Справа №446/2559/14-к
Провадження № 1-кп/451/27/15
УХВАЛА
іменем України
17 січня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Радехів обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000880 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2015 року із Апеляційного суду Львівської області на адресу суду надійшли матеріали судового провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та у цей же день автоматизованою системою документообігу суду такі визначено судді ОСОБА_6 .

У провадження до судді матеріали судового провадження передано 16.01.2015 року.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 16.01.2015 року підготовче судове засідання було призначене на 17.01.2015 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, посилаючись на те, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України, підстав для закриття провадження або внесення подання про визначення підсудності немає, просив призначити справу до судового розгляду і викликати в судове засідання обвинуваченого, захисника-адвоката, потерпілого. До того ж прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, заявив клопотання про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Потерпілий в судове засідання не зявився.

Обвинувачений та його захисник погодилися з думкою прокурора про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Захисник та обвинувачений проти такого клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою не заперечували.

Згідно вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

На думку суду, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з наступних підстав.

Не вказано громадянства потерпілого ОСОБА_7 , що суперечить пункту ч.2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті повинен бути виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Однак, викладу обставин, встановлених прокурором взагалі не викладено, а формулювання обвинувачення не відповідає ст. 186 КК України, оскільки грабіж це відкрите викрадення чужого майна. З формулювання обвинувачення можна зробити висновок, що обвинувачений маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, відкрито заволодів грошима ОСОБА_7 в сумі 400 гривень шляхом зняття їх з його банківської картки.

Таким чином, можна зробити висновок, що обвинувачений підозрюється в скоєнні одного із злочинів передбачених розділом VІ Злочини проти власності КК України, так як саме злочинами цієї категорії спричиняється матеріальна шкода. З зазначеного прокурором формулювання обвинувачення не зрозуміло, чи скоїв обвинувачений відкрито привласнення чужого майна яке було ввірене йому, чи скоїв привласнення чужого майна яке перебувало у його віданні, чи заволодів відкрито чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, тобто за якою саме кваліфікуючою ознакою ч.2 ст. 186 КК України обвинувачений привласнив чуже майно. Тобто з формулювання обвинувачення викладеного прокурором у обвинувальному акті вбачається, що при формулюванні обвинувачення прокурор сам не визначився у кваліфікуючих ознаках заволодіння чужим майном, у якому він обвинувачує підозрюваного. А звідти можна зробити висновок, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 294 КПК України в обвинувальному акті не сформульоване конкретне обвинувачення, від якого має захищатися обвинувачений.

Крім того, порядок засвідчення документів в органах прокуратури передбачений п. 9.5 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р. Відповідно до п.9.5.1. вказаної інструкції засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставлення печатки. В порушення вимог п/п. 9.5.1. п. 9.5. зазначеної інструкції підпис прокурора, який склав обвинувальний акт, не засвідчений проставленням печатки.

Згідно ч.1 ст.314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Відповідно до п.26 ч.1 ст.3 КПК України учасники судового провадження це сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також інші особи, за клопотанням або скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження.

З огляду на наведені вище норми процесуального закону, суд вважає, що в обвинувальному акті слід було зазначити дані про учасників, які беруть участь в кримінальному провадженні (захисника, представника потерпілого тощо), оскільки відомості про них є для суду підґрунтям стосовно повідомлення таких про день, час та місце проведення підготовчого засідання.

Зазначене в повній мірі узгоджується із вимогами ч.2 ст.314 КПК України, згідно яких підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Однак, в реєстрі матеріалів досудового слідства вказано, що прийнято в ході досудового розслідування два процесуальних рішення від 17.11.2013 року, а саме постанову про залучення законного представника гр. ОСОБА_8 та постанову про залучення законного представника гр. ОСОБА_9 . При цьому з реєстру не зрозуміло чи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є законними представниками чиїхось інтересів в розумінні ст. ст. 44, 59, 64 КПК України, чи якихось невідомих осіб визнано для них законними представниками.

Згідно ст. 489 КПК України, повідомляє або викликає неповнолітнього підозрюваного ( обвинуваченого ) через його законного представника. Відповідно до ст.488 КПК України батьки або інші законні представники неповнолітнього беруть участь у кримінальному провадженні за участю неповнолітнього підозрюваного або обвинуваченого. Тому, суд за відсутності даних щодо залучення законного представника неповнолітнього підозрюваного позбавлений можливості належним чином виконувати вимоги КПК України та здійснювати виклик навпаки лише самого неповнолітнього підозрюваного, а через нього вже і його законного представника.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, окрім іншого, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Узагальнюючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 слід повернути прокурору для усунення порушень вимог процесуального законодавства наведених вище.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою необхідно задоволити, оскільки суд вважає, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк. При цьому, суд бере до уваги таке. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він підозрюється і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра у вчиненні тяжкого злочину. Також приймаючи до уваги стан його здоровя та вік, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, то він зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення; підозри у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Тому за сукупністю цих ознак суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 291, 314, 369, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000880 відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України повернути прокурору Камянка-Бузького району Львівської області для усунення порушень вимог кримінального процесуального закону, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Зобовязати прокурора усунути недоліки протягом 20 (двадцяти) днів з моменту отримання ухвали суду та обвинувального акту.

Клопотання прокурора прокуратури Камянка-Бузького району Львівської області задоволити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 тримання під вартою продовжити на два місяці, а саме, до 15 березня 2015 року, включно.

Копію ухвали надіслати для відома начальнику Радехівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області.

Копію ухвали надіслати для організації контролю прокурору Камянка-Бузького району Львівської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її проголошення через Радехівський районний суд Львівської області. Для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1