Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/6146/16-к
Провадження № 1-кп/523/422/16
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
26.05.2016 року м. Одеса
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сухий Овраг Миколаївського р-ну Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, засудженого:
вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 9 листопада 2009 року за ч.1 ст.164 КК України до 1 року і 6 місяців обмеження волі, звільненого, із застосуванням ст.75 цього ж кодексу, від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, звільнення скасовано постановою Березівського районного суду Одеської області від 1 березня 2011 року;

вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 8 листопада 2011 року за ч.1 ст.390 КК України, із застосуванням ст.ст.71,72 цього ж кодексу, до остаточного покарання 1 рік і 3 місяці позбавлення волі, звільненого 17 грудня 2012 року у зв`язку із закінченням строку відбування покарання;

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року за ч.2 ст.125 КК України до арешту строком 4 місяці,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживавшого до затримання 9 квітня 2016 року за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,
в с т а н о в и в:
Близько 3 години 00 хвилин 9 квітня 2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи в куті вулиці Марсельської та проспекту Добровольського в м. Одесі, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням виставленого перед собою ножа, здійснив напад на раніше незнайомого ОСОБА_6 , під час якого заволодів належними останній особі ноутбуком фірми «Емашинс», в корпусі чорного кольору, вартістю 3000 грн., телефоном марки «Nokia 5800», в корпусі чорного кольору, вартістю 1300 грн., телефоном марки «Nokia 200», в корпусі білого кольору, вартістю 1000 грн., та золотою каблучкою, вагою 6 гр., вартістю 7600 грн., а всього майном на загальну суму 12900 грн. Через незначний проміжок часу ОСОБА_5 було затримано співробітниками поліції, а вищезазначене майно повернуто потерпілому.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та додатково показав, що первинно в нього виник конфлікт з потерпілим з приводу нібито допущеної останнім образи його знайомих дівчат, після чого виникла бійка, в ході якої він став тримати в руці перед собою ніж та в нього виник намір заволодіти сумкою потерпілого з ноутбуком, а також наявним у того в руці мобільним телефоном. На його вимогу потерпілий, реально сприймаючи загрозу від можливого застосування ножа, віддав йому сумку з ноутбуком та мобільний телефон. В той же час у потерпілого задзвонив інший телефон і обвинувачений, побоюючись можливого використання цього телефону з метою виклику допомоги, наказав тому також віддати і це майно. Наостанок ОСОБА_5 побачив на руці у потерпілого каблучку, разом з ним зайшов до ломбарду, де переконався в тому, що це ювелірна прикраса, та також наказав її йому віддати, що потерпілий і виконав.

Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.
Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Таким чином суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вищевикладених дій, які суд кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та фактичну відсутність заподіяної ним шкоди в якості обставин, що пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували призначене тому покарання.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує показання обвинуваченого про його неофіційне працевлаштування на будівництві, наявність власної сім`ї з обов`язком утримання малолітньої дитини співмешканки, факт власного виховання в багатодітній родині без батька, надання дієвої матеріальної допомоги матері - пенсіонерці, а також колишній дружині та малолітньому сину.

Суд також враховує позитивні характеристики ОСОБА_5 за місцем його реєстрації та неофіційного працевлаштування, фактичне пробачення його потерпілим та відсутність від останнього будь-яких претензій.

Суд враховує і дані про наявність у ОСОБА_5 непогашеної судимості та не відбуття ним покарання у виді арешту, що спричинює необхідність застосування положень ст.71 КК України.

Водночас, суд зазначає, що обов`язок із поміщення ОСОБА_5 до установи відбування покарання за попереднім вироком судом був покладений на територіальний орган внутрішніх справ. При цьому обвинувачений пояснив, що місце свого проживання не змінював, від органу внутрішніх справ не переховувався, про причини невиконання вироку з боку державного органу не обізнаний. В свою чергу ці показання стороною обвинувачення будь-якими доказами спростовані не були.

Суд також враховує і те, що попередні випадки засудження ОСОБА_5 не стосувалися вчинення ним злочинів корисливої спрямованості, а відтак, з урахуванням сукупності усіх вищевикладених висновків та даних про особу обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без реального відбуття остаточного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням максимального іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Долучені до матеріалів судового провадження в якості речових доказів ноутбук фірми «Емашинс», два телефони марок «Nokia» та золоту каблучку, вагою 6 гр., слід вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.374,474-475 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 7 (сім) місяців.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 2-4 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в цей орган про зміну місця проживання та періодично зявлятися на реєстрацію.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_5 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 9 квітня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто 26 травня 2016 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді триманні під вартою скасувати.

ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду.

Після набрання вироком законної сили долучені до матеріалів судового провадження в якості речових доказів ноутбук фірми «Емашинс», два телефони марок «Nokia» та золоту каблучку, вагою 6 гр., - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1