УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

адвоката - ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області, погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області, про продовження строку тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, українки за національністю, з середньою освітою, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої, підозрюваної у кримінальному провадженні №0000688 від 21.09.2015 р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно клопотання 21.09.2015 р. до ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за №0000688 за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, приблизно о 14.35 год. 05.11.2015 р., знаходячись в салоні автомобіля ОСОБА_8 , який проводив санкціоновану оперативну закупку, біля буд. № 2 по вул. Стовбова у м. Одесі, незаконно збули останньому 0,28 г порошкоподібної речовини білого кольору, яка знаходилась в полімерному згортку білого кольору, за раніше передані останнім грошові кошти в сумі 450 грн.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1620 від 05.02.2016 надана на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору, масою 0,28 г, яку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, незаконно збули ОСОБА_8 , містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, з кількісним вмістом 0,18 г.

09.08.2016 р. ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
10.08.2016 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси підозрюваній ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000688 від 21.09.2015 р., заступником прокурора Одеської області 29.09.2016 р. продовжено до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 09.12.2016 р.

03.10.2016 р. слідчий, звернувся до суду з клопотаннямпро продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 4-х місяців , тобто до 09.12.2016 р.

В клопотанні слідчим зазначено, що завершити досудове розслідування у вказаний термін не представляється можливим, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій, а саме: отримати висновки експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; отримати висновок криміналістичної експертизи; прийняти рішення по матеріалах проведених в ході досудового розслідування негласних слідчих (розшукових) дій; повідомити про зміну підозри ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; об`єднати матеріали кримінальних проваджень; допитати повторно у якості підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; провести одночасний допит між підозрюваними; виконати інші слідчі (розшукові) дії необхідність в проведенні яких, виникне в ході досудового розслідування кримінального правопорушення; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Крім того, прокурором зазначено, щоризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_6 , а саме те, що остання перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, не відпали.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, заслухав думку прокурора, слідчого, які просили його задовольнити, підозрювану, її захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та зазначили, що ОСОБА_6 раніше не судима, хворіє рядом тяжких захворювань, щиро кається у скоєному, співпрацює зі слідством, а ризики зазначені в клопотанні необґрунтовані, в зв`язку з чим просили обрати міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, суд вважає, у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, виходячи з наступного.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Проте, в судовому засіданні прокурор не довів наявність обставин, передбачених пунктом 3 частини першої ст.194 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причинили тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою впродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

У справі «Гавули проти України» Європейський суд з прав людини висловив думку, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою», «в дійсності ...вони неодноразово покладалися на ті ж самі підстави, без надання конкретних деталей і без аналізу того, чи були зміни у ситуації заявника».

При цьому, у клопотанні слідчий не навів обґрунтування того, що ризики, які існували на момент затримання підозрюваної, не зменшилися та існують на даний час, а послався виключно на первісні підстави взяття підозрюваної під варту.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При цьому, в клопотанні лише формально зазначено на те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Однак, такі посилання в порушення ч.3 ст. 184 КПК України, нічім не обґрунтовані, так як жодних документів які б підтверджували такі обставини до клопотання надано не було.

Також, слід зазначити, що підозрювана ОСОБА_6 , раніше не судима, має постійне місце проживання в м. Одесі, хворіє рядом тяжких захворювань, щиросердно розкаюється у скоєному злочині, сприяє слідству у викриті інших підозрюваних причетних до збуту наркотичних засобів.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 під час досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Змінити підозрюваній ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - на домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Звільнити ОСОБА_6 ,з під варти в залі суду негайно.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 14 год. 40 хв. 06.10.2016 р. Ухвала слідчого судді припиняє свою дію о 14 год. 40 хв. 06.12.2016 р.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: