Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________15.07.2016
Справа № 490/4268/16-к
н/п 1-кп/490/452/2016
ВИРОК
Іменем України
15 липня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених, їх законних представників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0006486, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, навчається у ВПУ № 21, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, навчається у Миколаївському професійному суднобудівному ліцею, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
27 листопада 2015 року, близько 23 год. 00 хв., неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходячись в районі перехрестя пров. Лютневого і вул. Ракетної в м. Миколаєві, побачивши потерпілу ОСОБА_10 , дійшли попередньої змови щодо відкритого викрадення майна останньої, після чого ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та реалізуючи їх спільний намір відкрито викрасти майно ОСОБА_10 , підбіг до останньої ззаду і шляхом ривку відкрито викрав майно ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон "LG E 450" вартістю 1 600 грн. із сім-карткою оператора мобільного зв`язку "Лайф" вартістю 20 грн. та сім-карткою оператора мобільного зв`язку "МТС" вартістю 120 грн., а також з флеш-картою ємністю 2 Гб вартістю 140 грн.. Відкрито викравши вказане майно неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину з викраденим зникли та розпорядилися ним на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 1880 грн..

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заявили, що у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вони винними себе визнають повністю.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що 27 листопада 2015 року, на початку 23-ї години, він прийшов додому до ОСОБА_11 , з яким проживає в одному мікрорайоні та товаришує. Близько 23 год. вони вийшли на вулицю пройтися. Йдучи у сторону Ракетної рощи вони побачили потерпілу, яка перебувала у нетверезому стані і уронила мобільний телефон, та пішли за нею в напрямку перевулку Ракетного. Коли потерпіла зупинилася, він підбіг до неї з лівого боку ззаду і взяв з рук мобільний телефон, відразу після чого і він, і ОСОБА_11 разом почали тікати. Потерпіла кричала висловлюючись нецензурно. Вони побігли у сторону річки. Викрадений телефон потім він відав ОСОБА_11 . Той викинув з нього сім-картки. Телефоном близько місяця користувався ОСОБА_11 . Іще пізніше він дізнався, що телефон здали до ломбарду. У вчиненому щиро кається. Попередньої змови з ОСОБА_11 викрасти мобільний телефон у нього не було. Все сталося само собою. Вони подивилися один на одного і пішли за потерпілою, а потім він вихопив телефон.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_9 повідомив, що якось у листопаді 2015 року до нього додому прийшов ОСОБА_12 , з яким він товаришує. Близько 23 год. вони вийшли на вулицю прогулятися. В районі перевулку ОСОБА_13 вони побачили потерпілу. ОСОБА_12 сказав йому "ідемо", він відповів "ідемо". Після цього, ОСОБА_12 підійшов до потерпілої вихопив у неї телефон, і вони побігли в напрямку річки. Телефон ОСОБА_12 віддав йому. Пізніше він за допомогою знайомої Грошової заклав цей телефон до ломбарду "Скарбничка", а отримані гроші прогуляв. У вчиненому щиро кається. Попередньої змови з ОСОБА_12 викрасти мобільний телефон у нього не було, вони тільки переглянулися.

Крім показань самих обвинувачених їх участь у вчиненні злочину, за викладених вище обставин підтверджується й іншими доказами, дослідженими у ході судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що у листопаді 2015 року, точної дати не пам`ятає, близько 23 год., вона йшла додому, не звертаючи уваги на людей навколо, дійсно була у нетверезому стані. Обвинувачених вона помітила, коли хтось підбіг до неї ззаду і вихопив телефон, коли повернулася - бачила як обидва обвинувачені тікали. У телефоні було дві сім-карти та флеш-карта. Вартість точно не пам`ятає, в обвинувальному акті написано правильно. Матеріальну шкоду їй не відшкодовано.

Зі змісту протоколу від 19.02.2016 пред`явлення потерпілій для впізнання осіб слідує, що вона упізнала ОСОБА_9 як хлопця, який 27 листопада 2015 року, близько 23 год. 00 хв., знаходячись в районі перехрестя вул. Лютневої і вул. Ракетної в м. Миколаєві, відкрито викрав її мобільний телефон " LG Е 450".

Зі змісту протоколу від 08.01.2016 пред`явлення свідку ОСОБА_14 для впізнання осіб за фотознімками слідує, що остання впізнала на фото ОСОБА_9 як особу, на прохання якої вона на початку грудня 2015 року заклала переданий їй цією особою мобільний телефон марки "LG" до ломбарду "Скарбничка".

У сукупності наведені вище докази беззаперечно доводять вину обох обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину, за викладених вище обставин.

До показань обвинувачених щодо того, що у них не було попередньої змови на вчинення відкритого викрадення майна потерпілої суд ставиться критично, вважає їх недостовірними і до уваги при ухваленні вироку не бере, оскільки поведінка обвинувачених, яка передувала викраденню, та їх поведінка, що слідувала за безпосереднім вилученням обвинуваченим ОСОБА_8 у потерпілої мобільного телефону, свідчать про узгодженість дій обвинувачених під час викрадення майна і під час зникнення з цим майном з місця події, а також вказують на спрямованість цих дій на досягнення єдиного злочинного результату, об`єднаного спільним умислом.

Такі заяви обвинувачених є обраним ними способом захисту від пред`явленого обвинувачення, спрямованим на спробу пом`якшити відповідальність за вчинений злочин.

Наведені вище дії обвинувачених стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж - відкрите викрадення чужого майна, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд відповідно до ст.ст. 65, 103 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, його особу, а саме те, він має постійні місце проживання і місце навчання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, виховується у повній сім`ї, сім`єю на момент обстеження матеріально-побутових умов створено задовільні умови для утримання та розвитку неповнолітнього, за місцем проживання характеризуються позитивно, як чуйний та доброзичливий сусід, за колишнім місцем навчання (ЗОШ № 12 м. Миколаєва) - негативно, як учень, який не завжди виконував домашні завдання, на уроках був неуважним, не працював у повну силу, часто порушував правила поведінки, конфліктний, вживає нецензурну лексику, дуже хитрий намагається перекласти свою провину на однолітків та вчителів, у спілкуванні з однолітками проявляє агресію, батьки належним чином виконували свої батьківські обов`язки, реагували на дзвінки класного керівника, системно відвідували батьківські збори, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує, вчинення злочину неповнолітнім.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, раніше не судимим і вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певні місце проживання та місце навчання, батьків, які вживають заходів для виконання своїх батьківських обов`язків та мають вплив на неповнолітнього, суд вважає можливим виправлення цього обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд відповідно до ст.ст. 65, 103 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, його особу, а саме те, він має постійні місце проживання і місце навчання, є раніше не судимим, виховується матір`ю та вітчимом, які перебувають у шлюбі, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, сім`єю на момент обстеження матеріально-побутових умов створено задовільні умови для утримання та розвитку неповнолітнього, 06 лютого 2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до ОСОБА_9 застосовувалися примусові заходи виховного характеру, дільничним інспектором поліції ОСОБА_9 характеризуються посередньо, як спокійний та неконфліктний за характером, громадський порядок не порушує, з особами, які ведуть аморальний спосіб життя стосунків не підтримує, відсутність обставин, що обтяжують покарання та як обставину, що його пом`якшує, вчинення злочину неповнолітнім.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_9 мінімальне покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_9 є неповнолітнім, раніше не судимим, має певні місце проживання та місце навчання, матір, яка має на нього вплив, суд вважає можливим виправлення цього обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік шість місяців, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення з обвинувачених 1 800 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, та 1 500 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, що визнаний обвинуваченими та їх законними представниками у повному обсязі, на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1182 ЦК України, шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Оскільки станом на момент ухвалення вироку у добровільному порядку завдану злочином шкоду не відшкодовано, суд вважає за необхідне враховуючи ту обставину, що зазначену вище шкоду завдано спільними умисними узгодженими діями обвинувачених, обов`язок відшкодувати шкоду, завдану злочином, покласти на обвинувачених в рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76, ст. 104 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року шести місяців від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76, ст. 104 КК України, покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рівних частках 1 880 (одну тисячу вісімсот вісімдесят) гривень - в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, тобто по 940 (дев`ятсот сорок) гривень с кожного, та 1 500 (одну тисячу п`ятсот) гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, тобто по 750 (сімсот п`ятдесят) гривень з кожного.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: