Справа № 163/1877/15-к
Провадження № 1-кп/163/4/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м.Любомль
Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження № 0000082 про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, із загальною середньою освітою, раніше судимого: -10.02.2005 року Любомльського районного судом за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; -19.03.2007 року Любомльським районним судом за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України, з частковим приєднанням за вироком від 10.02.2005 року на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та лікуванням від алкоголізму; 13.02.2014 року Любомльським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, у вчинені злочинів, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, востаннє засуджений вироком Любомльського районного суду від 13.02.2014 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільненого на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, судимість за який не погашена і не знята в встановленому законом порядку, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, повторно у період іспитового строку вчинив нові умисні корисливі злочини.

Зокрема, 24.02.2015 року близько 23.30 год., ОСОБА_7 , знаходячись на території господарства ОСОБА_4 , що розташоване на АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до столу, який розташований під навісом господарської споруди вказаного господарства, на якому знаходилась належна ОСОБА_4 бувша у користуванні шліфувальна машинка марки «FORTE» моделі « EG 10-125N», звідки повторно, таємно викрав вказану шліфувальну машинку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 210 гривень.

Крім того, 15.06.2015 року близько 00 год. 00 хв. він, повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до житлового будинку ОСОБА_5 , що розташований в АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до приміщення вказаного житлового будинку, звідки таємно викрав бензопилу «STIHL» моделі «MS-270» вартістю 4950 гривень, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з вказаного господарства, підійшов до будинку літньої кухні, де шляхом відкриття вікна, проник в приміщення останньої, звідки таємно викрав алюмінієвий бідон, ємкістю 40 л., вартістю 200 гривень, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 5150 гривень.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена наступними доказами у справі.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю і показав, що він 24 лютого 2015 року в селі Машів Любомльського району з подвір`я господарства ОСОБА_4 викрав шліфувальну машинку марки «FORTE», яка знаходилась під навісом. Він же ОСОБА_7 15 червня 2015 року близько 00 годин в АДРЕСА_1 , пошкодивши вхідні двері, зайшов у житловий будинок, який належить ОСОБА_8 , та викрав бензопилу «STIHL». Після чого, він підійшов до літньої кухні, відкрив вікно та проліз у середину вказаного приміщення, звідки таємно викрав бідон ємкістю 40 літрів.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 25 лютого 2015 року він виявив, відсутність шліфувальної машинки марки «FORTE», яка знаходилась під накриттям господарської споруди на його повір`ї. Про крадіжку він відразу повідомив працівників міліції. Завдані збитки повністю відшкодовані обвинуваченим, просить останнього суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що в будинку по АДРЕСА_3 він не проживає, але доглядає за ним. Вранці 17 червня 2015 року його син помітив, що двері у будинок відчинені та пошкоджене вікно веранди. Коли він приїхав і детально огляду будинок то виявив, що було викрадено бензопилу «STIHL» та з літньої кухні зник бідон ємкістю 40 літрів. Дані речі обвинувачений йому повернув, просить останнього суворо не карати.

Таким чином, фактичні обставини вчинення злочинів обвинувачений ОСОБА_7 , та потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в судовому засіданні не оспорили, а обвинувачений визнав їх повністю.

У зв`язку з цим суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження обмежився допитом обвинуваченого та потерпілих, дослідивши докази по справі, які характеризують обвинуваченого як особу, дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах повністю доведена.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно поєднаними з проникненням у житло та інше приміщення, вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, які згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та відповідно тяжких злочинів, особи останнього який по місцю проживання характеризується негативно, при цьому, ОСОБА_7 уже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та вчинив злочини під час іспитового строку, його стан здоров`я, оскільки він хворіє, діагноз : «цукровий діабет, 2 тип, інсулінозалежний, середньої важкості».

Як вбачається з копії вироку Любомльського районного суду Волинської області від 13.02.2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробовуванням та іспитовим строком на 2 роки.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить те, що обвинувачений, щиро кається у вчинених злочинах.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, слід віднести рецидив злочинів. При цьому суд вважає, що не заслуговує на увагу посилання в обвинувальному акту органів досудового слідства, як на обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину «повторно», оскільки вона є кваліфікуючою ознакою інкримінованого обвинуваченому злочину, а тому її слід з обвинувального акту виключити.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 на шлях виправлення та перевиховання, на думку суду, не став, через невеликий проміжок часу, повторно у період іспитового строку, вчинив нові аналогічні корисливі злочини, один з яких відноситься до тяжких злочинів, а тому суд дійшов висновку про обрання та призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією його від суспільства з застосуванням вимог ст.70, 71 КК України. При цьому, суд з врахуванням наведених фактичних обставин провадження не знаходить підстав застосування до обвинуваченого вимог ст. 69, 75, 76 КК України.

Таке призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його мети відповідно до вимог ст.65, 50 КК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а судові витрати стягнути з обвинуваченого відповідно до вимог ст.124 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в закону силу слід залишити попередній - особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково не відбутого покарання за вироком Любомльського районного суду від 13.02.2014 року - 3 роки 6 місяців позбавлення волі, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців;

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу засудженому ОСОБА_7 слід залишити попередній у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 859 (вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 32 копійок судових витрат за залучення експертів.

Речові докази по справі: шліфувальну машинку (болгарка) марки «FORTE» моделі « EG 10-125N», котра передана на зберігання власнику ОСОБА_4 , передати останньому в повне розпорядження та користування; бензопилу марки «STIHL» моделі «MS-270» та алюмінієвий бідон, ємкістю 40 літрів, який передано на зберігання власнику ОСОБА_5 , передати останньому в повне користування та розпорядження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1