Справа № 379/835/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1379/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 10 10.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Таращанського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Улашівка Таращанського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 11.07.2016 близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи біля будинку АДРЕСА_2 , помітив малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і в нього виник умисел на вчинення розпусних дій щодо неї. З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості, ОСОБА_7 , користуючись відсутністю батьків ОСОБА_10 та інших дорослих осіб, які могли б перешкодити вчиненню цього злочину, діючи умисно, шляхом обману, заманив малолітню ОСОБА_10 до веранди будинку за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де, користуючись безпорадним станом, з огляду на малолітній вік ОСОБА_10 , посадив її до себе на коліна та вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_10 , поки ці дії не припинила ОСОБА_11 .
Не погоджуючись із вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Таращанського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення вказаного злочину.
На думку обвинуваченого, проведені слідчі дії та експертизи щодо нього та малолітньої ОСОБА_10 не підтверджують його винуватість у скоєнні інкримінованого злочину, і не можуть розцінюватися судом як належні докази в розумінні ст. 85 КПК України.
Крім того, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які характеризують його як обвинуваченого, а саме, у вироку відсутня інформація про те, що він має хронічне захворювання та потребує тривалого стаціонарного лікування.
На думку ОСОБА_7 , рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, а вирок відносно нього є безпідставним. Обвинувачений посилається на положення рішень Європейського суду з прав людини та Конституції України щодо тлумачення всіх припущень щодо скоєння злочину на користь обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у її задоволенні та залишити вирок без змін, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до положення ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На думку колегії, суд першої інстанції, вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду, і як наслідок прийняття незаконного рішення за відсутності доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, не підтверджується матеріалами провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, підтверджується доказами, зібраними у даному кримінальному провадженні, зокрема:
- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , допитаної у присутності матері та психолога, відповідно до яких 11.07.2016 близько 19 годин 20 хвилин батьки поїхали до бабусі а вона залишилася вдома і гралася на подвір`ї із сусідом ОСОБА_12 . Коли вони гуляли на подвір`ї, до них підійшов старий дядько ( ОСОБА_7 ) та сказав, що в нього пропала собака і попросив кусок хліба. Після цього вона пішла до будинку, де із сховища дістала ключ, відкрила будинок і відрізала шматок хліба. Коли ОСОБА_13 винесла хліб ОСОБА_7 йому було замало і він попросив сходити з нею у будинок і відрізати самому. Тоді вони зайшли у веранду будинку, ОСОБА_7 поклав великий шматок хліба, який відрізала дівчинка на підвіконник, присів на коліна та сказав дівчинці сісти йому на руки, піднявши її плаття вище пояса. Потім ОСОБА_7 почав торкатися до статевих органів ОСОБА_13 , руками лізти їй під трусики, запитуючи чи їй зручно. Вона хотіла встати, але чоловік її не пускав. Скільки часу пройшло вона не пам`ятає, але їй здалося що це було довго. Через деякий час до будинку зайшла бабуся, яку покликав ОСОБА_14 , так як вони довго не виходили з будинку, та прогнала чоловіка;
-показаннями свідка ОСОБА_15 , який являється батьком потерпілої про те, що про події які сталися з його донькою йому по телефону повідомила сусідка, яка наглядно знала обвинуваченого. ОСОБА_15 відразу разом з дружиною повернулися додому і по прикметам, описаним сусідкою пішов його шукати. Коли знайшов, останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Того ж вечора донька розповіла про обставини, які трапилися з нею і вони відразу звернулися до поліції;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаного у присутності батька та психолога, відповідно до яких він є сусідом ОСОБА_10 і в той вечір грався разом з нею у її дворі. В той час до них підійшов дід ( ОСОБА_7 ) і запитавши чи є батьки дома та попросив шматок хліба. Коли дівчинка винесла хліб він сказав що мало і запропонував сходити разом з нею самому і відрізати більший шматок. Вони пішли до будинку за хлібом, а хлопчик трохи зачекавши їх на подвір`ї побіг додому і про все розповів бабусі. Вона відразу направилася до будинку, де проживала дівчинка. Після того, як до веранди зайшла бабуся, звідти вибіг чоловік;
-показаннями свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких вона 11.07.2016 перебувала за місцем свого проживання і наглядала за онуком ОСОБА_17 , який в той час грався на подвір`ї з ОСОБА_18 . Близько 20 год. 10 хв. до будинку забіг онук і розповів що до подвір`я зайшов чужий чоловік ( ОСОБА_7 ) і попросив у Ані хліб для собаки. Дівчинка пішла до будинку і винесла йому хліба, однак він поросив піти разом в хату і відрізати більший шматок хліба. Онук довго на них чекав, а згодом прибіг додому і про все розповів. Після почутого вона відразу побігла до будинку і побачила через вікно, що у обвинуваченого на колінах сидить дівчинка з піднятим платтям. Вона почала кричати на чоловіка, він вибіг з будинку а вона зателефонувала батькам дівчинки;
-показаннями психолога ОСОБА_19 , яка зазначила, що потерпіла ОСОБА_20 та свідок ОСОБА_21 , як малолітні діти давали суду об`єктивні показання без будь-якого на них тиску, розуміючи те що вони говорять;
-протоколом огляду місця події від 11.07.2016 та фотоілюстрацією до нього, згідно якого проведено огляд садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протоколом слідчого експерименту від 28.07.2016 та фотоілюстрацією до нього;

-висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 286 від 20.07.2016, відповідно до якого ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій та на даний час на психічні захворювання, передбачені ст.ст. 19, 20 КК України не страждав і не страждає, тому міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує, страждає на хронічний алкоголізм. Клінічних ознак наркоманії не виявлено. ОСОБА_7 під час скоєння ним злочину у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час скоєння інкримінованих йому дій перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, який не позбавив його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, міг спричини забування окремих незначних деталей досліджуваної ситуації, а не самої ситуації в цілому та тривалих проміжків часу (години, дня, доби, ночі). Заперечення ОСОБА_7 досліджуваних подій можуть носити захисний характер;

-протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 123 від 12.07.2016, з якого видно, що обвинувачений під час скоєння злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння;

Дослідивши вказані докази, проаналізувавши та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Колегія суддів звертає увагу на те, що вказані докази не містять суперечностей та узгоджуються між собою, у зв`язку із чим судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про можливість прийняття цих доказів.
Інші докази, на які послався суд у своєму вироку не викликають у колегії суддів сумнівів щодо достовірності, належності та допустимості.
Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.
Крім того, колегія суддів сприймає критично заперечення обвинуваченого проти вчинення ним злочину, оскільки зазначені доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, і розцінюються судом як спробу обвинуваченого уникнути покарання..
Також, на думку суду, покарання призначене ОСОБА_7 відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення й даним про його особу і є необхідним для виправлення останнього та запобіганню новим злочинам.

Будь-яких інших порушень вимог закону, які б призвели до зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Таращанського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін - як законний, обґрунтований та вмотивований.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Вирок Таращанського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 156 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий:
Судді: