№ 336/9563/13-к
пр. № 1-кп/336/99/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запорожжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участі сторін кримінального провадження - прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, працюючого у ТОВ Співдружність Буд, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2013 року приблизно у 15 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 за місцем мешкання свого племінника - ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час спільного вживання алкогольних напоїв, на грунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків, маючи умисел на умисне вбивство, взявши зі столу ніж, та, утримуючи його в правій руці, наніс ним ОСОБА_8 один удар в область грудної клітки зліва, спричинивши йому одиночне колото різане проникаюче поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням серця, що ускладнилося гострою крововтратою, внаслідок якого 9 вересня 2013 року о 17 годині 50 хвилин у грудному відділенні Комунальної установи Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги у м. Запоріжжі настала смерть ОСОБА_8 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в умисному вбивстві не визнав, пояснив, що не мав наміру на причинення смерті племіннику, не виключає, що має причетність до її настання через необережність за наступних обставин:

08.09.2013 року до нього звернувся його племінник ОСОБА_8 з проханням позичити 600 гривень, в чому він йому відмовив, але він забрав його барсетку з грошима і ключами і пішов. Наступного дня після 11 години він пішов до племінника додому для з`ясування, де його барсетка, там були ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , який спав. ОСОБА_7 розбудив та спросив, куди поділась його барсетка з ключами від квартири та гаражу та грошима, вони поговорили, без сварки. ОСОБА_8 сказав, що залишив її на ринку ОСОБА_11 , куди запропонував разом піти і він її віддасть, але по дорозі втік. Ніде не знайшовши племінника, він взяв пляшку горілки, щоб поговорити, знайти спільну мову, щоб він повернув йому його ключі та гроші. Коли він вдруге біля 15 год 40 хв. прийшов до помешкання, ОСОБА_8 дома не було. З ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вони посиділи, випили, після чого вони зателефонували ОСОБА_8 , повідомили, що дядька немає і що є випивка, та через 7-10 хвилин племінник з`явився, був в дуже збужденому стані, незадоволений тим, що він ще не пішов, хотів сісти до столу, але сісти він йому не дав, оскільки відсунув ногою табурет. ОСОБА_8 з криком, з нецензурною лайкою на нього накинувся, почалась штовханина (сутолочка ) зі з`ясуванням стосунків, під час чого племінник почав заперечувати, що взяв барсетку, та що він його вже дістав, був напружений. Потім на нього занеслась рука племінника з якимось предметом, яку ОСОБА_7 в ході сутички перехватив, вивернув предметом в бік племінника і відштовхнув, після чого ОСОБА_8 оперся на стіл і знову пішов на нього, він вже за плече через руку поклав його на підлогу і сказав, що буде сам передивлятись квартиру, оскільки, раз він не хоче нічого віддавати, він сам пошукає. На 5-7 хвилин він вийшов на кухню шукати барсетку, в цей час племінник з ним ще говорив, лаявся, а коли ОСОБА_7 повернувся до кімнати, племінник, якби, сидів на колінах і хрипів. Подумавши, що племінник заснув, він перевернув його і побачив калюжу крові. Племінник тримав в правій руці ніж, друга була поряд, все було у крові. Він почав обливати його водою, але не привів до тями і вибіг на вулицю, де сиділи і курили ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , сказав їм, щоб вони бігли по сусідах, шукали телефон викликати швидку допомогу, сам теж побіг шукати телефон, викликав швидку допомогу, вимив калюжу крові.

Що стосується ножа, ОСОБА_7 дав суперечливі пояснення. Так, пояснивши, що ніж, коли племінник лежав з ножем у руках, був увіткнутий в нього, оскільки руки вже були розжаті, він взяв за лезо ножа і поклав на стінку меблів, більше ножа він не торкався і не мив його, не знає хто помив ніж.

Відповідаючи ж на запитання прокурора, пояснив, що ніж був у руці племінника, а не в тілі, він просто підняв його з розжатої вже руки племінника, взяв за лезо і кинув, а не відклав, на меблеву стінку.

Думає, що племінник отримав поранення, від якого помер, при боротьбі з ним, коли він його добре штовхнув, а ніж був в руках племінника, але він його не бачив, а також під час, коли ОСОБА_7 після цього штовхнув племінника в спину і уклав на підлогу.

Настання смерті племінника він не хотів, умислу на вбивство не мав, розкаюється в своїх діях, просить перекваліфікувати їх на ст. 119 КК України вбивство з необережності, та не позбавляти його волі.

Крім часткового визнання вини, вина в обвинуваченні, визнаному судом доведеним, підтверджена дослідженими в суді доказами показаннями свідків, документами, висновками експертів, наданими суду стороною обвинувачення, а також отриманими судом в порядку ст. 333 КПК України та дослідженими документами, а саме - складеними в порядку, передбаченому КПК України, протоколами процесуальних дій та додатками до них, а також носіями інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Судом всебічно, повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, оцінено за своїм внутрішнім переконанням кожний з наданих доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку по справі.

Так, допитаний в порядку ст. 225 КПК України свідок ОСОБА_12 пояснив, що зранку 9 вересня приблизно о 9 годині прийшов до ОСОБА_13 на АДРЕСА_3 , куди через деякий час прийшов ОСОБА_14 , дядько ОСОБА_15 . Прийшов з претензією, що напередодні вночі, коли вони відпочивали у ОСОБА_16 на роботі, випивали, ОСОБА_15 вкрав у нього сумку, дав йому гроші відправив ОСОБА_15 в магазин за горілкою, ОСОБА_15 прийшов з пляшкою горілки, випили, почали розбиратися з приводу цієї сумки, за словами ОСОБА_17 залишив сумку в кіоску, куди вони пішли. При цьому ОСОБА_14 сказав ОСОБА_15 , чи розуміє він, що станеться, коли він там не знайде сумку. По дорозі ОСОБА_15 десь подівся, ОСОБА_14 повернувся з пляшкою горілки, думав що ОСОБА_15 вдома, але його не було, хвилин через двадцять після цього він підійшов. Коли ОСОБА_14 тільки зайшов, вони сиділи з ОСОБА_18 у кімнаті дивились телевізор, він швидко зразу зайшов на кухню, взяв ніж, з цим ножем він прийшов у кімнату, і сказав їм, що сумки він не знайшов, що ОСОБА_15 її вкрав і він його вбив би, вони почали розпивати принесену ОСОБА_16 горілку, ніж ОСОБА_14 поклав на стіл, а він ще різав ним помідори. Коли ОСОБА_15 прийшов хвилин через 20 після цього, вони сиділи за столом, він присів, в цей момент ОСОБА_14 схопив ніж і вдарив його в грудну область. Потім повалив його зі стільця, і далі у них там відбувалась боротьба. ОСОБА_14 був з ножем, далі у них ще відбувалась боротьба біля поламаного дивану, ОСОБА_15 якимсь чином перейшов уже до виходу кімнати на колінах, головою до низу, лежав вже і хрипів, задихався. Він сказав ОСОБА_16 , що, ситуація погана, він вдарив ОСОБА_15 в сердце, але ОСОБА_14 сказав, що той прикидається, підняв його ще в цей момент, і почав його бити у груди, потім почав йому бити запотиличники і казав «давай вставай, что ти тут валяєшся», він ОСОБА_10 - навіть накричав на нього, казав, що він робить, чи він не розуміє, що ОСОБА_15 вже без тями. Ніж ОСОБА_14 кинув в сторону меблевої стінки.

ОСОБА_10 після цього вийшов з кімнати на балкон, закурив цигарку, і деяких моментів не бачив. ОСОБА_9 , який вийшов з квартири ще до сварки в кіоск за хлібом, повернувся, і він йому розповів, що відбулося.

Коли швидка допомога забирала ОСОБА_15 , ОСОБА_14 казав, що його відпустять через день, бо він прикидається.

Перед нанесенням удару ножем ОСОБА_15 сидів по праву руку від ОСОБА_16 , він ОСОБА_10 -сидів навпроти ОСОБА_16 , вони сиділи один до одного обличчям. І в цей момент ОСОБА_14 підвівся, схопив ніж і вдарив ОСОБА_15 в грудну область правою рукою, в якій тримав ніж.

В цей час ОСОБА_14 був дуже емоційний, розлючений, і він не знав, як він вчинить, якщо він - ОСОБА_10 - втрутиться, тому він вийшов з кімнати.

Свідок ОСОБА_19 очевидцем злочину не був, пояснив, що проживав разом із ОСОБА_8 у його квартирі АДРЕСА_2 .

09.09.2013 року був свідком того, як приблизно у 10 годині ОСОБА_7 прийшов до ОСОБА_8 , звинувачуючи його в зникненні своєї барсетки, чого не визнавав ОСОБА_8 , на грунті чого в них виникла сварка, після вони разом пішли її шукати, ОСОБА_7 повернувся один з пляшкою горілки, був розлючений, кричав, «де він, я його порву», а коли повернувся ОСОБА_15 , він не був присутній, бо пішов за хлібом, зі слів ОСОБА_10 він дізнався, що ОСОБА_7 вдарив ножем ОСОБА_15 під час сварки, вчиненої ОСОБА_7 . Ніж на столі був один, тоненький з зубцями, з синьою рукояткою, він його впізнає на другому знімку 34 аркуша протоколу огляду місця події від 09.09.2013 року (т. 4 а.п.237).

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що він, як старший оперуповноважений Шевченківського РВ ЗМУ України у Запорізькій області, за викликом прибув на місце події на вул. Паралельну, 4 у м.Запоріжжі В ході виїзду побачив на порозі ОСОБА_7 і ОСОБА_19 , в квартирі була свіжовимита підлога, ніхто не міг нічого пояснити про подію, що сталася, ОСОБА_19 повідомив, що випивали, у ОСОБА_7 з племінником виникла конфліктна ситуація, ОСОБА_7 був дуже п`яний, нічого конкретно не розказував, лише погрожував проблемами по службі.

Свідок ОСОБА_21 , повідомив суд, що в вересні 2013 року, як заступник карного розшуку Шевченківського РВ ЗМУ України у Запорізькій області, отримав інформацію від оперетивного чергового з 5 міської лікарні про надходження людини з ножовим пораненням. Разом з ОСОБА_20 виїхали на місце пригоди, він опитував ОСОБА_19 , а ОСОБА_20 ОСОБА_7 .. Зі слів ОСОБА_19 стався конфлікт між ОСОБА_22 за гроші, він самого удару не бачив, бо виходив за хлібом, пояснив, що ОСОБА_7 вимив підлогу, ніж поклав в сервант. ОСОБА_7 був дуже п`яний, погрожуав неприємностями по службі, що в нього є знайомі в службі безпеки.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.09.2013 р. квартири АДРЕСА_2 та ілюстраційної таблиці до нього вбачається, що в квартирі виявлені на столі посуд, пляшки з під горілки, недопалки, на поверхнях та килимі плями речовини бурого кольору. У приміщенні квартири, на шафі був виявлений ніж кухонний, були вилучені 9 слідів папілярних узорів, 8 недопалків цигарок, зафіксовані та відібрані зразки речовини бурого кольору, крім того 4 ножі, чоловіча куртка із слідами речовини бурого кольору (т. 4 а.п.221-242).

Згідно з висновком експерта № 3050 від 11.10.2013 р. смерть ОСОБА_8 , 1984 року народження настала від одиночного колото різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням серця, яке ускладнилося гострою крововтратою.

Вказані висновки підтверджуються виявленням на передній поверхні грудної клітки зліва колото різаного поранення, проникаючого у грудну порожнину, наявністю поранення передньої та задньої стінок лівого шлуночка серця, виливом близько 250 мл. рідкої темно червоної крові та її згустків у порожнину перикарду та близько 1000 мл. у ліву плевральну порожнину (за даними медичної картки), плямами Мінакова під ендокардом лівого шлуночка, малокрів`я внутрішніх органів.

Згідно медичної карти, смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17-50, що не суперечить ступеню вираженості трупних явищ на момент проведення експертизи його трупу у судово медичному морзі.

При експертизі трупу ОСОБА_8 виявлене поранення передньої поверхні грудної клітки зліва, яке проникає у грудну порожнину з пошкодженням передньої та задньої стінок лівого шлуночка серця. Це поранення є колото різаним, що підтверджується його рівними краями, гостро кутовим лівим та округленим правими кінцями, рівними стінками каналу поранення, переважанням довжини каналу поранення над довжиною поранення на шкірі.

Проникаюче колото різане поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням серця має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та перебуває в прямому причинному зв`язку з смертю, що настала.

Судово гістологічною експертизою встановлено, що за життя у ОСОБА_8 малися морфологічні хворобливі зміни тканин серця (кардіоміопатія) та головного мозку (енцефалопатія) та печінки (хронічний гепатит, загострення, паренхиматозная дистрофія печінки).

При судово токсикологічній експертизі виявлений етиловий алкоголь у крові у концентрації 0,7 проміле, та у сечі 1,5 проміле, відтак, перед настанням смерті ОСОБА_8 знаходився у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню.

При судово токсикологічній експертизі внутрішніх органів трупа ОСОБА_8 наркотичних речовин, психотропних засобів, сильнодіючих лікарських препаратів не виявлено (т.4 а.п.212-216).

За висновком експерта №3893 від 28.10.2013 року, метою проведення якого було з`ясування можливості завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , встановлених при проведенні судово медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , при обставинах та на умовах, вказаних свідком ОСОБА_12 під час його допиту в якості свідка 10.09.2013 року, експерт дійшов висновку, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 у цілому могли утворитися при обставинах та умовах викладених свідком ОСОБА_12 , у ході його допиту у суді від 10.09.2013 року, а саме: внаслідок однократного удару ножем в область грудної клітки ліворуч, при розташуванні потерпілого спереду та праворуч від нападаючого (т. 4 а.п. 217-218).

Відповідно до висновку експерта №4078 від 30.10.2013 року який грунтується на судово медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , з урахуванням наданих на експертне дослідження матеріалів кримінального провадження, зокрема поясненнях самого ОСОБА_7 даних ним при допиті 10.09.2013 року за умов та обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 , а саме: … словесный конфликт перерос в драку, в ходе которой я схватил Виталика за одежду в области горла, он в свою очередь схватил меня за правую руку, после чего мы друг друга потолкали, я бросил его под мебельную стенку. Упав пол, он присел на корточки и стал хрипеть ... увидел кровь на полу возле мебельной стенки под ним, а также увидел торчащий в грудной клетке нож; виникнення проникаючого колото різаного поранення грудної клітки зліва з пошкодженням серця, виявленого у потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок падіння малоімовірне (т. 4 а.п. 219-220).

В протоколі поведення слідчого експерименту від 24.06.2014 р. (т.3, а.п. 139-158) ОСОБА_7 давалися суперечливі пояснення щодо механізму поранення.

Так, при вільному викладенні обставин стосовнго самого поранення, ОСОБА_7 пояснював: «…подумал, что ОСОБА_8 берёт рюмку со стола и не обратил внимания, что в его руке был нож. Когда ОСОБА_8 замахнулся, ОСОБА_23 перехватил его руку и ударил его, после чего оттолкнул его. Расстояние между ними было на вытянутую руку, примерно 50-60 см. Затем ОСОБА_23 его потянул на себя и ударил двумя руками в грудь, при этом ОСОБА_8 не упал, задержавшись всем своим телом на углу стола и, дальше снова всем своим телом пошёл на ОСОБА_23 .. В этот момент ОСОБА_23 завалил (положил) на пол ОСОБА_8 и скалал ему, чтобы тот искал имущество….Вернувшись в комнату, он увидел ОСОБА_8 , сидящего на полу и храпящего….перевернув его, он увидел лужу крови и нож в руках у ОСОБА_8 …».

При демонстрації ж за допомогою статиста механізму удару ножем, ОСОБА_7 вже пояснював, що він він відвертав своєю рукою направлений в його бік предмет, направляючи його в бік ОСОБА_8 , штовхнувши його з усієї сили.

Згідно висновку експерта №3621 від 19.08.2014 року виникнення тілесного ушкодження, виявленого при експертизі трупа ОСОБА_8 при умовах вказаних обвинуваченим ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту від 24.06.2014 року не виключається.

Для утворення даного колото різаного поранення грудної клітки з пошкодженням серця необхідне застосування достатньо великої сили що травмує, направленої спереду назад, за умови рівнозначно міцної фіксації рукоятки ножа (т.3, а.п.159-160).

Допитаний в суді судово медичний експерт ОСОБА_24 підтвердив і роз`яснив свої висновки № 4078 від 30.10.2013 р. і № 3621 від 19.08.2014 р. щодо того, що смертельне поранення виникло від одиночного колото різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням серця, яке ускладнилося гострою крововтратою.

Експерт пояснив, що поранення розташоване між 3 та 4 ребрами продовжується вздовж грудної клітки спереду назад, зліва на право, зверху до низу, наскрізне поранення пошкодило лівий шлуночок серця та відмічається сліпе пошкодження стінки правого шлуночка, таке пошкодження можливо лише при наявності певних умов, яких він не вбачав при наданні в його присутності пояснень даному складу суду ОСОБА_7 , а саме: при застосуванні великої сили, що травмує, із міцною фіксацією знаряддя з направленням його спереду назад, зліва на право та під кутом до тіла постраждалого, акцентувавши увагу на тому, що кут виверту руки постраждалого, якщо в ній був ніж, не співпадає з направленням раневого каналу.

Під час повторної демонстрації в суді ОСОБА_7 за допомогою статиста механізму нанесення удару ножем постраждалому, під час якого ОСОБА_7 , врахував зауваження експерта і продемонстрував механізм нанесення поранення з поворотом руки статиста, більш наближеним до напрямку раневого каналу, експерт підтвердив свій висновок щодо можливості такого механізму, але, знов таки, лише за наявності умов, що ним раніше називалися.

Аналізуючи вказані висновки експерта, суд не вважає їх суперечливими, оскільки вони надавалися експертом для перевірки різних пояснень свідка ОСОБА_12 , неоднаразових різних за змістом пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 щодо механізму причинення пошкодження, і кожен з них стосується різних даних, що досліджувалися експертом.

Оцінюючи ці докази , суд вважає, що висновком №3893 від 28.10.2013 року підтверджуються показання свідка ОСОБА_12 щодо механізму поранення, а висновки №4078 від 30.10.2013 року, №3621 від 19.08.2014 року є такими, що не спростовуючть висноски суду щодо вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених судом викладених обставин, оскільки умов, за яких можливим було спричинення поранення ОСОБА_8 обвинуваченим, на яких зауважено експертом в своїх висновках, судом з досліджених доказів не встановлено.

Згідно з висновком експерта №439 від 28.10.2013 року пошкодження на спортивній куртці ОСОБА_8 було спричинено плоским односторонньогострим колючо ріжучим предметом, яким міг би бути клинок ножа, найбільша ширина заглибленої частини якого складає не менше 13 мм.

Наслідки проведеної експертизи: не виключають можливості нанести поранення потерпілому клинком ножа №2, представленого на експертизу; дають можливість його нанесення клинком ножа №3, представленого на експертизу малоймовірною; виключають можливість його нанесення клинком ножа №4 (т. 5 а.п. 97-101);

За висновком експерта №849 від 10.10.2013 року у змивах з об`єктів на місці злочину, виявлена кров, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_8 , а також від ОСОБА_7 , ОСОБА_25 за умови наявності у останніх тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею у момент події злочину (т.5 а.п. 102-105).

Відповідно до акту первинної амбулатороної судово- психіатричної експертизи ОСОБА_7 від 16.10.2013 р. він як під час інкримінованого йому злочину, так і на час проведення експертизи міг віддавати звіт в своїх діях та керувати ними, під час вчинення злочину знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння (т.5 а.п.88-92).

Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимим та такими, що в своїй сукупності послідовно і логічно підтверджують встановлені судом події злочину, обставини його вчинення та винуватість ОСОБА_7 в його вчиненні, а також його осудність.

Суд, дослідивши доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_7 зазначеного в обвинуваченні умислу на позбавлення життя, перевіривши їх в ході судового розгляду, критично ставиться до обраної стороною захисту позиції про вчинення ОСОБА_7 вбивства з необережності, виходячи з наступного:

Під час судового розгляду обвинуваченим неоднаразово змінювалися пояснення щодо деталей спричинення поранення, що розцінюється судом, як намагання уникнення відповідальності.

Крім того, за тих умов, які продемонстрував ОСОБА_7 суду, взагалі виключається будь яка відсутність можливості побачити предмет, який, за версією обвинуваченого, знаходився в руці постраждалого і який він не бачив, оскільки відстань між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 була малою, руки постраждалого весь час знаходилися в полі зору обвинуваченого, він намагався відвернути від себе руку постраждалого, що була направлена «невідомим» предметом в його бік, що спростовує його версію про те, що він не бачив предмету в руці ОСОБА_8 .

Виходячи з викладеного аналізу, суд вважає правову позицію захисту щодо вчинення ОСОБА_7 злочину з необережною формою вини за зазначених ним обставин, такою, що жодним чином не може вплинути на кваліфікацию його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки за версією ж ОСОБА_7 він діяв не з необережністю, а з непрямим умислом на вбивство - вивернув руку постраждалого, в якій знаходився ніж, тобто предмет, здатний спричинити смертельну травму, якого не бачити він не міг, направивши його клинок в проекцію грудної клітки ОСОБА_8 , де завідомо для нього знаходяться життєво важливі органи, в тому числі і сердце, ураження яких, зазвичай, приводить до тяжких наслідків спричинення смерті, чого не міг не усвідомлювати ОСОБА_7 , враховуючи його вік, життєвий досвід та рівень розвитку, жорстко зафіксував захватом своєї руки ніж в руці постраждалого, здійснив поштовх, надавши йому певної сили, спрямувавши клинок ножа в руці постраждалого, яку продовжував утримувати, в область грудної клітки, що свідчить про те, що він, хоча і не бажав, але свідомо допускав настання таких наслідків, як смерть постраждалого, до яких поставився байдуже, тобто вчинив дії з непрямим умислом, а не з необережністю, які мали б ту ж кваліфікацію, що й надана судом ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто, навмисне протиправне спричинення смерті іншій особі.

Крім хибності правової позиції, версія ОСОБА_7 спростовується дослідженими судом зазначеними доказами, визнаними судом допустимими, на підставі яких під час судового розгляду було встановлено, що вбивство ОСОБА_8 вчинено ОСОБА_7 умисно.

Намагання ж сторони захисту довести перед судом неправдивість показань свідка ОСОБА_12 і ОСОБА_19 за допомогою свідчень ОСОБА_26 , яка є дружиною обвинуваченого, і ОСОБА_27 , яка є його донькою, та ОСОБА_28 , які пояснили суду, що ОСОБА_12 повідомив їм, що дав неправдиві свідчення, є неспроможними, оскільки вони спростовуються наданою прокурором постановою про закриття кримінального провадження від 14.11.2013 року, внесеному в реєстр досудових розслідувань за оснаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України на підставі заяви ОСОБА_27 .

З вказаної постанови вбачається, що заява ОСОБА_27 про завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_12 по даному кримінальному провадженню в ході досудового розслідування була ретельно перевірена, складу злочину, передбаченого ст. 384 КК України не знайдено, вказано, що свідку родичами ОСОБА_7 за грошову винагороду пропонувалося змінити показання на користь ОСОБА_7 , від чого він відмовився.

З мотивів особистої зацікавленості в цій справі вказаних свідків, суд не приймає до уваги їх свідчення стосовно неправдивості показань свідка ОСОБА_12 , враховує лише їх свідчення щодо негативної характеристики ОСОБА_8 та позитивної характеристики ОСОБА_7 .

Не погоджується суд і з позицією захисту щодо недопустимості доказу свідчень ОСОБА_12 в порядку ст. 225 КПК України, з тієї підстави, що захист не має можливості допитати цього свідка, виходячи з наступних міркувань:

Задовольнивши клопотання сторони захисту про виклик свідка в судове засідання для його допиту, суд виконав всі можливі передбачені КПК України дії щодо його виклику, застосувавши заходи примусу.

Але встановити його місце знаходження не виявилося можливим (т. 5 а.п.57-59).

Крім того, вирок суду не грунтується виключно на свідченнях ОСОБА_12 , його показання оцінюються судом лише у сукупності з іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами, що надані сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду сторонам кримінального провадження було забезпечено можливість самостійно обстоювати їх правову позицію, права і законні інтереси передбаченими КПК України засобами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України (додержанння принципу змагальності і диспозитивності).

Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто, навмисне протиправне спричинення смерті іншій особі.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого скоєний особливо тяжкий злочин з тяжкими наслідками.

Суд враховує данні про особу обвинуваченого ОСОБА_7 ,який раніше не судимий, позитивно характеризується у побуті та за місцем роботи, а також данні про стан його здоров`я страждає на гіпертонічну хворобу, його сімейний стан одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є донором для своєї хворої онуки.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено, суд не враховує таку обставину, як щиросердне розкаяння, оскільки зайнята ОСОБА_7 позиція свого захисту не свідчить про його розкаяння.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладених обставин скоєного злочину, вимог ч. 2 ст. 416 КПК України, відповідно до якої при новому розгляді в суді першої інстанції допускається посилення покарання, тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора в зв`язку з необхідністю посилення покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі на строк в межах санкції статті обвинувачення, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання нових злочинів.

Вирішуючи долю речових доказів суд приходить до такого висновку:

Оскільки речові докази подушку з нашаруваннями РБК, куртку чоловічу, яка належала потерпілому, носії з слідами пальців рук, 12 недопалків цигарок, 4 ножа, виріз килиму з нашаруванням РБК, три фрагменти ганчірки з нашаруваннями РБК, носії з змивами РБК, що були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та передані на відповідальне зберігання до камери схову Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області були знищені відповідно до акту про знищення речових доказів від 16.02.2015 року на виконання вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2014 року, який набрав чинності, а вподальшому ухвалою Апеляційного суду Запорізької області був скасовано, їх доля данним вироком не вирішується в зв`язку з їх відсутністю.

Доля інших речових доказів вирішується судом у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне залишити обраний ОСОБА_7 судом 22.02.2016 р. запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо нього без змін до набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів і документів по даному провадженню підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

В обвинувальному акті зазначено про розмір витрат на залучення експерта для проведення судово дактилоскопічної експертизи під час досудового розслідування в сумі 978,88 грн., що підтверджена наданою прокурором довідкою, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368 - 371, ч.2 ст. 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_7 у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок перебігу строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня його затримання під час виконання вироку після набрання ним законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 09.09.2013 року по 18.06.2014 року.

Зарахувати в строк відбування покарання період відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2014 року по цьому провадженню з 24.04.2015 року по 23.10.2015 року.

Запобіжний захід особисте зобов`язання, обраний ухвалою суду від 22.02.2016 р., залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 978 грн. 88 коп. на користь держави (рахунок № 0009, олдержувач УК у Шевченківському районі м. Запоріжжя/Шевч./ 24060300, код банку: 813015, , ГУ ДКСУ у Запорізькій області).

Речові докази по даному провадженню:

- брюки та куртку, які належать ОСОБА_19 , що знаходяться у камері схову Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області передати йому за належністю;

- брюки, куртку, футболку, які належать ОСОБА_7 , що знаходяться у камері схову Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області передати йому за належністю;

- мобільний телефон марки Сіменс та кільце з металу сріблястого кольору які зберігаються у ОСОБА_7 передати йому за належністю.

-чоловічу тряпчану сумку зі столу, спортивну кофта чорного кольору, брюки чорно-сірого кольору, труси білого кольору, одну пару шкарпеток чорного кольору, одну пару кросівок чорного кольору, зрізи вільних нігтьових кінцівок, відібраних у ОСОБА_8 , що знаходяться у камері схову Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України у Запорізькій області знищити.

Документи висновки експертів та протоколи процесуальних дії з додатками на паперовому на електронному носіях, долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3