Справа № 352/1136/15-к
Провадження № 1-кп/352/21/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківська, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, одруженої, раніше не судимої, працюючої неофіційно, громадянки України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_3 злісно не виконувала встановлених законом обов`язків по догляду за своїм малолітнім сином, що спричинило тяжкі наслідки.

Злочин скоєно за наступних обставин.

Обвинувачена є матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із сином неофіційно проживали по АДРЕСА_3 у її співмешканця ОСОБА_7 . Обвинувачена у порушення вимог ст.51 Конституції України, ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 і ч.7 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.1 ст.59 Основ законодавства України про охорону здоров`я злісно не виконувала своїх обов`язків по догляду та піклуванню за дитиною, забезпеченню належного рівня життя, здоров`я та безпеки свого малолітнього сина, недбало відносилась до його виховання.

Обвинувачена, зловживаючи спиртними напоями та тютюновими виробами, співпроживаючи з особою, яка вчиняла насильство над нею та її сином, створила невідповідні умови для повної соціалізації та індивідуалізації особистості дитини, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи негативно вплинуло на формування особистості малолітнього ОСОБА_6 та призвело до поведінкових порушень (агресії, конфліктності, опозиціонізму, негативізму, втеч з дому, зі школи, бродягування) та відповідного недорозвитку навчально-пізнавальної мотивації, недостатнього розвитку навчально-пізнавальної активності, як наслідок сформувало у потерпілого ОСОБА_6 соціально-педагогічну занедбаність.

Обвинувачена не реагувала на попередження адміністрації Ямницької ЗОШ І-Ш ступенів Тисменицького району; будучи неодноразово оповіщеною адміністрацією школи про численні та систематичні пропуски сином навчання без поважних причин, достеменно знаючи, що її син, не відвідуючи школу, проводить свій час з чоловіками антисоціальної поведінки, такими, як її рідний брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є неодноразово судимим та займається бродягуванням і жебрацтвом у м. Івано-Франківську, обвинувачена не вжила жодних адекватних заходів, спрямованих на убезпечення малолітнього сина від негативних наслідків, які є несумісними з розвитком та вихованням дитини.

Так, виховуючись у невідповідних умовах, малолітній ОСОБА_6 в останніх числах лютого 2015 року перестав відвідувати школу, а на початку березня 2015 року залишив місце проживання. Він разом зі своїм дядьком ОСОБА_8 займався бродягуванням та жебрацтвом на вокзалі у м. Івано-Франківську, де познайомився з раніше судимим 36-річним мешканцем с. Ворона Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_9 . Останній шляхом обману заманив малолітнього ОСОБА_6 до свого помешкання, яке розташоване по АДРЕСА_4 , де силоміць, застосовуючи фізичне, психічне та сексуальне насильство, утримував дитину з 14 до 24 березня 2015 року, до тих пір, поки протиправність вчинених ОСОБА_9 дій не була викрита сільським головою та працівниками правоохоронних органів. За даним фактом щодо ОСОБА_9 зареєстровано кримінальне провадження, досудове розслідування у якому здійснюється слідчим управлінням УМВС України в Івано-Франківській області.

Проте, протягом всього часу відсутності сина у навчальному закладі та за місцем проживання обвинувачена не вжила жодних зусиль щодо його розшуку, не проявила інтересу щодо його місця перебування, чим вчинила невиправдану бездіяльність у питанні забезпечення належного рівня життя, здоров`я та безпеки своєї дитини, що призвело до несвоєчасного попередження ряду вчинених проти її дитини злочинів.

Як наслідок, обвинувачена, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, маючи реальну можливість упередити і не допустити завдання шкоди своїй дитині, своєчасно не вжила заходів щодо встановлення місця перебування сина, не повідомила у правоохоронні органи про його зникнення. У результаті злісного ухилення обвинуваченої від виконання встановлених законом обов`язків по догляду за своїм малолітнім сином останньому спричинено психотравму, якої він зазнав у зв`язку із психотравматичною ситуацією, заподіяною протиправними діями ОСОБА_9 , що є тяжким наслідком.

Обвинувачена у судовому засіданні визнала свою вину у висунутому обвинуваченні і пояснила, що вона не догледіла за сином, з її вини син зазнав тяжкої травми; двічі на тиждень відвідувала сина у притулку для дітей служби у справах дітей Івано-Франківської ОДА, де він перебував з березня 2015 р. На даний час вона винаймає квартиру по АДРЕСА_2 , куди 25.12.2015 р. забрала сина з притулку. Вона працює неофіційно, стараючись забезпечити сина всім необхідним та дбати про нього, віддаючи йому свою материнську любов. У скоєному щиро розкаялась.

Вина обвинуваченої у вчиненому, крім визнання нею своєї вини, доводиться сукупністю наступних доказів:

- показаннями у судовому засіданні законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_10 про те, що умови проживання малолітнього сина обвинуваченої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у с. Ямниця були нормальні, однак, хлопчик залишався без догляду, бо мама постійно перебувала на роботі, мало спілкувалась із сином, який схильний до бродягування; вона не цікавилась навчанням сина, його місцем перебування за час його відсутності; внаслідок злісного ухилення обвинуваченої від виконання обов`язків по догляду за своїм малолітнім сином останньому спричинено психотравму, що є тяжким наслідком;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 про те, що малолітній ОСОБА_13 протягом 2014-2015 р.р. навчався у 5 класі Ямницької ЗОШ, класним керівником якого була свідок; у хлопчика вона спостерігала приховану агресію, що могла виникнути від незадоволення певних потреб, зокрема, у зв`язку з тим, що йому не вистачало спілкування з мамою; коли хлопчик пропав, мама мало хвилювалась, можливо, через відсутність близьких стосунків із сином;

- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що 25 березня 2015 р. йому як сільському голові с. Ворона Коломийського району поступив дзвінок про те, що у жителя села ОСОБА_9 знаходиться неповнолітня дитина; свідок забрав хлопчика у ОСОБА_9 , привів у сільську раду та повідомив службу у справах дітей; хлопчик назвав неправдиві прізвище, ім`я, по батькові, сказав, що його батьки померли, що він перебував в інтернаті, не хотів повертатись додому;

- даними висновку амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 149 від 13.05.2015 р., згідно якого у малолітнього ОСОБА_6 виражені ознаки соціально-педагогічної занедбаності; однією з вагомих причин наявності у малолітнього ОСОБА_6 ознак соціально-педагогічної занедбаності із поведінковими порушеннями є недбале відношення матері ОСОБА_3 до виконання обов`язків по догляду та піклуванню за дитиною, забезпеченню належного рівня розвитку, безпеки та життя свого малолітнього сина; малолітньому ОСОБА_6 було спричинено психотравму внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 , яка виражається реакцією уникання, свідомого небажання розповідати і згадувати пережитий травмуючий досвід (т.1, а.101-105).

Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої у вчиненому повністю доведена, а її неправомірні дії вірно кваліфіковані за ст.166 КК України, оскільки вона злісно не виконувала встановлених законом обов`язків по догляду за своїм малолітнім сином, що спричинило тяжкі наслідки.

При призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, а саме те, що вона раніше не судима, за місцем роботи та за місцем навчання сина характеризується позитивно, на даний час змінила своє ставлення до виконання обов`язків по догляду і піклуванню за малолітнім сином, та обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить її щире каяття, і відсутність обставин, що обтяжують покарання. Суд також враховує думку малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який хоче жити з мамою.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування нею покарання у виді позбавлення волі та вважає можливим застосувати до обвинуваченої ст.75 КК України, звільнивши її від відбування основного покарання з випробуванням та поклавши на неї обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді двох років позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з часу проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Головуюча ОСОБА_1