АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.05.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Volkswagen Bora», сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 19.02.2011 ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві, що був вилучений 03.03.2016 року, близько 22 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул.. Г.Дніпра, неподалік №62, у ОСОБА_6 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м.Києва від 18.05.2016 року.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що арешт на вказаний автомобіль було накладено, оскільки постановою слідчого у відкритому кримінальному провадженні №0002345 зазначене майно визнано речовим доказом. Однак, при задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, слідчим суддею не враховано наявність ухвали іншого слідчого судді від 10.05.2016 року, якою автомобіль «Фольксваген» повернено власнику, а саме ОСОБА_6 . Таким чином, слідчий суддя ОСОБА_9 , на думку апелянта, не мав права розглядати клопотання про накладення арешту на автомобіль «Фольксваген», так як в клопотанні слідчого не ставилось питання про поновлення строків. Крім того, як зазначає апелянт, у відкритому кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозра у вчиненні кримінального правопорушення не повідомлялась.

Також враховуючи те, що клопотання слідчого розглядалося без повідомлення власника майна, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 18.05.2016 року, відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, не пропущений.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника та власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 18.05.2016 року було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання слідчого, в провадженні слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002345 від 04.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
16.05.2016 року слідчий Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Volkswagen Bora», сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 19.02.2011 ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві, що був вилучений 03.03.2016 року, близько 22 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Г.Дніпра, неподалік №62, у ОСОБА_6 , з посиланням на те, що вказане майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України.

18.05.2016 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Bora», сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, а тому доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Volkswagen Bora», сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 19.02.2011 ВРЕВ-4 УДАІ в м. Києві, що був вилучений 03.03.2016 року, близько 22 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул.. Г.Дніпра, неподалік №62, у ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2615/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1