин, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що судом не було взято до уваги, що потерпілим не було надано оригіналів документів, які підтверджують суму завданої матеріальної шкоди, слід визнати безпідставними.

Колегія суддів вважає, що суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, та у відповідності до вимог КПК України, надав всім доказам у справі належну оцінку.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, оскільки судом не було взято до уваги, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка не працює, то вони не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не підтверджені будь-якими доказами і такі відомості в матеріалах справи відсутні.
При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги всі встановлені в сукупності обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період відбування призначеного йому покарання за попереднім вироком, наявність пом`якшуючої покарання обставини розкаяння у вчиненому та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що покарання судом першої інстанції визначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим та необхідним для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів, а тому не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому чи призначення такого, із застосуванням ст. 69 КК України.

З урахуванням зазначених обставин, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для її задоволення не встановлено, а тому вирок суду слід залишити без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим, - в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4