Справа № 481/1919/15-к
Провадж.№ 1-в/481/2/2016
П О С Т А Н О В А
11.03.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новобузького районного суду перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У зв`язку з переховуванням від суду підсудного ОСОБА_4 , матеріали справи по його обвинуваченню були виділені в самостійне провадження, яке за постановою суду від 29 липня 2004 року зупинено до його розшуку. Стосовно інших підсудних ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 13 серпня 2004 року постановлено обвинувальний вирок суду.

19.03.2007 року до суду надійшло повідомлення від Новобузького РВ УМВС України в Миколаївській області про те, що ОСОБА_4 знаходиться на території Російської Федерації (Колосовський район Омської області).

05.06.2007 року судом направлено клопотання до компетентних органів Російської Федерації про видачу вказаної особи. Згідно отриманої відповіді від Генеральної прокуратури Російської Федерації від 01.11.2007 року, яка надійшла з Міністерства юстиції України 04.12.2007 року, у видачі ОСОБА_4 відмовлено через те, що він є громадянином Російської Федерації. При цьому Генеральною прокуратурою РФ наголошено, що за відповідним дорученням компетентних органів України, Генеральна прокуратура РФ готова організувати кримінальне переслідування ОСОБА_4 згідно з російським законодавством.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину і строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за його вчинення, передбачений ч. 2 ст. 49 КК України ще не сплив.

За постановою Новобузького районного суду від 29.12.2014 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 відновлено та направлено до прокуратури Новобузькогго району Миколаївської області для встановлення строків досудового розслідування і вирішення питання про передачу кримінального переслідування до компетентних органів РФ.

Втім, прокурор Новобузькогго району, не приступивши до виконання вищевказаної постанови, своїм листом від 14.12.2015 року № (15-22) 2990 Вих-15, повернув дану кримінальну справу до суду, мотивуючи тим, що саме Новобузьким районним судом, який здійснював кримінальне провадження у цій справі, в силу положень ч. 3 ст. 599 КПК України в редакції 2012 року, має складатися та направлятися до уповноваженого центрального органу України клопотання про передачу відповідної кримінальної справи до компетентних органів РФ.

Вивчивши матеріали кримінальної справи та відповідні доводи прокуратури Новобузького району, суд приходе наступного висновку.

Згідно положень п. 11 Перехідних положень до КПК України в редакції 2012 року, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 направлена до суду прокурором Новобузького районну з обвинувальним актом ще 12.07.2004 року, відтак, її розгляд має відбувається саме за правилами КПК України в редакції 1960 року, з внесеними змінами та доповненнями.

Згідно вимог ч. 1, 3 та 4 ст. 471 КК України (в редакції 1960 року) міжнародна правова допомога у кримінальних справах надається і отримується на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Центральними органами України щодо міжнародної правової допомоги є, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Генеральна прокуратура України та Міністерство юстиції України. Генеральна прокуратура України звертається із запитами про міжнародну правову допомогу та розглядає запити (доручення) компетентних органів іноземних держав у справах на стадії досудового слідства, а Міністерство юстиції України - у справах на стадії судового слідства.

У разі якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено безпосередній порядок зносин під час надання міжнародної правової допомоги, визначеним таким договором органам надаються повноваження, передбачені частиною третьою цієї статті.

Міжнародні правові договори, учасниками яких є Україна, які безпосередньо регулюють порядок передачі кримінальних справ до іноземних компетентних установ держав учасниць цих договорів, є Європейська конвенція про передачу провадження у кримінальних справах" (1972 р., надалі Європейська Конвенція) та Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" (1993 р. м. Мінськ, далі Мінська Конвенція).
Однак, оскільки злочин вчинено ОСОБА_4 01.06.2004 року, тобто раніше ніж коли була ратифікована Російською Федерацію Європейська Конвенція (2008 рік), застосуванню підлягають саме норми Мінської Конвенції, учасницею якої, з дня її підписання, є також Російська Федерація.
Згідно із статтею 72 Мінської Конвенції Кожна Договірна Сторона зобов`язується за дорученням іншої Договірної Сторони здійснювати у відповідності зі своїм законодавством карне переслідування проти власних громадян, підозрюваних у тому, який вони зробили на території запитуючої Договірної Сторони злочин.

Відповідно до положень ст. 80 Мінської Конвенції зносини з питань видачі, карного переслідування, а також виконання слідчих доручень, що торкаються прав громадян і потребуючих санкцій прокурора, здійснюються генеральними прокурорами (прокурорами) Договірних Сторін.

За змістом положень п. 21 Протоколу до Мінської Конвенції, (1997 року), зносини з питань видачі кримінального переслідування здійснюються Генеральними прокурорами (Прокурорами) Договірних Сторін.
Прокуратурою вірно зазначено, що аналіз положень Мінської Конвенції, свідчить про те, що Генеральна прокуратура України позбавлена можливості направляти кримінальні справи, які перебувають на розгляді в суді, до іноземних компетентних установ держав-учасниць СНД, оскільки положеннями вказаного міжнародного договору, на відміну від Європейської Конвенції, не передбачено передачу кримінального переслідування на даній стадії провадження, клопотання та кримінальна справа судом до Міністерства юстиції України не скеровується.

Проте, окрім іншого, в ній також не визначено можливості спрямування відповідних кримінальних справ та клопотань судом безпосередньо до Генеральної прокуратури України.

Водночас, як вбачається з роз`яснень Міністерства юстиції України у своєму супровідному листі від 27.11.2007 року № 26-10855/3 та Генеральної прокуратури України від 28.05.2014 року за № 14/2/2-31264-14, за практикою, що на даний час склалася у питанні передачі кримінального переслідування до всіх компетентних установ держав-учасниць СНД (з якими питання надання правої допомоги врегульовані саме Мінською Конвенцією, кримінальні справи, що перебувають у провадженні суду стосовно осіб, які не є громадянами України, але є громадянами держав СНД і виїхали за межі України (або переховуються від судових органів) за процесуальним рішенням суду надсилаються до територіального прокурора для встановлення строків досудового розслідування і вирішення питання про передачу кримінального переслідування. У випадку, якщо суд зупинив судове слідство у зв`язку з розшуком особи, таке слідство відновлюється.

У подальшому кримінальна справа через прокуратуру обласного рівня надсилається до Генеральної прокуратури України, яка за наявності підстав спрямовує його за належністю до відповідного компетентного органу іноземної держави.

Така процедура Генеральної прокуратури України застосовується у всіх без винятку випадках, коли кримінальні справи (провадження) даної категорії необхідно спрямовувати до Генеральних прокуратур держав учасниць СНД.

Таким чином, прокурор Новобузького району не вірно сприйняв існуючу на даний час процедуру передачі кримінального переслідуванні до Генеральних прокуратур держав учасниць СНД, а тому необґрунтовано повернув до суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , за такого, цю кримінальну справу належить повторно повернути прокурору для встановлення строків досудового розслідування і вирішення питання про передачу кримінального переслідування згідно з установлено практикою та процедурою застосування в Україні Мінської Конвенції.

Керуючись ст. ст. 471, 473, 481 КПК України (в редакції 1960 року), суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України повторно направити прокурору Новобузького району Миколаївської області для встановлення строків досудового розслідування і вирішення питання про передачу кримінального переслідування згідно з положеннями Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1