Провадження №1-кп/748/229/16
Справа № 748/2047/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2015 року за № 0000159, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, уродженця м. Павлодар, Республіка Казахстан, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого експедитором ТОВ "Кондитер - Трейд", раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.402 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Законів України "Про військовий обов"язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 19.03.2014 № 54 призначено на посаду старшим радіомінером відділення керованого мінування інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) на всі види забезпечення.

Під час виконання своїх службових обов`язків військовослужбовець за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 , відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази начальника, стримувати інших й самому не допускати негідних вчинків.

23 вересня 2014 року о 17 год.00хв. тимчасово виконуючий обов"язки начальника штабу військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_5 на шикуванні перед особовим складом військової частини НОМЕР_2 зачитав наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 587 від 23.09.2014 року «Про вибуття у відрядження військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 )».

Після оголошення наказу солдат ОСОБА_3 , 23 вересня 2014 року близько 17 год. 30 хв., знаходячись у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , у порушення вимог ст.ст. 11, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, завідомо знаючи вимоги наказу командира військової частини НОМЕР_2 №587 від 23.09.2014 року «Про вибуття у відрядження військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 )», будучи повідомленим про відповідальність за відмову виконати наказ та невчинення дій щодо його виконання, через особисту недисциплінованість, умисно, через небажання вибувати до іншого місця дислокації разом з підрозділом, виявив непокору відмовився виконати зазначений вище наказ, покинув стрій, тим самим підірвав бойову готовність підрозділу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно відмовився від виконання наказу та вибуття до іншої військової частини. У вчиненому розкаявся та просив суворо не карати.

З?ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.402 КК України ( в редакції Закону до 12.02.2015), як вчинення непокори, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

Обставинами, що пом?якшують покарання ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне визнати щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки останній з самого початку давав визнавальні покази, повідомляв про всі обставини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

ОСОБА_3 за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, також суд бере до уваги відношення обвинуваченого до скоєного, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, позитивно характеризується за місцем служби та в подальшому продовжив проходити службу у в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , зробив для себе правильні висновки, порушень військової дисципліни не допускав, проживає з матір"ю, якій допомагає по господарству, офіційно працює та має стабільний заробіток, і вважає наведені обставини такими, що істотно знижують суспільну небезпеку скоєного ним злочину. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст. 402 КК України покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а саме перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 402 КК України у виді штрафу в межах, визначених статтею 53 Загальної частини Кримінального кодексу України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, враховуючи при цьому майновий стан обвинуваченого, який офіційно працює та тяжкість вчиненого ним злочину.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1