Справа № 676/1826/16-к
Провадження № 1-кп/676/217/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 11 березня 2016 року до ЄРДР за № 0000503, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, без постійного місця проживання, громадянина України, розлученого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 263 КК України до 240 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 11 березня 2016року до ЄРДР за № 0000503, вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 жовтня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт. 4 січня 2016 року Кам`янець-Подільським МРВ КВІ УДПтС України в Хмельницькій області ОСОБА_5 було взято на облік як засудженого до покарання у виді громадських робіт, про що у нього було відібрано відповідну розписку, а його направлено в КП Добробут для відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт, внаслідок чого 5 січня 2016 року наказом директора КП Добробут № 3-К засудженого ОСОБА_5 було прийнято для відбування покарання з 6 січня 2016 року з підпорядкуванням головному інженеру ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, в порушенням вимог ч. 3 ст. 40 КВК України відпрацював лише 16 годин з призначених 240 годин (по чотири години 6 та 11-13 січня 2016 року), а з 14 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року умисно без поважних причин не виходив на громадські роботи, таким чином ухиляючись від відбування присудженого йому покарання.
До початку судового провадження 31 березня 2016 року прокурор та обвинувачений (за участю захисника ОСОБА_4 ) уклали угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно з вказаною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 з урахуванням істотних для цього кримінального провадження обставин дійшли згоди щодо правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України та необхідності призначення узгодженого сторонами угоди покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з наступних мотивів.
Так, можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні передбачена п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України.
Відповідно ж до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, яке згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер та обсяг обвинувачення, у якому він визнає себе винуватим, вид покарання, що буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди згідно зі ст. 476 КПК України, а прокурор розуміє наслідки затвердження цієї угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Як з`ясовано судом шляхом опитування сторін угоди та вивчення матеріалів провадження, укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Вирішуючи питання можливості затвердження укладеної угоди, суд також враховує те, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам чинного Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема не суперечать вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а вивчені судом документи кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце, дії обвинуваченого кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання. Обвинувачений ОСОБА_5 винен у вчиненні вказаного діяння і підлягає покаранню за його вчинення.
На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, що є злочином невеликої тяжкості, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше судимий, за останнім місцем проживання КП «Добробут» компрометуючим даними щодо нього не володіє, не має постійного місця проживання, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, офіційно не працевлаштований, утриманців не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Водночас, суд вважає за доцільне відповідно до вимог ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є обґрунтованим та справедливим, оскільки відповідає загальним засадам призначення покарання, особі обвинуваченого, обставинам справи та меті покарання.

Право суду на затвердження угоди на підготовчому судовому засіданні визначено п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України.
На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 від 31 березня 2016 року та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України,
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 (за участю захисника ОСОБА_4 ) від 31 березня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 жовтня 2015 року до призначеного цим вироком покарання визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці 10 (десять) днів.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід обраний не був.

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_8 -Годлевська