Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 вересня 2016 року м. Рівне

21 вересня 2016 року м.Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
головуючого: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Володимирецького районного суду від 06 квітня 2016 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення своєю поведінкою та ставленням до праці, оскільки за час відбування покарання на нього накладалися дисциплінарні стягнення, характеризується посередньо, у вчиненому злочині не розкаявся, призначену міру покарання вважає надто суворою, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи., відповідна комісія установи прийшла до одноголосного висновку про відсутність підстав для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання умовно достроково.
В поданій апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції вважає незаконним та необґрунтованим, а відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення безпідставною. Просить ухвалу скасувати, а клопотання задовольнити, звільнивши його від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України, оскільки він вже відбув передбачений законом термін покарання який дає підстави, для його умовно-дострокового звільнення та своєю поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційних вимог, пояснення захисника на підтримання вимог апелянта, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки він не довів своє виправлення, ґрунтується на належно досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом дана повна та всебічна оцінка, а доводи викладені в апеляційні скарзі є необґрунтованими.
Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, при умові що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

При вирішенні питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого необхідно брати до уваги поведінку за весь період відбування ним покарання, дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.121КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років. Під час тримання в Рівненському слідчому ізоляторі допустив одне порушення вимог режиму утримання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. У 2013 році на нього накладалося одне дисциплінарне стягнення у вигляді догани за зберігання заборонених предметів. 9 березня 2016 року комісією Полоцької ВК-76 відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, як такого, що не довів своє виправлення (а.с.13).

Як вбачається з характеристики на засудженого, він свою вину у вчиненому визнає частково, міру покарання вважає надто суворою, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, свій загальноосвітній та професійно-технічний рівень підвищувати не бажає, за рисами характеру збудний, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи не вбачаючи суспільної необхідності у їх виконанні (а.с.15).

Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого і йому призначено мінімальне покарання передбачене санкцією ч.2 ст.121 КК України.

За таких обставин, підстав для зміни рішення суду, колегія суддів не знайшла.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.404,407, 411 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Володимирецького районного суду від 06 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в цей же строк з дня отримання копії цієї ухвали..

Судді:

_______________ ________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3