Справа №478/2063/15-к пров. №1-в/478/2/2016
У х в а л а
12 січня 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК №93 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, засудженого:1) 03.04.1996 року Харцизьким міським судом Донецької області за ч.2 ст.141 КК України (в редакції Закону 1960 року) до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 2) 26.11.1998 року Будьоннівським районним судом м. Донецька за ч.3 ст.142 КК України (в редакції Закону 1960 року) до позбавлення волі строком на 7 років; 3) 03.03.2007 року Сімферопольським районним судом АР Крим за ч.1 ст.286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю два роки; 4)15.11.2012 року за вироком Алуштинського міського суду АР Крим за ч.4 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці з конфіскацією особистого майна, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки; ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду АР Крим від 14.03.2013 року вирок Алуштинського міського суду АР Крим від 15.11.2012 року стосовно ОСОБА_5 , залишено без змін, на підставі ст.365 КПК України (в редакції Закону 1960 року) виключено з резолютивної частини вироку посилання суду першої інстанції на остаточно призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки за вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 03.03.2007 року, початок строку: 15.07.2011 року; кінець строку: 15.09.2016 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому просив застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_5 підтримав, просив задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що відбуваючи призначене судом покарання встановлений режим утримання не порушував, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, просив клопотання задовольнити та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Представник Казанківської ВК №93 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Вислухав пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Вироком Алуштинського міського суду АР Крим від 15.11.2012 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці з конфіскацією особистого майна, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду АР Крим від 14.03.2013 року вирок Алуштинського міського суду АР Крим від 15.11.2012 року стосовно ОСОБА_5 , залишено без змін, на підставі ст.365 КПК України (в редакції Закону 1960 року) виключено з резолютивної частини вироку посилання суду першої інстанції на остаточно призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки за вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 03.03.2007 року.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній за період відбування покарання в Ладижинській ВК №39 не довів своє виправлення, а його поведінка та ставлення до праці мали мінливий, нестабільний характер.
Відповідно до довідки Ладижинської ВК №39 від 15.04.2015 року засуджений ОСОБА_5 стягнень не мав, має два заохочення (від 12.11.2014 року та від 16.02.2015 року).
Згідно витягу з протоколу №10 від 05.06.2015 року комісії по розгляду особових справ засуджених Ладижинської ВК №39 прийнято рішення про відмову засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до характеристики, затвердженої начальником Казанківської ВК №93 від 06.01.2016 року, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в Казанківській ВК №93 стягнень та заохочень не мав, безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
На підставі викладеного вбачається, що засуджений ОСОБА_5 фактично своєю поведінкою не довів того, що став на шлях виправлення, а через деякий період часу поводив себе так, щоб на нього була складена позитивна характеристика з метою дострокового звільнення від призначеного покарання, тобто його позитивна поведінка носить виключно ситуативний характер, що судом не може бути розцінене як те, що він твердо став на шлях виправлення.
Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду подання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя