Справа № 740/4436/16-к
Провадження № 1-кс/740/641/16
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

30 листопада 2016 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого Ніжинського

ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене з першим заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001827 від 10 листопада 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

28 листопада 2016 року слідчий Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 10.11.2016 близько 12.57 год. двоє невідомих осіб зайшли до відділення ТВБВ №10024/0293 філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» у м. Ніжині по вул. Березанська, 8-Б, де, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, заволоділи грошовими коштами в сумі 9525 грн..

Відомості щодо вказаного факту були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001827 від 10.11.2016 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

25.11.2016 року в ході проведення обшуку на території будинку АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено до Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області: мобільний телефон марки «Samsung» IMEI35/ НОМЕР_1 та маску для обличчя типу «балаклава» чорного кольору. Присутній при огляді місця події ОСОБА_5 повідомив, що вищевказані речі належать йому особисто та він їх викинув, коли до квартири зайшли працівники поліції з метою проведення обшуку.

У відповідності до ч.7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З метою отримання додаткових відомостей, що можуть бути використані в якості доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, а також з метою недопущення зникнення, втрати вилучених речових доказів, що може перешкодити кримінальному провадженню та є обов`язковим для повного та об`єктивного досудового розслідування, необхідно накласти на них арешт.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання за викладених в ньому підстав.

Неприбуття власника майна згідно ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч. 1 ст.107 КПК України фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

В п.1 частини другої, частині третій статті 170 КПК зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає речові докази як матеріальні об*єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого від 25.11.2016 року вказані речі визнані речовими доказами та приєднані до кримінального провадження №0001827 для подальшого вивчення.

Враховуючи те, що дані речові докази мають доказове значення, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, втрати або настання інших наслідків, для встановлення істини у кримінальному провадженні слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung» IMEI35/ НОМЕР_1 та маску для обличчя типу «балаклава» чорного кольору, власником яких є ОСОБА_5 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 (м. Ніжин вул. Московська, 22 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1