пр. № 1/759/9/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ., ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисників: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

потерпілих: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.11.1998 Московським районним судом міста Києва за ст. ст. 215-3 ч.2,140 ч.2,140 ч.1, 193 ч.3, 42 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ухвали Київського міського суду від 21.01.1999 строк покарання змінено на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки із штрафом 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- 12.11.1999 Московським районним судом міста Києва за ст. 94, ч.2 ст.140, 42,43 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений із місць позбавлення волі 17.08.2004 умовно-достроково на підставі постанови Полтавського районного суду Полтавської області, не відбутий строк 4 роки 9 місяців 21 день,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Тучин Гощанського району Рівненської області, українки, громадянки України, освіта середня-спеціальна, розлученої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_25 08.05.2010, перебуваючи в селі Хотянівка Вишгородського району Київської області, познайомився з громадянином ОСОБА_22 і, дізнавшись, що останній має намір встановити на власній дачній ділянці басейн, з метою заволодіння грошима ОСОБА_22 шляхом обману та зловживання довірою запропонував йому свої послуги по начебто встановленню басейну на присадибній ділянці, запевнивши ОСОБА_22 , що він є спеціалістом по виконанню даного виду робіт. Увійшовши до ОСОБА_22 у довіру, ОСОБА_25 пояснив, що йому необхідні гроші для придбання обладнання і будівельних матеріалів, обрахував свою роботу і зацікавив ОСОБА_22 вигідними умовами. Останній, будучи введеним в оману, погодився на пропозиції ОСОБА_25 і підвіз останнього, на його прохання, до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 , начебто для придбання будівельних матеріалів і обладнання для встановлення басейну. Після чого приблизно о 15.00 годині, знаходячись по АДРЕСА_3 , ОСОБА_25 з метою заволодіння грошима ОСОБА_22 під виглядом придбання у будівельному супермаркеті «Нова Лінія» будівельних матеріалів, отримав від ОСОБА_22 гроші в сумі 750 доларів США, що в перерахунку по курсу Національного банку України складає 5944 грн 50 копійок, не маючи наміру використовувати їх за призначенням, а саме для придбання обладнання і будівельних матеріалів, призначених для встановлення басейну на дачній ділянці ОСОБА_22 , а маючи намір привласнити вказану грошову суму і витратити її на власний розсуд. Заволодівши грошима ОСОБА_22 в сумі 750 доларів США, ОСОБА_25 з метою повторного заволодіння грошима ОСОБА_22 шляхом обману, 09.05.2010 зателефонував останньому на мобільний телефон і запевнив потерпілого, що придбав всі необхідні матеріали, але у нього не вистачило грошей на дренажні кільця для басейну, при цьому він ввів ОСОБА_22 в оману щодо придбання ним обладнання і будівельних матеріалів для встановлення басейну і щодо мети повторного отримання певної суми грошей, маючи намір заволодіти ними шляхом шахрайства. ОСОБА_22 , довіряючи ОСОБА_25 , 10.05.2010 у денний час через свого знайомого ОСОБА_27 передав ОСОБА_25 гроші в сумі 4700 гривень, які останній отримав від громадянина ОСОБА_28 10.05.2010 приблизно о 14.00 годині за адресою м. Київ, вул. Харківське шосе, 168. Після чого ОСОБА_25 , заволодівши шляхом обману грошима в сумі 750 доларів США, що в перерахунку по курсу Національного банку України складає 5944 гривень 50 копійок та 4700 гривень, а всього на загальну суму 10 644 грн 50 копійок, що належать ОСОБА_22 , своєї обіцянки щодо закупівлі будівельних матеріалів і встановленню басейну на ділянці останнього не виконав, а витратив отримані гроші на власні потреби.
Приблизно в середині лютого 2011 року ОСОБА_25 запропонував своїй співмешканці ОСОБА_26 скоїти злочин, а саме: по об`яві в газеті знайти жінку, яка шукає роботу нянею і надає послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта, заманити останню у безлюдну місцевість, де вчинити на потерпілу напад, погрожуючи ножом заволодіти її грошима, майном і коштовностями, щоб в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд, на що ОСОБА_26 погодилась.
Для реалізації свого спільного умислу, направленого на заволодіння майном громадян шляхом здійснення на них нападу, поєднаному із застосуванням погрози насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно злочинного плану ОСОБА_25 повинен був вигадати собі ім`я « ОСОБА_29 » та подзвонити по об`яві жінці, яка шукала роботу консьєржкою і надавала послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта та від імені вигаданої особи на ім`я ОСОБА_29 запропонувати роботу нянею по догляду за його дитиною на ім`я ОСОБА_30 у приватному будинку в с. Підгірці. Після чого ОСОБА_25 призначив зустріч особі, що шукала роботу на автобусній зупинці в районі села Підгірці. ОСОБА_26 повинна була вигадати собі ім`я « ОСОБА_31 » і разом з ОСОБА_25 , під виглядом подружжя, прибути в обумовлене місце, де останній підшуковував місце вчинення злочину безлюдне місце в районі лісосмуги неподалік від зупинки «вул. Васильківська» с. Підгірці Обухівського району Київської області, де призначали зустріч особі, з якою домовились наймати на роботу. В обумовленому місці, ОСОБА_26 під виглядом дружини ОСОБА_25 повинна була підійти до жінки, з якою призначили зустріч, і супроводити її до місця вчинення злочину, де ОСОБА_25 і ОСОБА_26 повинні були скоїти напад на потерпілу, зв`язати за допомогою стрічки-скотчу (які заздалегідь підготують) руки та ноги останньої. Після чого незаконно заволодіти грошима, мобільними телефонами, коштовностями та іншими особистими речами потерпілої.
З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 16.02.2011 ОСОБА_25 в невстановленому кіоску в місті Києві придбав газету з оголошеннями «Авізо» та подзвонив на мобільний телефон громадянці ОСОБА_23 , яка шукала роботу консьєржкою, нянею по догляду за дитиною і надавала послуги у приготуванні домашньої їжі на дому у клієнта і, представившись « ОСОБА_29 », запропонував ОСОБА_23 роботу по догляду за його дитиною Яною в приватному будинку села Підгірці Обухівського району Київської області, обравши ОСОБА_23 як жертву вчинення злочину. Після чого ОСОБА_25 зацікавив ОСОБА_23 привабливими умовами праці і оплати, що влаштовували останню і запропонував ОСОБА_23 17.02.2011 приблизно о 13.00 годині прибути на зупинку громадського транспорту по вул. Васильківській с. Підгірці Обухівського району Київської області, неподалік від АЗС, на що ОСОБА_23 погодилась. ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_26 про ОСОБА_23 і узгодили між собою план вчинення злочину, а саме скоєння розбійного нападу на ОСОБА_23 .
Для реалізації злочинного плану, ОСОБА_25 у невстановленому місці і час придбав скотч і ніж і 17.02.2011 приблизно о 12.45 год. ОСОБА_25 і ОСОБА_26 прибули в с. Підгірці, де стали очікувати ОСОБА_23 , щоб скоїти напад, спрямований на заволодіння майном, грошима і мобільними телефонами останньої. Приблизно о 13.00 годині на зупинку громадського транспорту «вул. Васильківська» села Підгірці Обухівського району Київської області приїхала ОСОБА_23 . В той час ОСОБА_26 , згідно досягнутої з ОСОБА_25 домовленості, реалізуючи спільний злочинний план, під виглядом дружини ОСОБА_25 , який наймає ОСОБА_23 на роботу нянею по догляду за їх дитиною, підійшла до ОСОБА_23 і провела останню до зазначеного ОСОБА_25 місця: ділянки місцевості, що розташована в 300 метрах від зупинки «вул. Васильківська» села Підгірці Обухівського району Київської області, де їх чекав останній. Після чого ОСОБА_25 і ОСОБА_26 заманили ОСОБА_23 до ділянки лісосмуги, яка розташована між с. Підгірці та с. Креничі Обухівського району Київської області, пояснивши, що у вказаному місці знаходиться їх будинок, де напали на ОСОБА_23 . ОСОБА_25 , який ішов попереду ОСОБА_23 , бризнув в обличчя останній газовим балончиком «Терен», а ОСОБА_26 схопила потерпілу ззаду. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_25 дістав заздалегідь приготовлений ніж і почав погрожувати потерпілій застосуванням ножа, після чого разом з ОСОБА_26 провели потерпілу до дерева, де ОСОБА_26 утримувала ОСОБА_23 , а ОСОБА_25 прив`язав руки потерпілої за допомогою заздалегідь підготовленої стрічки-скотч до дерева. Після чого ОСОБА_25 заволодів майном ОСОБА_32 жіночою сумочкою, в якій знаходилися: мобільний телефон «Нокіа-2600», спідня білизна та ліки. Оцінивши невелику вартість майна, яким вони заволоділи, ОСОБА_26 і ОСОБА_25 почали по-черзі пробувати вирвати золоті коронки з зубів ОСОБА_23 , але їм це не вдалося. Після чого ОСОБА_25 разом з ОСОБА_26 , залишивши потерпілу в лісосмузі, прив`язаною до дерева, зникли з місця події. Всього ОСОБА_25 і ОСОБА_26 заволоділи майном ОСОБА_23 , а саме: жіночою сумочкою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якій знаходилися мобільний телефон «Нокіа-2600», вартістю 490 гривень з карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, загальною вартістю 515 гривень, гроші в сумі 20 гривень, спідня білизна та ліки, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 535 гривень, після чого зникли з місця вчинення злочину.
Приблизно 17.02.2011 після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, знову запропонував своїй співмешканці ОСОБА_26 скоїти злочин, а саме: по об`яві у газеті знайти жінку, яка шукає роботу нянею по догляду за дитиною, заманити останню у безлюдну місцевість, де вчинити на потерпілу напад, погрожуючи ножом, заволодіти її грошами, майном і коштовностями, щоб в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд, на що ОСОБА_26 погодилась.
Для реалізації свого спільного умислу, направленого на заволодіння майном громадян шляхом здійснення на них нападу, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно злочинного плану, ОСОБА_25 повинен був вигадати собі ім`я « ОСОБА_29 » і розмістити на дошці оголошень ТЦ «Магеллан», що розташований по пр-кту Глушкова,13-Б в місті Києві об`яву з пропозицією роботи нянею, в якій вказав номери мобільних телефонів його і ОСОБА_26 , щоб жінка, яка шукала роботу нянею, передзвонила їм і поцікавилась умовами праці. Після чого ОСОБА_25 повинен був призначити зустріч особі, що шукала роботу нянею, і зв`язалась з ним по телефонах, які вказані в оголошенні. ОСОБА_26 повинна була вигадати собі ім`я « ОСОБА_31 » і разом з ОСОБА_25 під виглядом сімейної пари прибути в обумовлене місце в районі ТЦ «Магеллан», заманити потерпілу у безлюдне місце в районі лісосмуги по вул. Г. Родимцева в місті Києві, де ОСОБА_25 і ОСОБА_26 повинні були скоїти напад на потерпілу, зв`язати за допомогою шарфу руки та ноги останньої і під погрозою ножа заволодіти грошима, мобільними телефонами, коштовностями та іншими особистими речами потерпілої.
З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 17.02.2011 ОСОБА_25 розмістив об`яву на дошці оголошень ТЦ «Магеллан», що розташований по пр-кту Глушкова,13-Б в місті Києві, що він шукає жінку для роботи нянею і догляду за дитиною, вказавши в оголошенні номер свого мобільного телефону і номер мобільного телефону ОСОБА_26
18.02.2011 вказане оголошення побачила громадянка ОСОБА_24 , яка зацікавилась роботою нянею і подзвонила 19.02.2011 ОСОБА_25 . Останній, представившись чоловіком на ім`я ОСОБА_29 , запропонував ОСОБА_24 роботу по догляду за його дитиною ОСОБА_33 та обрав ОСОБА_24 як жертву вчинення злочину. Після чого, ОСОБА_25 зацікавив ОСОБА_24 гарними умовами праці і оплати та запропонував ОСОБА_24 приблизно о 12.00 годині прибути до ТЦ «Магеллан» по пр-кту Глушкова, 13-Б в місті Києві, на що ОСОБА_24 погодилась. Після цього, ОСОБА_25 повідомив ОСОБА_26 про ОСОБА_24 і вони узгодили між собою план вчинення злочину, а саме скоєння розбійного нападу на ОСОБА_24 .
Для реалізації злочинного плану, ОСОБА_25 у невстановленому місці і час придбав ніж і 19.02.2011 приблизно о 12.00 год. ОСОБА_25 і ОСОБА_26 прибули до ТЦ «Магеллан» по пр-кту Глушкова, 13-Б в місті Києві, де зустрілись з ОСОБА_24 , щоб скоїти на останню напад, спрямований на заволодіння майном потерпілої. Під час бесіди з останньою, ОСОБА_25 вживав спиртні напої, а ОСОБА_26 представилась дружиною ОСОБА_25 на ім`я « ОСОБА_31 » і разом з ОСОБА_25 , після бесіди з ОСОБА_24 , запропонувала пройти до начебто їх власного кафе, розташованого в районі лісосмуги Голосіївського парку, щоб отримати гроші з каси кафе і заплатити ОСОБА_24 аванс. Остання погодилась і пішла разом з ОСОБА_25 і ОСОБА_26 у вказаному ними напрямку. Провівши потерпілу у безлюдне місце в районі лісосмуги Голосіївського парку по вул. Г. Родимцева, 8 в місті Києві, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 приблизно о 17.00 годині 19.02.2011 напали на ОСОБА_24 , при цьому, ОСОБА_25 дістав ніж і почав погрожувати потерпілій застосуванням ножа, подавивши таким чином її волю до опору, а ОСОБА_26 зірвала з рук потерпілої золоті і срібні прикраси та заволоділа жіночою сумкою, в якій знаходились: мобільні телефони, зарядні пристрої до них, гаманець з грошима, газовий балончик «Кобра». Після чого ОСОБА_25 , продовжуючи погрожувати потерпілій ножом, наказав ОСОБА_24 лягти на живіт на землю, а ОСОБА_26 шарфом, що належить потерпілій та власним шарфом, зв`язала руки і ноги потерпілої. Всього ОСОБА_25 і ОСОБА_26 заволоділи майном потерпілої ОСОБА_24 , а саме: жіночою сумкою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, мобільним телефоном «Нокіа-Н7373» з карткою пам`яті, загальною вартістю 150 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператору «Київстар», вартістю 35 гривень і гроші на рахунку в сумі 5 гривень; мобільним телефоном «Соні-Еріксон», вартістю 50 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператору «МТС», вартістю 25 гривень; золотим ланцюжком, вартістю 2500 гривень; срібним хрестиком, вартістю 90 гривень; золотими сережками, вартістю 2000 гривень; срібним ланцюжковим браслетом, вартістю 50 гривень; шкіряним гаманцем, вартістю 100 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 25 гривень; зарядним пристроєм до телефону «Нокіа Н7373», вартістю 40 гривень; зарядним пристроєм до мобільного телефону «Соні-Еріксон», вартістю 20 гривень; газовим балончиком «Кобра», який не представляє матеріальної цінності, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5210 гривень. Після чого, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , залишивши потерпілу в лісосмузі, зникли з місця вчинення злочину.
ОСОБА_25 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, 25.02.2011 у денний час, знаходячись на Залізничному вокзалі м.Києва, запропонував своїй співмешканці ОСОБА_26 скоїти злочин, а саме: умисне вбивство із корисливих мотивів і розбійний напад з метою заволодіння майном громадян, на що ОСОБА_26 погодилась. Для реалізації свого спільного умислу, направленого на умисне вбивство із корисливих мотивів і заволодіння майном громадян шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством небезпечним для життя потерпілого, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 розробили спільний план вчинення злочину із розподіленням ролей.
Згідно розробленого злочинного плану та розподілених ролей з метою скоєння умисного вбивства із корисливих мотивів, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 повинні були знайти жінку похилого віку серед певних осіб, що здають у піднайм кімнати на Залізничному вокзалі міста Києва і, представившись подружжям, разом з ОСОБА_26 , винайняти у вказаної особи кімнату в квартирі. Після чого, ОСОБА_26 під вигаданим приводом повинна була заманити потерпілу-власницю квартири у кімнату, яку вони орендували з ОСОБА_25 , де разом з останнім вчинити на власницю квартири напад, застосувавши насильство, небезпечне для життя потерпілої, вбити її шляхом удушення і заволодіти майном, грошовими коштами і коштовностями, що знаходяться в квартирі.
З метою реалізації спільного злочинного умислу, відповідно до розподілених ролей, 25.02.2011 приблизно о 16.00 годині ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , знаходячись на Привокзальній площі в місті Києві, підійшли до групи жінок, що пропонують у піднайм кімнати в місті Києві і ОСОБА_25 запропонував жінкам здати їм в оренду кімнату по завищеній ціні 170 гривень за добу, зацікавивши сумою, яку він пропонує за оренду кімнати. На пропозицію ОСОБА_25 погодилась громадянка ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і вони домовились про здачу у піднайм на добу кімнати в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_35 . Після чого, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 проїхали з ОСОБА_36 до вказаної квартири, де ОСОБА_25 і ОСОБА_26 оцінили майновий стан власниці квартири, місце розташування кімнати, яку вони зняли посередині квартири, що забезпечує достатню шумоізоляцію під час скоєння нападу на потерпілу і обрали ОСОБА_37 як жертву злочину, домовившись скоїти вбивство останньої із корисливих мотивів і заволодіти її майном шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством небезпечним для життя потерпілої на наступний день, тобто 26.02.2011. Приблизно о 07.30 годині 26.02.2011 ОСОБА_25 і ОСОБА_26 покинули квартиру ОСОБА_38 , попередньо домовившись і запевнивши останню, що мають намір зняти кімнату у ОСОБА_38 на наступну ніч і не має необхідності шукати інших квартиронаймачів, на що ОСОБА_34 погодилась.
Приблизно о 12.38 годині 26.02.2011 з телефону-автомата № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , з карточки абонента «Укртелеком» № НОМЕР_2 , що забезпечувало анонімність дзвінку, ОСОБА_26 зателефонувала ОСОБА_39 і повідомила, що вони прийдуть до останньої знову переночувати і візьмуть у піднайм кімнату квартири АДРЕСА_4 . В той же день приблизно о 16.30 годині ОСОБА_25 і ОСОБА_26 з метою скоєння вбивства ОСОБА_38 із корисливих мотивів і заволодіння її майном шляхом здійснення нападу, поєднаного із насильством небезпечним для життя потерпілої, зайшли в квартиру АДРЕСА_4 , куди їх впустила ОСОБА_34 , як наймачів кімнати, де ОСОБА_25 вжив спиртні напої.
Цього ж дня приблизно о 21.00 годині ОСОБА_26 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на позбавлення життя громадянки ОСОБА_38 , а також на заволодіння майном останньої, поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілої та позбавлення життя потерпілої ОСОБА_38 , бажаючи заволодіти її майном і грошима, діючи узгоджено з ОСОБА_25 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , завела ОСОБА_37 з приміщення кімнати, де мешкала остання в приміщення орендованої кімнати, де разом з ОСОБА_25 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, напали на потерпілу і, застосовуючи насильство, небезпечне для життя ОСОБА_38 , повалили останню на диван. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті ОСОБА_38 , почали душити останню, здавлюючи її шию руками, після чого ОСОБА_26 стала утримувати ноги потерпілої з метою подолання опору, а ОСОБА_25 продовжував душити ОСОБА_37 , поки внаслідок асфікції не настала смерть останньої. Далі, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , упевнившись, що ОСОБА_34 померла, обшукали квартиру і незаконно заволоділи: мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 150 гривень з карткою мобільного оператора «ЮМС», вартістю 20 гривень, загальною вартістю 170 гривень; мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 1700 гривень із карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 гривень, на загальну суму 1720 гривень; п`ятьма пляшками вина, вартістю кожна по 50 гривень, загальною вартістю 250 гривень; грошима в сумі 500 гривень; сережками-біжутерія, які не мають матеріальної цінності, а всього заволоділи майном ОСОБА_38 на загальну суму 2690 гривень. Після чого, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 вийшли з квартири на вулицю і зникли з місця вчинення злочину.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_25 і ОСОБА_26 потерпілій ОСОБА_39 були заподіяні наступні тілесні ушкодження:
- множинні внутрішньошкіряні крововиливи червоно-синюшного кольору на шиї, в бокових відділах в області підборіддя, з просоченими темно-червоними крововиливами в клітчату та м`язи шиї, по краю нижньої щелепи зліва, по правому краю основи черепа (область сосковидного відростку скроневої кістки), в шкірі обличчя інтенсивні крововиливи по ходу судинно-нервових пучків шиї від рівня гортані до основи черепа, в діафрагму рота, в корінь язика зі сторони слизистої оболонки і від під`язичної кістки, в правий край язика;
- множинні крововиливи п`ятнистого і осередкованого характеру в стінки глотки, в надгортанник, в слизові оболонки входу в гортань і підголосовими зв`язками;
- набряк слизової оболонки гортані, кров`яниста слиз з набряко-кров`янистою рідиною в отворі дихальних шляхів;
- під час судово-гістологічного дослідження шкіри та м`яз шиї з бокових, задньої та передній поверхні шиї виявлені морфологічні ознаки здавлювання, з крововиливами, без видимої клітинної реакції;
- гостре здуття легенів, множинні крапкові та п`ятнисті крововиливи в серозних і слизових оболонках, на поверхні та в тканинах внутрішніх органів (при гістологічному дослідженні), повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові, набряк тканин легень та головного мозку;
- подряпина та смужчате садно на шкірі підборіддя зліва, крововилив на віках очей, дрібні округлі крововиливи на правому плечі та лівому передпліччі; крововиливи в м`язи лівого плеча та в тканини голови в правій тим`яно-скроневій області. Всього шість крововиливів, одне садно, одна подряпина (смужчате садно), один крововилив в м`язи лівого плеча, два крововиливи в м`які тканини голови в правій скронево-тим`яний області.
Смерть ОСОБА_38 настала від механічної асфікції в результаті здавлювання шиї тупим предметом.
10.03.2011 у вечірній час, знаходячись у невстановленому місці в м. Києві, ОСОБА_26 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, запропонувала своєму співмешканцю ОСОБА_25 , який також є собою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, скоїти злочини, а саме: умисне вбивство із корисливих мотивів громадянки ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і розбійний напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя потерпілої ОСОБА_40 з метою заволодіння майном останньої, на що ОСОБА_25 погодився. При цьому ОСОБА_26 повідомила ОСОБА_25 , що громадянка ОСОБА_40 є її двоюрідною бабусею і може зберігати за місцем мешкання, в будинку АДРЕСА_6 велику суму грошей.
Для реалізації свого спільного умислу, направленого на умисне вбивство із корисливих мотивів і заволодіння майном ОСОБА_40 шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством, небезпечним для життя потерпілої, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 розробили спільний план вчинення злочину.
Згідно розробленого злочинного плану ОСОБА_25 і ОСОБА_26 повинні були прибути до будинку АДРЕСА_6 і під виглядом відвідування зайти до будинку ОСОБА_40 , яка є родичкою ОСОБА_26 , де ОСОБА_25 повинен був скоїти напад на ОСОБА_40 і позбавити її життя шляхом удушення, а ОСОБА_26 повинна була заволодіти майном, грошами і коштовностями, які знаходились в будинку ОСОБА_41 .
З метою реалізації спільного умислу, направленого на умисне вбивство із корисливих мотивів і заволодіння майном ОСОБА_40 шляхом здійснення нападу, поєднаному із насильством небезпечним для життя потерпілої, діючи згідно розробленого плану, 11.03.2011 приблизно о 08.00 годині ранку, ОСОБА_25 і ОСОБА_26 прибули в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де приблизно о 14.00 годині ОСОБА_25 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_26 зайшли в житловий будинок громадянки ОСОБА_40 , що розташований по АДРЕСА_6 . Знаходячись у приміщенні будинку, ОСОБА_26 почала розмовляти з ОСОБА_40 , щоб відволікти увагу останньої і подала ОСОБА_25 умовний знак про початок здійснення розбійного нападу і вбивства ОСОБА_41 . ОСОБА_25 , реалізуючи злочинний намір, направлений на позбавлення життя ОСОБА_40 і заволодіння її майном та грошима, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання смерті, схопив ОСОБА_40 рукою, зігнутою у лікті, за шию і почав її душити, питаючи де остання зберігає гроші. Після того, як ОСОБА_40 розповіла про місце зберігання грошей, а ОСОБА_26 заволоділа ними, ОСОБА_25 повалив ОСОБА_40 на підлогу і в присутності ОСОБА_26 почав душити потерпілу за горло руками і хустиною. ОСОБА_26 допомагала йому душити потерпілу, утримуючи її за руки, щоб подавити волю потерпілої до опору і забезпечити ОСОБА_25 виконання їх злочинного плану, направленого на позбавлення життя ОСОБА_40 із корисливих мотивів. Продовжуючи злочинні дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_40 , охоплені єдиним умислом ОСОБА_26 і ОСОБА_25 , останній, коли ОСОБА_40 втратила свідомість внаслідок удушення, схопив сокиру і, доводячи свій злочинний умисел до кінця, наніс ОСОБА_40 удар сокирою в голову, заподіявши рублену рану голови. При цьому ОСОБА_25 не знав, що ОСОБА_40 до нанесення ним удару сокирою вже померла внаслідок асфікції в результаті здавлення шиї руками і хустиною.
Після чого ОСОБА_25 і ОСОБА_26 заволоділи майном ОСОБА_40 , а саме: грошима в сумі 800 гривень, кросівками, вартістю 85 гривень, ювілейною медаллю «65 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні», вартістю 20 гривень ювілейною медаллю «60 років визволення України від фашистських загарбників», вартістю 25 гривень, медаллю «Захиснику Вітчизни», вартістю 25 гривень, медаллю «Ветеран праці», вартістю 10 гривень, ювілейною медаллю «За доблесну працю. В ознаменування 100-річчя з дня народження ОСОБА_42 », вартістю 15 гривень, а всього на загальну суму 980 гривень.
В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_26 і ОСОБА_25 потерпілій ОСОБА_40 були заподіяні наступні тілесні ушкодження:
- чотири садна напівмісячної форми, розташовані в різних напрямках розмірами по 1x0,2 см; 0,8x0,2 см; 0,8x0,1 см; 0,6x0,2 см в ділянці кута та гілки нижньої щелепи справа та в нижній частині правої щоки вкритих жовтувато-бурою кірочкою, пергаментної щільності, розташованою нижче рівня оточуючих тканин;
- замкнута майже рівномірно вдавлена переривчаста странгуляційна борозна, розташована поперечно довгою вісі шиї; неповного перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки зліва, повних переломів обох верхніх ріжків щитовидного хряща з крововиливами в м`які тканини шиї;
- синюшньо-багровий синець тильної поверхні правої кисті розміром 6x5 см;
- садна овальної форми розміром 2x1 см розгинальної поверхні правого ліктьового суглобу;
- обширна рублена рана з майже рівними, дещо осадженими краями, загостреними кінцями надперенісся, середини спинки носа, кінчику носа зліва, верхньої губи, з ушкодженням кісток над перенісся, носових кісток, носової ості, рещитчастої кістки, верхньощелепної кістки зліва з мало вираженими рожево-червоними крововиливами в м`які тканини країв рани.
Смерть ОСОБА_40 настала в результаті механічної асфікції внаслідок здавлення органів шиї петлею шляхом удушення та удавлення. Ушкодження, що виникло внаслідок травматичної дії лезом сокири, було нанесене потерпілій посмертно, тобто через деякий час після факту настання смерті.
Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_25 від дачі показань відмовився, користуючись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України. У судових дебатах підсудний ОСОБА_25 просив дану кримінальну справу направити до органів прокуратури для перевірки обставин надання ним явок з повинною та інших наявних у справі доказів.
Згідно показань підсудного ОСОБА_25 , оголошених у судовому засіданні у відповідності до ст. 301 КПК України, на досудовому слідстві він свою вину у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю і показав наступне.
По епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_23 показав, що 16.02.2011 він разом із ОСОБА_26 запланували вчинити розбійний напад з метою заволодіння майном громадян. З цією метою він знайшов у газеті «Авізо» оголошення жінки, яка бажала влаштуватись на роботу поваром. Вони домовились про зустріч на станції метро «Видубичі», але потім перенесли зустріч в с. Підгірці на зупинці громадського транспорту. 17.02.2011 о 13.00 годині він разом із ОСОБА_26 прибули до села Підгірці Обухівського району Київської області, де їх чекала ОСОБА_23 . Після чого до останньої, згідно розробленого плану, підійшла ОСОБА_26 , назвавшись його дружиною « ОСОБА_43 » і повела ОСОБА_23 до лісосмуги, де він очікував, щоб скоїти на останню напад. Після чого він разом із ОСОБА_26 завели ОСОБА_23 до лісопосадки, де він, діставши газовий балончик, бризнув в очі ОСОБА_23 . В цей час ОСОБА_26 потягнула ОСОБА_23 до дерева і він разом з ОСОБА_26 прив`язав потерпілу до дерева. Також він, діставши ніж та погрожуючи ним, наказав ОСОБА_23 віддати всі цінні речі та забрав сумку останньої і мобільний телефон. Оглянувши речі, він та ОСОБА_26 заволоділи ними і зникли з місця злочину (т.7 а.с. 152-157, 126-131).
По епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_24 показав, що 17.02.2011 він разом з ОСОБА_26 приїхали до ТРЦ «Магеллан» по пр. Глушкова, 13-Б в місті Києві, де розмістили на дошці оголошень об`яву-повідомлення з приводу пропозиції начебто працевлаштування бажаючих нянею з метою подальшого заволодіння майном осіб, які звернуться, шляхом розбійного нападу. 19.02.2011 приблизно о 09.30 годині йому на мобільний телефон зателефонувала дівчина, як він дізнався пізніше ОСОБА_24 , яка виявила бажання влаштуватись на роботу нянею по догляду за дитиною. Він призначив ОСОБА_24 зустріч в ТЦ «Магеллан» і разом з ОСОБА_26 зустрілися з ОСОБА_24 . Під час розмови з останньою він представився « ОСОБА_29 », а ОСОБА_26 представилась « ОСОБА_43 » і зацікавили останню високою зарплатнею і вигідним графіком робочого дня, якщо та погодиться працювати у них нянею. ОСОБА_24 погодилась і вони по домовленості зустрілись о 14.00 годині там же. Після чого він і ОСОБА_26 пройшли з ОСОБА_24 до Голосіївського парку, де напали на останню. При цьому він погрожував ОСОБА_24 ножом, який приготував заздалегідь, а ОСОБА_26 зв`язала руки та ноги потерпілої шарфами і вони удвох, заволодівши мобільними телефонами, грошима і коштовностями потерпілої, зникли з місця події (т.4 а.с.100-103, 111-113).
По епізоду вбивства і заволодіння майном громадянки ОСОБА_38 підсудний ОСОБА_25 в присутності захисника показав, що 25.02.2011 він запропонував ОСОБА_26 вчинити вбивство із корисливих мотивів і розбійний напад на бабусю, яка здає кімнату на Залізничному вокзалі м. Києва. З цією метою він з ОСОБА_26 , представившись подружжям, підійшли на Привокзальній площі до бабусь, запропонували здати їм кімнату і їм запропонувала квартиру ОСОБА_44 . Вони з нею проїхали в квартиру АДРЕСА_4 , де переночували з ОСОБА_26 , оглянули квартиру, оцінили обстановку в квартирі і матеріальний стан ОСОБА_38 та вирішили здійснити свій план вбивство і заволодіння майном останньої. У зв`язку з чим 26.02.2011 вони знову винайняли на добу кімнату у квартирі ОСОБА_38 26.02.2011 приблизно о 21.00 годині, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_26 за їхньою спільною домовленістю підійшла до кімнати власниці квартири, виманила її в коридор, насильно затягнула ОСОБА_37 в їхню кімнату, де він напав на останню та задушив її. В процесі вбивства йому допомагала ОСОБА_26 , а саме: також руками здавлювала шию ОСОБА_38 і тримала останню за ноги, коли та виривалася та чинила опір. Коли ОСОБА_34 перестала подавати ознаки життя, він і ОСОБА_26 обшукали кватиру і заволоділи майном потерпілої: невеликою сумою грошей, вином, біжутерією та зникли з місця злочину (т. 2 а.с. 39-49, 67-72, т.7 а.с. 126-131, т.9 а.с.111-115).
По епізоду вбивства і заволодіння майном громадянки ОСОБА_40 підсудний ОСОБА_25 в присутності захисника показав, що 11.03.2011 вранці він і ОСОБА_26 приїхали в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де мешкала бабуся ОСОБА_26 , з метою пограбувати її та вбити. В комерційному кіоску він купив і вжив спиртні напої, після чого пройшли до будинку бабусі ОСОБА_26 громадянки ОСОБА_41 . Зайшовши в будинок, вони привітались і ОСОБА_40 почала готувати поїсти, коли в цей час він накинувся на неї і почав душити, при цьому розпитував, де в хаті є гроші. ОСОБА_26 підійшла до нього і допомагала душити ОСОБА_40 тримати її, коли та чинила опір. Далі ОСОБА_26 взяла на ліжку хустину чорного кольору, обмотала нею шию бабусі і, взявшись за обидві кінці хустинки, почала тягнути, стягуючи шию ОСОБА_40 , поки остання перестала подавати ознаки життя. Далі він і ОСОБА_26 почали обшукувати хату, шукаючи цінні речі. Через деякий час йому здалося, що ОСОБА_40 , яка лежала на підлозі в одній з кімнат, прийшла до тями, тому він схопив сокиру, що стояла у коридорі, наніс удар сокирою в обличчя ОСОБА_41 . Заволодівши грошима і майном ОСОБА_40 , він з ОСОБА_26 зникли з місця злочину (т.2 а.с. 55-59, т.6 а.с.178, 196, т.8, а.с. 108-111).
По епізоду заволодіння шахрайським шляхом майном громадянина ОСОБА_45 показав, що 07.05.2010 приблизно о 12.00 годині він перебував в ТЦ «Ашан», розташованому по Житомирській трасі, де познайомився з громадянином ОСОБА_22 . Останній звернувся до нього з проханням побудувати басейн в с. Хотянівка на дачі. Після того, як він оглянув територію, на якій буде будуватися басейн, повідомив ОСОБА_22 про необхідність закупівлі необхідних для будівництва матеріалів та запропонував особисто купити вказані матеріали, маючи намір заволодіти грошима ОСОБА_22 і не виконувати роботи по встановленню басейну. 08.05.2010 біля будинку №170-А по вул. Харківське шосе в місті Києві він повідомив ОСОБА_22 про те, що іде купувати будівельні матеріали та йому необхідні гроші. Останній на його вимогу надав йому 750 доларів США та 4700 гривень, якими він заволодів та витратив на власний розсуд. Після чого зустрічей з ОСОБА_22 він почав уникати і переховуватись від останнього (т. 7 а.с.72-75, 82-85).
У судовому засіданні підсудна ОСОБА_26 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, не визнала та показала наступне.
По епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_23 показала, що з ОСОБА_25 на той період була знайома близько місяця. Приблизно в січні-лютому 2011 року ОСОБА_25 їй повідомив, що в нього є донька і попросив зустрітись з майбутньою нянею. Вона зустріла ОСОБА_23 на зупинці і разом з ОСОБА_25 всі втрьох пішли через лісосмугу до будинку його колишньої дружини. Дорогою ОСОБА_25 різко напав на ОСОБА_23 , пирснувши розпилювачем їй в очі, та прив`язавши цю жінку скотчем до дерева. Вона була в шоковому стані, сльозились очі, тому вона всього не бачила та й всього не пам`ятає. ОСОБА_25 наказав їй забрати в ОСОБА_23 сумку, а сам в ОСОБА_23 цікавився її зубами. Тоді ОСОБА_25 штовхнув її з гірки і вони разом побігли в невідомому напрямку. ОСОБА_25 їй наказував нікому нічого не говорити, погрожуючи вбивством її та її сім`ї. ОСОБА_25 вживав спиртні напої та був некерований, вони постійно сварилися, він застосовував до неї фізичне насильство. Всі злочини вона вчиняла під примусом ОСОБА_25 . Про свої дії ОСОБА_25 їй нічого не розповідав і не ділився жодними намірами і жодних ролей вони не розподіляли.
По епізоду заволодіння шляхом розбійного нападу майном громадянки ОСОБА_24 показала, що через деякий час після розбійного нападу на ОСОБА_23 , вона під тиском ОСОБА_25 , який на деякий час забирав у неї паспорт, жебракувала біля магазину «Магелан», де з ОСОБА_25 зустрілися з ОСОБА_24 . Вони втрьох пішли в парк, вона попросилась в туалет, а в цей момент ОСОБА_25 напав на ОСОБА_24 . ОСОБА_25 наказав, щоб вона забрала речі ОСОБА_24 : сережки потерпіла зняла сама, а вона зняла з потерпілої браслет під примусом ОСОБА_25 . Всі ці дії вона вчиняла під фізичним і психологічним впливом ОСОБА_25 , вона сама нічого не планувала і не хотіла робити. Ніяких домовленостей на вчинення злочину між ними не було. Під час допитів вона підписувала також пусті папери.
По епізоду вбивства і заволодіння майном громадянки ОСОБА_38 показала, що вона просила ОСОБА_25 винайняти кімнату, щоб переночувати і зігрітися. На залізничному вокзалі в м. Києві вона разом з ОСОБА_25 підходила до ОСОБА_38 , з якою ОСОБА_25 домовився винайняти кімнату на одну добу. Вона, ОСОБА_25 і ОСОБА_34 поїхали до останньої, де переночували. На наступний день воназателефонувала ОСОБА_39 і домовилась з нею, що винаймуть її кімнату ще на одну добу. Прийшовши знову до ОСОБА_38 , спочатку ОСОБА_46 вживав спиртні напої, потім декілька разів її вдарив. Після чого наказав їй покликати ОСОБА_37 , що вона і зробила. Коли потерпіла йшла по коридору, то ОСОБА_25 накинувся на потерпілу, затягнув її в кімнату, штовхнув на диван, а сам виліз на потерпілу і питав де гроші. ОСОБА_34 відповіла, що в іншій кімнаті, тоді він наказав їй шукати гроші. Вона побігла в іншу кімнату, перевернула речі, але гроші не знайшла, вона і не намагалася їх шукати. ОСОБА_25 забіг в кімнату і знайшов гаманець під подушкою. З квартири забрали також телефон потерпілої, який вона пізніше продала у Маріуполі. Коли вони виходили з квартири, то вона бачила, що потерпіла лежала на дивані та не ворушилася, в неї з вуха текла кров. Вона не намагалася викликати швидку медичну допомогу, оскільки не знає як це робити в м. Києві. Коли ОСОБА_25 залишився з потерпілою, в неї не було можливості покинути квартиру, оскільки боялася його фізичного тиску, а також в неї болів зуб і нога. Вона не знала про наміри ОСОБА_25 вбити потерпілу ОСОБА_37 , в неї такого умислу не було, вона йому не допомагала вбивати потерпілу. У всьому, що з нею сталося, винний ОСОБА_25 , її вина в тому, що вона приїхала і познайомилася з ним. Явку з повинною не підтримує, оскільки повідомляла працівникам міліції обставини вчинення злочину, але писала все під диктовку працівників міліції.

По епізоду вбивства і заволодіння майном громадянки ОСОБА_40 показала, що в процесі їхнього знайомства вона розповідала ОСОБА_25 про свою рідню. Тоді за ініціативою ОСОБА_25 вони приїхали в с. Тинне Рівненської області. В дане село вони приїхали вранці, зайшли в магазин, потім в кафе, де ОСОБА_25 вживав алкогольні напої, а потім заходили ще в одне чи два кафе, де ОСОБА_25 також вживав алкогольні напої. Думала, що ОСОБА_25 нап`ється і вона зможе втекти від нього, бо знає місцевість. Дорогу до ОСОБА_40 показувала вона. Коли прийшли до ОСОБА_40 , то остання накрила їм на стіл, вони поїли. Вона виходила з ОСОБА_40 на вулицю, остання дала їй 150 гривень. Вийшовши на вулицю, вона думала, що зможе втекти, але злякалася і вернулася назад. Коли вернулася, то побачила, що ОСОБА_25 одягнув рукавиці. В той момент, коли ОСОБА_40 йшла давати їй консервацію, ОСОБА_25 накинувся на ОСОБА_40 , а вона почала її захищати. ОСОБА_25 тягнув ОСОБА_40 і питав де гроші. Остання йому сказала де знаходяться гроші. ОСОБА_25 душив ОСОБА_40 , а потім сокирою вдарив останню по голові. Вона не змогла захистити ОСОБА_40 , оскільки ОСОБА_25 був настільки п`яний, що накинувся ще й на неї. За наказом ОСОБА_25 вона взяла з будинку гроші, яку суму не пам`ятає. Думала, що якщо візьме ці гроші, то ОСОБА_25 її послухає і нічого не зробить з ОСОБА_41 .

Коли їх вже затримали, вона розповідала про обставини справи, вона хотіла написати на ОСОБА_25 заяву в правоохоронні органи, але слідчий сказав, щоб вона говорила про це у судовому засіданні. Адвокат казав теж саме.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_26 у вирішенні заявлених потерпілими цивільних позовів поклалася на розсуд суду.

Не дивлячись на невизнання підсудною ОСОБА_26 своєї винуватості у вчиненні інкримінованих їй злочинів та її захисну версію, а також на відмову підсудного ОСОБА_25 від надання своїх показань згідно ст. 63 Конституції України, їх участь за викладених вище обставин у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Щодо епізоду розбійного нападу на

ОСОБА_23 і заволодіння її майном:

- показаннями потерпілої ОСОБА_23 , оголошеними в судовому засіданні згідно ст. 308, п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких в середині лютого 2011 року вона, перебуваючи на пенсії і ніде не працюючи, розмістила об`яву, що шукає роботу поваром, консьєржкою або нянею в газетах «Авізо» і «Експрес-об`ява». 16.02.2011 їй на мобільний телефон подзвонив незнайомий чоловік, який представився ОСОБА_29 та запропонував роботу нянею по догляду за дитиною. Вона погодилась і 17.02.2011 поїхала на зустріч із ОСОБА_29 в с. Підгірці Обухівського району, де на зупинці «вулиця Васильківська» їй призначив зустріч ОСОБА_29 . Приїхавши в обумовлене місце, до неї підійшла раніше невідома їй дівчина, яка представилась дружиною ОСОБА_29 на ім`я ОСОБА_47 і запропонувала пройти за нею. Дівчина провела її до лісосмуги від зупинки, де їх зустрів хлопець, який представився ОСОБА_29 . Далі хлопець і дівчина повели її в глибину лісосмуги, начебто до їх будинку, де знаходиться їх донька. Дорогою хлопець розвернувся і бризнув їй в обличчя з газового балончику. Потім хлопець дістав ніж і почав їй погрожувати і вимагати віддати гроші. Дівчина, яка йшла позаду, і хлопець прив`язали її скотчем до дерева і забрали у неї жіночу сумку і мобільний телефон. Після чого хлопець і дівчина намагались вирвати у неї золоті коронки, але у них це не вийшло. Всього хлопець і дівчина заволоділи її майном: жіночою сумочкою, яка не представляє матеріальної цінності, в якій знаходилися: мобільний телефон «Нокіа-2600», вартістю 490 гривень з карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень, загальною вартістю 515 гривень, гроші в сумі 20 гривень, спідня білизна та ліки, які не представляють матеріальної цінності, чим спричинили їй матеріальну шкоду на загальну суму 535 гривень, після чого зникли з місця вчинення злочину (т. 7 а.с. 133-135, т.8 а.с. 173-174);
- показаннями свідка ОСОБА_48 , який показав, що є сином потерпілої ОСОБА_23 . Його мати, перебуваючи на пенсії, іноді працювала на тимчасових заробітках. Мати подавала об`яву в газети «Авізо» і «Експрес-об`ява» з оголошенням про пошук роботи поваром, або консьєржкою. Приблизно в середині лютого 2011 року їй подзвонив по об`яві чоловік і запропонував роботу нянькою по догляду за дитиною в приватному будинку с. Підгірці Обухівського району Київської області. Чоловік запропонував високу зарплатню і мати погодилась. 17.02.2011 по-домовленості з чоловіком, який наймав матір на роботу, остання поїхала на 13.00 годину в с. Підгірці на зупинку «вул. Васильківська», щоб зустрітись з роботодавцем.
Приблизно о 13.30-13.40 годині він вирішив зателефонувати матері, щоб з`ясувати, як пройшла зустріч. Але матір не відповідала і трубку ніхто не брав. Він почав хвилюватись. Через деякий час до нього подзвонила мати і повідомила, що вона знаходиться в селі Підгірці і її пограбували особи, які начебто пропонували роботу нянею в селі Підгірці по догляду за дитиною, погрожували їй ножом, зв`язали «скотчем» руки і заволоділи її майном. Після чого він поїхав в с. Підгірці і забрав матір;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_26 , як жінку, яка скоїла відносно неї розбійний напад 17.02.2011 (т. 7 а.с. 139-141);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_25 як чоловіка, який скоїв відносно неї розбійний напад 17.02.2011 (т. 7 а.с. 136-138);
- протоколом огляду місця події від 17.02.2011 ділянка місцевості, що розташована в 300 метрах від зупинки «вул. Васильківська» села Підгірці Обухівського району Київської області і фототаблицею до нього (т. 7 а.с. 105-112);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_25 від 08.06.2011, в ході якого останній показав та розповів про обставини скоєння ним злочину відносно ОСОБА_23 (т. 7 а.с. 158-163).
Оцінюючи докази за даним епізодом у своїй сукупності, колегія суддів бере до уваги наступне. Потерпіла ОСОБА_23 в своїх показаннях детально зазначає обставини знайомства з підсудними, злагодженість дій підсудних, роль кожного з них у вчиненні розбійного нападу на неї: ОСОБА_25 , бризнувши їй в обличчя з газового балончику, дістав ніж і почав їй погрожувати і вимагати віддати гроші; потім ОСОБА_25 разом з ОСОБА_26 , прив`язавши її скотчем до дерева, забрали у неї жіночу сумку і мобільний телефон, а також обоє намагались вирвати у неї золоті коронки. Залишивши її одну в лісосмузі, втекли.
Вказані показання потерпілої ОСОБА_23 є логічними, послідовними, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_49 , з вищезазначеними письмовими доказами, а також узгоджуються з показаннями підсудного ОСОБА_25 , які він надавав під час досудового слідства та в ході проведення такої слідчої дії як відтворення обстановки та обставин події в якості обвинуваченого від 08.06.2011. А тому колегія суддів вважає, що зазначені показання потерпілої, свідка, підсудного ОСОБА_25 є правдивими та кладе їх в основу вироку.
Що стосується показань підсудної ОСОБА_26 , які вона надавала в ході судового розгляду, а також частково на досудовому розслідуванні в частині, що вона не мала умислу на вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_23 , а вчиняти будь-які дії відносно потерпілої її примушував підсудний ОСОБА_25 , суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з вищезазначеними доказами.
Щодо епізоду розбійного нападу на

ОСОБА_24 і заволодіння її майном:

- показаннями потерпілої ОСОБА_24 ,оголошеними в судовому засіданні згідно ст. 308, п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких 18.02.2011 вона знаходилась в ТЦ «Магеллан», що по проспекту Глушкова, 13 в місті Києві, де на дошці оголошень побачила об`яву про прийом на роботу нянею по догляду за дитиною. У неї був досвід роботи нянею і вона зателефонувала по телефону, вказаному в оголошенні і в розмові з чоловіком, який представився ОСОБА_29 , з`ясувала умови роботи і оплату, які її зацікавили. 19.02.2011 вона знову зателефонувала ОСОБА_29 і погодилась працювати нянею по догляду за дитиною, після чого вони зустрілись приблизно о 12.00 годині. Вона прийшла на зустріч, до неї підійшли хлопець і дівчина. Хлопець представився ОСОБА_29 , дівчина ОСОБА_43 і вони пояснили, що шукають по оголошенню няню по догляду за дитиною. Після чого з нею провели співбесіду ОСОБА_29 і ОСОБА_31 та запропонували поїхати до них додому на роботу. Вони домовились зустрітись о 14.00 годині. У вказаний час вона приїхала до ТЦ «Магеллан» разом зі своїм хлопнем ОСОБА_50 . ОСОБА_29 сказав її знайомому, що він може іти додому, а вона поїде з ними на автомобілі. ОСОБА_51 пішов, а вони втрьох пішли у напрямку вулиці Г.Родимцева через лісопаркову зону. Коли вони йшли стежкою, до неї несподівано підійшов ОСОБА_29 , як вона дізналася пізніше громадянин ОСОБА_25 , приставив до шиї ніж і став вимагати гроші. В цей час ОСОБА_31 , як вона дізналася пізніше ОСОБА_26 почала зривати у неї прикраси і заволоділа її жіночою сумкою. Після чого ОСОБА_25 і ОСОБА_26 зв`язали її руки і ноги шарфом, що був у неї, і шарфом, що зняла з себе ОСОБА_26 . Після чого зникли, заволодівши її коштовностями і майном, завдавши збитки на загальну суму 5210 гривень. Звільнившись від шарфів, вона пройшла до будівель, де викликала співробітників міліції, яким розповіла про скоєний відносно неї злочин (т. 4 а.с. 72-73, 79-80);
- показаннями свідка ОСОБА_52 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких він є співмешканцем ОСОБА_24 19.02.2011 остання прийшла додому і розповіла, що знайшла роботу нянею за 350 гривень за добу, до якої приступає одразу. Він пішов разом з ОСОБА_24 до ТЦ «Магеллан», де зустрівся із раніше незнайомими хлопцем і дівчиною, що найняли ОСОБА_24 на роботу по догляду за їх дитиною. Він хотів провести останню, але хлопець і дівчина пояснили, що це не потрібно, тому що вони поїдуть на автомобілі. Після чого ОСОБА_24 разом з хлопцем і дівчиною пішли, а він поїхав додому. Через деякий час він дізнався від ОСОБА_24 , що хлопець і дівчина скоїли на неї розбійний напад в Голосіївському парку міста Києва, під погрозою ножа заволоділи її майном (т.4 а.с. 88-90,184-185);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_24 впізнала ОСОБА_26 як жінку, яка скоїла відносно неї розбійний напад 19.02.2011 (т. 4 а.с. 92);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_24 впізнала ОСОБА_25 як чоловіка, який скоїв відносно неї розбійний напад 19.02.2011 (т. 4 а.с. 93);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_51 впізнав ОСОБА_26 як жінку, з якою зустрічались він і ОСОБА_24 19.02.2011 в ТЦ «Магеллан» і яка найняла ОСОБА_24 на роботу нянею (т. 4 а.с. 186);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_51 впізнав ОСОБА_25 як чоловіка, з яким зустрічались він і ОСОБА_24 19.02.2011 в ТЦ «Магеллан» і який найняв ОСОБА_24 на роботу нянею (т. 4 а.с. 187);
- протоколом огляду місця події від 19.02.2011 ділянки місцевості по АДРЕСА_7 і фототаблицею до нього (т. 4 а.с. 33-36);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_25 від 12.04.2011, в ході якого останній показав та розповів про обставини скоєння ним злочину відносно ОСОБА_24 (т. 4 а.с. 137-145);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченої ОСОБА_26 від 12.04.2011, в ході якого остання показала та розповіла про обставини скоєння нею злочину відносно ОСОБА_24 (т. 4 а.с. 150-158);
- протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_24 і обвинуваченою ОСОБА_26 , в ході якої потерпіла підтвердила свої показання (т. 4 а.с. 159-161);
- протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_24 і обвинуваченим ОСОБА_25 , в ході якої потерпіла підтвердила свої показання (т. 4 а.с. 162-163).
Потерпіла ОСОБА_24 в своїх показаннях детально зазначила обставини знайомства з підсудними, злагодженість дій підсудних, роль кожного з них у вчиненні розбійного нападу на неї, зокрема: коли вона, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 йшли через лісопаркову зону, до неї несподівано підійшов ОСОБА_29 , як вона дізналася пізніше то був ОСОБА_25 і приставив до шиї ніж, став вимагати гроші. В цей час ОСОБА_31 , як вона дізналася пізніше, то була ОСОБА_26 , почала зривати з неї прикраси і заволоділа її жіночою сумкою. Після чого ОСОБА_25 і ОСОБА_26 зв`язали її руки і ноги шарфом, що був у неї, і шарфом, що зняла з себе ОСОБА_26 .
Показання потерпілої ОСОБА_24 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_51 , з вищезазначеними письмовими доказами, а також узгоджуються з показаннями підсудного ОСОБА_25 , які він надавав під час досудового слідства та в ході проведення такої слідчої дії як відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_25 від 12.04.2011. Зазначені показання потерпілої, свідка, підсудного ОСОБА_25 є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими. Тому колегія суддів вважає їх правдивими та кладе в основу вироку.
Що стосується показань підсудної ОСОБА_26 , які вона надавала в ході судового розгляду, а також частково на досудовому слідстві в частині, що вона не мала умислу на вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_24 , а вчиняти будь-які дії відносно потерпілої ОСОБА_24 її примушував підсудний ОСОБА_25 , суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_24 , яка вказувала на активні дії підсудної ОСОБА_26 під час вчинення розбійного нападу на неї. А також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_23 пройшло два дні, підсудна в цей час спокійно пересувалась містом і мала будь-яку можливість звернутись до правоохоронних органів на дії ОСОБА_25 , однак цього не зробила.
Щодо епізоду вбивства і заволодіння
майном громадянки ОСОБА_38 :
- показаннями потерпілого ОСОБА_53 , який суду показав, що його мати ОСОБА_34 здавала в найм подобово кімнату в квартирі АДРЕСА_4 . 27.02.2011 приблизно о 10.00 годині йому на мобільний телефон зателефонувала тітка ОСОБА_54 , яка була стурбована, що ОСОБА_34 не відповідає на дзвінки. Прибувши до буд. АДРЕСА_8 , він, його дружина ОСОБА_55 , а також ОСОБА_54 зайшли втрьох до квартири АДРЕСА_9 , де виявили труп його матері ОСОБА_38 з ознаками насильницької смерті. Двері квартири були незачинені, мати лежала у маленькій кімнаті, на дивані, обличчям донизу. Підтвердив свої показання, які він надавав на досудовому слідстві: на голові матері він бачив плями, схожі на кров; також з квартири зникли гроші в сумі 500 гривень, мобільні телефони та пляшки з вином;
- показаннями свідка ОСОБА_56 , яка показала, що її свекруха ОСОБА_34 проживала в двокімнатній квартирі АДРЕСА_4 . При цьому свекруха проживала у великій кімнаті, а маленьку кімнату постійно здавала у найм щодобово. Коли клієнти заселялись у ОСОБА_38 , остання зачинялась у великій кімнаті і не виходила. 26.02.2011 ОСОБА_34 телефонувала їй приблизно о 16.00 годині і розповіла, що очікує клієнтів, які вже ночували у неї, після чого поклала слухавку. 27.02.2011 їй і чоловікові на мобільний телефон почала телефонувати рідна сестра ОСОБА_56 ОСОБА_54 , яка була стурбована, що ОСОБА_34 не відповідає на дзвінки. Вони домовились зустрітися і зайти до свекрухи разом з ОСОБА_57 . Коли вони зайшли втрьох до квартири АДРЕСА_9 , то виявили труп свекрухи ОСОБА_38 з ознаками насильницької смерті. Двері квартири були незачинені, свекруха лежала у маленькій кімнаті, на дивані, обличчям донизу;
- показаннями свідка ОСОБА_54 , яка показала, що у неї була старша сестра ОСОБА_34 , яка мешкала в квартирі АДРЕСА_4 . Сестра протягом останніх п`яти років здавала в найм одну з кімнат своєї квартири, а мешкала в іншій кімнаті. Клієнтів ОСОБА_34 знаходила на залізничному вокзалі або за допомогою знайомих. 26.02.2011 приблизно з 20.00 години вона телефонувала ОСОБА_39 , але остання не брала слухавку. Вона почала дзвонити на міський телефон і інший мобільний телефон, слухавку ніхто не брав. 27.02.2011 вона почала хвилюватись, що ОСОБА_34 не відповідає на дзвінки і зателефонувала племіннику. Разом з ним і невісткою вони зайшли у квартиру ОСОБА_38 , де виявили труп останньої зі слідами насильницької смерті;
- показаннями свідка ОСОБА_58 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких він є сусідом ОСОБА_38 по будинку АДРЕСА_8 і знає, що остання здавала в найм подобово кімнату в своїй квартирі. 26.02.2011 приблизно о 07.30 годині він помітив, як ОСОБА_34 через вікно квартири прощалась з квартирантами. Він розгледів у вікно хлопця та дівчину, які вийшли з під`їзду і пішли в сторону дороги. 13.03.2011 він впізнав серед осіб, які йому пред`являлись для впізнання, хлопця, який орендував квартиру у ОСОБА_38 26.02.2011. Ним виявився громадянин ОСОБА_25 (т.1 а.с. 120-122);
- показаннями свідка ОСОБА_59 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких вона була знайома з ОСОБА_36 декілька років. Вони разом підробляли на Залізничному вокзалі м. Києва, здаючи в найм кімнати у своїх квартирах подобово. 25.02.2011 вони перебували на Залізничному вокзалі, коли приблизно в 16.30 годин до неї підійшли хлопець і дівчина, які поцікавились щодо здачі кімнати, вказавши вартість 170 гривень. ОСОБА_34 запропонувала кімнату у своїй квартирі. Молоді люди погодились і втрьох з ОСОБА_36 поїхали додому до останньої. 28.02.2011 вона дізналася, що ОСОБА_37 виявили вбитою у власній квартирі (т. 1 а.с. 116-118, 141-142);
- показаннями свідка ОСОБА_60 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких 27.02.2011 приблизно о 21.20 годині він знаходився неподалік від розважального клубу «Спортпрогноз», розташованого по пр-кту Леніна в місті Маріуполі. До нього підійшла раніше незнайома дівчина і запропонувала купити у неї мобільний телефон «Нокіа 6030» за 50 гривень, пояснивши, що їй не вистачає грошей, щоб повернутися додому в місто Рівне. Він запропонував дівчині 44 гривні за мобільний телефон, на що остання погодилась. Після чого вони розрахувались і він її більше не бачив. Про те, що мобільний телефон належав убитій громадянці ОСОБА_39 він не знав. 06.03.2011 вказаний мобільний телефон у нього було вилучено працівниками міліції м. Києва (т. 1 а.с. 131-136);
- показаннями свідка ОСОБА_61 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких 12.03.2011 він був запрошений як понятий під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченою ОСОБА_26 . Остання добровільно розповіла та показала на місті, як саме та з ким був скоєний злочин відносно ОСОБА_38 в квартирі АДРЕСА_4 . Під час проведення слідчих дій ОСОБА_26 надавала послідовні показання, ніяких незаконних засобів впливу на ОСОБА_26 з боку працівників міліції не застосовувалось. Після проведення відтворення обстановки і обставин події слідчим був складений відповідний протокол(т. 2 а.с. 211-215);
- показаннями свідка ОСОБА_62 , оголошенимив судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких 13.03.2011 він був запрошений як понятий під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченим ОСОБА_25 . Останній добровільно виявив бажання на місці злочину показати і розповісти про обставини його вчинення, після чого учасники слідчої дії з приміщення Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві проїхали в квартиру АДРЕСА_4 . За вказаною адресою, у присутності понятих, захисника, слідчого і конвоїрів, ОСОБА_25 надав послідовні показання про обставини вчинення вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_63 . Ніяких незаконних засобів впливу на ОСОБА_25 з боку працівників міліції не застосовувалось. Після проведення відтворення обстановки і обставин події слідчим був складений відповідний протокол (т. 2 а.с. 206-210);
- показаннями свідка ОСОБА_64 , який показав, що на час розслідування даної кримінальної справи він працював слідчим Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві. У нього в провадженні перебувала кримінальна справа по факту вбивства громадянки ОСОБА_63 . В ході розслідування він проводив слідчі дії з підозрюваними, а в подальшому з обвинуваченими ОСОБА_25 і ОСОБА_26 . Під час проведення слідчих дій порушень закону не було, все відбувалось правомірно, безпорушень прав підозрюваних і обвинувачених на захист. Після проведення слідчих дій протоколи надавались на ознайомлення підозрюваним і обвинуваченим, які, ознайомившись з ними, підписували їх. Заяв і скарг з боку ОСОБА_26 та ОСОБА_25 йому не надходило;
- показаннями свідка ОСОБА_65 , який показав, що на час розслідування даної кримінальної справи він працював слідчим Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві. З 27.02.2011 він перебував у складі групи слідчих по розслідуванню кримінальної справи по факту вбивства громадянки ОСОБА_63 . Під час роботи і проведення слідчих дій з підозрюваними, а потім обвинуваченими ОСОБА_25 і ОСОБА_26 останні надавали показання добровільно, на стан здоров`я не скаржились, детально розповідали про обставини скоєння ними злочинів. Під час проведення слідчих дій порушень закону не було, все відбувалось правомірно, без порушень прав підозрюваних і обвинувачених на захист. Після проведення слідчих дій протоколи надавались на ознайомлення підозрюваним і обвинуваченим, які, ознайомившись з ними, підписували їх. Заяв і скарг з боку ОСОБА_26 і ОСОБА_25 з боку незаконних дій співробітників міліції йому не надходило;
- оглядом місця події від 27.02.2011 квартири АДРЕСА_4 , в ході якого було виявлено труп ОСОБА_66 зі слідами насильницької смерті(т. 1 а.с. 19-51);
- лікарським свідоцтвом про смерть №652 від 28.02.2011, згідно якого смерть ОСОБА_66 , 1929 р.н. настала в результаті асфікції, здавлення шиї тупим предметом, удавлення з метою вбивства (т. 1 а.с. 67);
- протоколом пред`явлення особи на впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_67 впізнав ОСОБА_25 як чоловіка, який орендував кімнату у квартирі ОСОБА_38 26.02.2011 при вказаних вище обставинах(т. 2 а.с. 119-122);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.03.2011 за участю підозрюваного ОСОБА_25 , в ході якого останній в присутності захисника показав та розповів про обставини скоєння ним злочинів відносно ОСОБА_38 (т. 2 а.с. 141-150);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 12.03.2011 за участю підозрюваної ОСОБА_26 , в ході якого остання в присутності захисника показала та розповіла про обставини скоєння нею злочинів відносно ОСОБА_38 (т. 2 а.с. 128-139);
- протоколом очної ставки між обвинуваченими ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , в ході якої кожен наполягав в присутності захисників на своїх показаннях (т. 2 а.с. 236-244);
- висновком судово-медичної експертизи №33/652 від 14.04.2011, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_38 виявлено:
- множинні внутрішньошкіряні крововиливи червоно-синюшного кольору на шиї, в бокових відділах в області підборіддя, з просоченими темно-червоними крововиливами в клітчату та м`язи шиї, по краю нижньої щелепи зліва, по правому краю основи черепа (область соско видного відростку скроневої кістки), в шкірі обличчя інтенсивні крововиливи по ходу судинно-нервових пучків шиї від рівня гортані до основи черепа, в діафрагму рота, в корінь язика зі сторони слизистої оболонки і від під`язичної кістки, в правий край язика;
- множинні крововиливи п`ятнистого і осередкованого характеру в стінки глотки, в надгортанник, в слизові оболонки входу в гортань і підголосовими зв`язками;
- набряк слизової оболонки гортані, кров`яниста слиз з набряко-кров`янистою рідиною отворі дихальних шляхів;
- під час судово-гістологічного дослідження шкіри та м`яз шиї з бокових, задньої та передній поверхні шиї виявлені морфологічні ознаки здавлювання, з крововиливами, без видимої клітинної реакції;
- гостре вздуття легенів, множинні крапкові та п`ятнисті крововиливи в серозних і слизових оболонках, на поверхні та в тканинах внутрішніх органів (при гістологічному дослідженні), повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові, набряк тканин легень та головного мозку;
- подряпина та смужчате садно на шкірі підборіддя зліва, крововилив на віках очей, дрібні округлі крововиливи на правому плечі та лівому передплеччі; крововиливи в м`язи лівого плеча та в тканини голови в правій тим`яно-скроневій області. Всього шість крововиливив, одне садно, одна подряпина (смужчате садно), один крововилив в м`язи лівого плеча, два крововиливи в м`які тканини голови в правій скронево-тим`яний області.
Смерть ОСОБА_38 настала від механічної асфікції в результаті здавлювання шиї тупим предметом(т. 3 а.с. 5-18);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №64/652 від 29.03.2011, згідно якої, виходячи з матеріалів кримінальної справи, результатів огляду місця події та трупа ОСОБА_38 на місті його виявлення, результатів судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_38 , показів обвинувачених та наданих протоколів відтворення обстановки та обставин події прийшли до висновків: підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_38 , 1929 р.н. послужила механічна асфікція внаслідок здавлювання шиї тупим предметом; вказана асфікція могла виникнути внаслідок здавлювання шиї також і руками (долонями, пальцями), в різних напрямках, при різних положеннях тіла ОСОБА_38 (удавлювання руками); пошкодження у ОСОБА_38 могли бути спричинені при обставинах, на які вказують обвинувачені ОСОБА_25 та ОСОБА_26 в протоколах допитів як підозрюваних, обвинувачених та під час відтворювання обстановки та обставин події (т. 3 а.с. 26-29);
- висновком судово-цитологічної експертизи №105/Ц від 20.04.2011, згідно якої при дослідженні недопалку сигарети «Бонд», вилученому під час огляду місця події квартири АДРЕСА_4 , виявлено слину, походження якої не виключається від ОСОБА_25 (т. 3 а.с. 68-72);
- висновком судово-імунологічної експертизи №149 від 06.05.2011, згідно якої при дослідженні халата ОСОБА_38 , вилученому в приміщенні Київського міського моргу №1, виявлено кров людини, походження якої не виключається від потерпілої ОСОБА_38 , 1929 р.н. (т. 3 а.с. 147-152);
- висновком додаткової судово-імунологічної експертизи №150 від 06.05.2011, згідно якої при дослідженні підодіяльника, вилученому під час огляду місця події квартири АДРЕСА_4 , виявлено кров людини, походження якої не виключається як від потерпілої ОСОБА_38 , 1929 р.н., так і обвинуваченого ОСОБА_25 (т. 3 а.с. 258-264).
Оцінюючи докази за даним епізодом у своїй сукупності, колегія суддів бере до уваги, що факт вчинення насильницької смерті відносно потерпілої ОСОБА_38 , а також викрадення майна, яке належало останній, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_53 , свідків ОСОБА_56 та ОСОБА_54 , а також вищезазначеними письмовими доказами: протоколами огляду місця події, медичною документацією, висновками експертиз.
Свідок ОСОБА_67 серед осіб, які йому пред`являлись для впізнання, впізнав саме ОСОБА_25 як хлопця, який орендував квартиру у ОСОБА_38 26.02.2011. Свідок ОСОБА_68 , у якого було вилучено мобільний телефон «Нокіа 6030», який належав потерпілій ОСОБА_39 , підтвердив, що придбав його 27.02.2011 ввечері в місті Маріуполі за 44 гривні у дівчини, яка планувала повернутися до м. Рівне.
Під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події підсудний ОСОБА_25 у присутності понятих та захисника надав послідовні показання про обставини вчинення ним разом з ОСОБА_26 вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_38 за місцем проживання останньої: наглядно демонструючи як вони затягнули ОСОБА_37 в їхню кімнату, як він напав на останню та задушив її, описавши роль підсудної ОСОБА_26 вона також руками здавлювала шию ОСОБА_38 і тримала останню за ноги, коли та виривалася та чинила опір, а також як вони разом із ОСОБА_26 обшукали кватиру і заволоділи майном потерпілої. Така ж сама слідча дія проводилася за участю підсудної ОСОБА_26 . Про добровільне бажання підсудних на проведення зазначених слідчих дій стверджували свідки ОСОБА_69 та ОСОБА_70 , які зазначили, що незаконних засобів впливу на підсудних з боку працівників міліції не було. Показання ОСОБА_25 про обставини вчинення вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_38 , які зафіксовані у зазначеному протоколі, узгоджуються з показаннями підсудного ОСОБА_25 , які він надавав під час досудового слідства.
Отже, показання потерпілого, свідків, підсудного ОСОБА_25 за даним епізодом узгоджуються між собою, а також з вищезазначеними письмовими доказами, є логічними, послідовними. Тому колегія суддів вважає такі докази належними, допустимими та кладе в основу вироку.
Суд критично відноситься до показань підсудної ОСОБА_26 , які вона надавала в ході судового розгляду, а також частково на досудовому розслідуванні в частині, що вона не мала умислу на вчинення розбійного нападу та вбивство потерпілої ОСОБА_38 , а діяла під примусом підсудного ОСОБА_25 , оскільки вони не узгоджуються з вищезазначеними доказами.
Свідки ОСОБА_71 та ОСОБА_72 , які на час розслідування даної кримінальної справи працювали слідчими Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві, стверджували, що підсудні ОСОБА_25 та ОСОБА_26 під час досудового слідства надавали показання добровільно, детально розповідали про обставини скоєння ними злочинів, на стан здоров`я не скаржились. Будь-яких заяв, скарг з боку підсудних на той час не надходило.
Щодо епізоду вбивства і заволодіння
майном громадянки ОСОБА_40
- показаннями потерпілого ОСОБА_21 , який підтримав у повному обсязі свої показання, які він надавав під час досудового слідства, відповідно до яких його бабуся ОСОБА_40 проживала по АДРЕСА_6 . 12.03.2011 приблизно о 10.00 годині він прийшов до ОСОБА_40 , щоб провідати і виявив у будинку порушену обстановку, розкидані речі і труп ОСОБА_40 , який лежав в кімнаті будинку. В голові ОСОБА_40 стирчала сокира. Після чого він повідомив про подію співробітникам міліції. Через деякий час, оглянувши будинок бабусі ОСОБА_40 , він виявив, що відсутні гроші і майно бабусі на загальну суму 980 гривень;
- показаннями свідка ОСОБА_73 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких 11.03.2011 приблизно о 08.00 годині до продовольчого магазину №7 с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала продавцем, зайшли хлопець і дівчина, як вона взнала пізніше ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , які купили горілку, стаканчик і печиво. Після чого, приблизно о 13.30 годині ОСОБА_25 і ОСОБА_26 знову зайшли в магазин, купили печиво і пішли в напрямку вулиці Садова. Приблизно о 15.30 годині вона бачила як ОСОБА_25 і ОСОБА_26 пішли в напрямку центру села від вулиці Садова. Вона помітила, що ОСОБА_26 була в іншому взутті, ніж в тому, в якому заходила раніше до магазину (т. 5 а.с. 174-175);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_73 впізнала ОСОБА_26 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 176-177);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_73 впізнала ОСОБА_25 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з ОСОБА_26 та купував продукти харчування (т. 5 а.с. 178-179);
- показаннями свідка ОСОБА_74 , якого допитано врежимі відеоконференції у відповідності до ст. 85-3 КПК України (в редакції 1960 року) та який показав, що 11.03.2011 він приблизно об 11.00 годині разом зі своїми знайомими перебував в магазині № НОМЕР_3 , що розташований в с. Тинне Сарненського району Рівненської області. В цей час до приміщення магазину зайшли двоє раніше невідомих йому молодих людей дівчина та хлопець, які були не місцеві. Вони щось придбали та вийшли із магазину і пішли у напрямку вул. Садової села Тинне;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_74 впізнав ОСОБА_26 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 181-182);
- показаннями свідка ОСОБА_75 , якого допитано врежимі відеоконференції у відповідності до ст. 85-3 КПК України (в редакції 1960 року) та який показав, що 11.03.2011 приблизно об 11.00 годині він разом із своїми знайомими перебував в магазині №7, що розташований в с. Тинне Сарненського району Рівненської області. В цей час до приміщення магазину зайшли двоє раніше невідомих йому молодих людей дівчина та хлопець, які придбали чай у пластикових стаканах та вийшли із магазину і пішли у напрямку вул. Садової села Тинне;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_76 впізнав ОСОБА_26 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 184-185);
- показаннями свідка ОСОБА_77 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких 11.03.2011 приблизно о 12.30 годині він перебував в кафе «Каштан», що розташоване в с. Тинне. В цей час до кафе зайшла пара молодих людей дівчина і хлопець, до яких він підсів за столик. При цьому він побачив, що хлопець, який назвався « ОСОБА_29 » та дівчина, яка назвалася « ОСОБА_78 », не місцеві. Під час розмови він дізнався, що ОСОБА_79 приїхала в село у гості, однак, до кого саме вона не сказала. Хлопець сказав, що він з міста Києва, але мешкає у місті Рівному. Він разом із хлопцем розпивав вино, після чого вказані хлопець та дівчина вийшли з кафе та пішли у невідомому напрямку (т. 5 а.с. 186);
- показаннями свідка ОСОБА_80 , яку допитано врежимі відеоконференції у відповідності до ст. 85-3 КПК України (в редакції 1960 року) та яка показала, що 11.03.2011 приблизно з 09.00 години до 10.00 години в буфет «Затишок», що розташований в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала продавцем в буфеті, зайшли невідомі хлопець та дівчина, які були не місцеві. Хлопець замовив горілу, пиріжки і газовану воду. За куплене розрахувалась дівчина, після чого вони сіли за стіл та достали курку «гриль», яка була у них із собою. Хлопець вживав горілку. Вони були в буфеті приблизно 20-30 хвилин. Після чого пішли у невідомому напрямку;
- показаннями свідка ОСОБА_81 , яку допитано врежимі відеоконференції у відповідності до ст. 85-3 КПК України (в редакції 1960 року) та яка показала, що 11.03.2011 приблизно о 12.00 годині до кафе «Каштан», що розташоване в с. Тинне Сарненського району Рівненської області, де вона працювала барменом зайшли незнайомі хлопець та дівчина, які були не місцеві. Хлопець замовив горілки та купив закуску. Розпивши горілку, приблизно через одну годину, хлопець і дівчина вийшли із кафе;
- показаннями свідка ОСОБА_82 , якого допитано врежимі відеоконференції у відповідності до ст. 85-3 КПК України (в редакції 1960 року) та який показав, що проживає в селі Тинне Сарненського району Рівненської області. 11.03.2011 приблизно о 12.00 годині він пішов через город до річки Случ, де побачив мешканця села на ім`я ОСОБА_83 , який ловив рибу. Через деякий час до ОСОБА_84 підійшли невідомі дівчина та хлопець. Хлопець почав разом із ОСОБА_85 вживати горілку, а дівчина курила сигарету. Так як останні розмовляли російською мовою, він зрозумів, що вони немісцеві. Через деякий час, дівчина та хлопець перейшли через замерзлу річку на іншій берег. Більше він їх не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_86 , якого допитано врежимі відеоконференції у відповідності до ст. 85-3 КПК України (в редакції 1960 року) та який показав, що мешкає в селі Тинне Сарненського району Рівненської області. 11.03.2011 приблизно о 12.00 годині він знаходився на рибалці на річці Случ на території свого села, коли до нього підійшли раніше незнайомі дівчина і хлопець. Хлопець пригостив його горілкою. В розмові він дізнався, що хлопця звати ОСОБА_29 і приїхав із ОСОБА_87 до бабусі. Дівчина не розмовляла, а тільки палила цигарки і постійно відвертала обличчя. Поспілкувавшись з ними приблизно 20 хвилин, хлопець і дівчина пішли через замерзлу річку у напрямку центру села Тинне;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_88 впізнав ОСОБА_25 як особу, яка 11.03.2011 підходила до нього на рибалці і спілкувалась приблизно 20 хвилин (т. 5 а.с. 193-194);
- показаннями свідка ОСОБА_89 , якого допитано врежимі відеоконференції у відповідності до ст. 85-3 КПК України (в редакції 1960 року) та який показав, що є жителем села Тинне Сарненського району Рівненської області. 11.03.2011 приблизно об 11.00 годині він зайшов до магазину №7 в с. Тинне, щоб придбати цигарки і побачив, як в магазин зайшли немісцеві хлопець та дівчина. Останні придбали продукти харчування і вийшли з магазину, направившись у бік вул. Садової. Більше він їх в селі не бачив;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_89 впізнав ОСОБА_26 як особу, яка 11.03.2011 заходила до магазину №7 в с. Тинне Сарненського району Рівненської області з невідомим хлопцем та купували продукти харчування (т. 5 а.с. 196-197);
- протоколом огляду місця події від 12.03.2011 будинку АДРЕСА_6 , в ході огляду якого було виявлено труп ОСОБА_90 , 1932 р.н. зі слідами насильницької смерті (т. 5 а.с. 24-66);
- протоколом огляду місця події від 12.03.2011 моргу судово-медичної експертизи ЦРЛ міста Сарни Рівненської області, в ході якого було виявлено і вилучено з трупа ОСОБА_90 , 1932 р.н. хустину комбінованого кольору, одяг ОСОБА_40 і фототаблицею до цього огляду (т. 5 а.с. 67-73);
- протоколом огляду місця події від 13.03.2011 ділянки лісового масиву, що розташована в 4 км від с. Тинне Сарненського району Рівненської області на обочині дороги Тинне-Зносичі, в 40 метрах від дороги, в ході якого було виявлено і вилучено дві п`ятипалі жіночі рукавички, що належать ОСОБА_26 , схемою і фототаблицею до нього (т. 5 а.с. 74-78);
- протоколом огляду місця події від 13.03.2011 ділянки місцевості на мосту через річку Случ по АДРЕСА_6 , в ході якого було виявлено і вилучено пару жіночих чобітків, які належать ОСОБА_26 , декілька різних шкарпеток, дві банки 0,5 л з варенням і тушонкою, схемою і фототаблицею до нього (т. 5 а.с. 79-86);
- лікарським свідоцтвом про смерть № 30 від 12.03.2011, згідно якого смерть ОСОБА_40 , 1932 р.н. настала в результаті асфікції, здавлення шиї тупим предметом, удавлення з метою вбивства (т. 5 а.с. 100);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_25 від 15.04.2011, в ході якого останній в присутності захисника показав та розповів про обставини скоєння ним злочинів відносно ОСОБА_40 (т. 6 а.с. 181-187);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченої ОСОБА_26 від 15.03.2011, в ході якого остання в присутності захисника показала та розповіла про обставини скоєння нею злочинів відносно ОСОБА_40 (т. 6 а.с. 159-166);
- протоколом очної ставки між обвинуваченими ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , в ході якої кожен наполягав на своїх показаннях (т. 6 а.с. 189-191);
- висновком судово-медичної експертизи №30-Е від 19.04.2011, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_40 виявлено:
- чотири садна напівмісячної форми, розташовані в різних напрямках розмірами по 1x0,2 см; 0,8x0,2 см; 0,8x0,1 см; 0,6x0,2 см в ділянці кута та гілки нижньої щелепи справа та в ніжній частини правої щоки вритих жовтувато-бурою кірочкою, пергаментної щільності, розташованою нижче рівня оточуючих тканин;
- замкнута майже рівномірно вдавлена переривчаста странгуляційна борозна, розташована поперечно довгою вісі шиї; неповного перелому лівого великого ріжка під`язикової кістки зліва, повних переломів обох верхніх ріжків щитовидного хряща з крововиливами в м`які тканини шиї;
- синюшньо-багровий синець тильної поверхні правої кисті розміром 6x5 см;
- садна овальної форми розміром 2x1 см розгинальної поверхні правого ліктьового суглобу;
- обширна рублена рана з майже рівними, дещо осадженими краями, загостреними кінцями надперенісся, середини спинки носа, кінчику носа зліва, верхньої губи, з ушкодженням кісток над перенісся, носових кісток, носової ості, решитчастої кістки, верхньощелепної кістки зліва з мало вираженими рожево-червоними крововиливами в м`які тканини країв рани.
Смерть ОСОБА_40 настала в результаті механічної асфікції внаслідок здавлення органів шиї петлею шляхом удушення та удавлення. Ушкодження, що виникло внаслідок травматичної дії лезом сокири, було нанесене потерпілій посмертно, тобто через деякий час після факту настання смерті (т. 6 а.с. 4-7);
- висновком додаткової дактилоскопічної експертизи № 35 від 20.03.2011, згідно якої: сліди пальців рук, які були вилучені 12.03.2011 при огляді місця події по факту вбивства ОСОБА_40 , що мало місце в будинку АДРЕСА_6 , а саме: перший слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою безіменного пальця лівої руки ОСОБА_25 , другий слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою середнього пальця лівої руки ОСОБА_25 , четвертий слід пальця руки залишений нігтьовою фалангою вказівного пальця правої руки ОСОБА_26 (т. 6 а.с. 68-76);
- висновком додаткової трасологічної експертизи № 34 від 25.03.2011, згідно якої: п`ять слідів низу взуття, вилучених 12.03.2011 в ході огляду місця події по факту вбивства ОСОБА_40 , що мало місце в будинку АДРЕСА_6 , могли бути залишені взуттям ОСОБА_25 або іншим взуттям з аналогічним рельєфним малюнком підошви; чотири сліди низу взуття, вилучених 12.03.2011 в ході огляду місця події по факту вбивства ОСОБА_40 , що мало місце в будинку АДРЕСА_6 , могли бути залишені взуттям ОСОБА_26 або іншим взуттям з аналогічним рельєфним малюнком підошви (т. 6 а.с. 84-94);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 9 від 28.04.2011, згідно якої: на одязі потерпілої ОСОБА_40 , вилученому 12.03.2011 в ході огляду місця події по факту вбивства ОСОБА_40 , що мало місце в будинку АДРЕСА_6 , встановлено наявність крові людини, походження якої характерно потерпілій ОСОБА_40 (т. 6 а.с. 112-114);
- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 20-461 від 09.06.2011, згідно якої: при дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої рук ОСОБА_40 виявлені клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_40 є змішаними і містять генетичні ознаки крові ОСОБА_40 і ОСОБА_26 . Генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_40 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_41 . Походження клітин у піднігтьовому вмісті правої та лівої руки ОСОБА_40 від ОСОБА_25 виключається (т. 6 а.с. 135-140).
Дослідивши докази за даним епізодом у своїй сукупності, колегія суддів, оцінивши їх, приходить до наступних висновків. Факт вчинення насильницької смерті відносно потерпілої ОСОБА_40 , а також викрадення майна, яке належало останній, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_21 , а також вищезазначеними письмовими доказами: протоколами огляду місця події, медичною документацією, висновками експертиз.
Свідки ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 зазначали, що 11.03.2011 приблизно з 09 до 13 години вони бачили у своєму селі Тинне Сарненського району Рівненської області не місцевих хлопця та дівчину, яких вони пізніше впізнали та якими виявилися підсудні ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .
Під час проведення слідчої дії відтворення обстановки та обставин події підсудні ОСОБА_25 та ОСОБА_26 добровільно надавали свої показання про обставини вчинення вбивства і розбійного нападу стосовно ОСОБА_41 .
Отже, зазначені показання потерпілого, свідків, підсудного ОСОБА_25 узгоджуються між собою, а також з вищезазначеними письмовими доказами, є логічними, послідовними. Тому колегія суддів вважає такі докази належними, допустимими та кладе в основу вироку.
Суд критично відноситься до показань підсудної ОСОБА_26 , які вона надавала в ході судового розгляду, а також частково на досудовому слідстві в частині, що вона не мала умислу на вчинення розбійного нападу та вбивство потерпілої ОСОБА_40 та захищала її, оскільки вони спростовуютьсясукупністю зібраних у справі доказів.

Щодо епізоду шахрайських дій

відносно ОСОБА_22 :

- показаннями потерпілого ОСОБА_22 , який показав, що на початку травня 2010 року він через свого знайомого знайшов хлопця на ім`я ОСОБА_91 , який пообіцяв встановити йому на дачі в с. Пірново Вишгородського району Київської області басейн. 08.05.2010 неподалік від магазину «Ашан», що розташований по вул. Велика Кільцева в місті Києві, він зустрівся з ОСОБА_92 , який виявився ОСОБА_25 . Останній пообіцяв встановити йому басейн, запевнивши, що він є спеціалістом по встановленню басейнів і сказав, що йому необхідно гроші для закупівлі будівельних матеріалів. Він повірив ОСОБА_25 і за два рази передав останньому гроші в сумі 750 доларів США і 4700 гривень. Передача грошей проходила неподалік від будівельного супермаркету «Нова Лінія» по вул. Харківське шосе. Після цього ОСОБА_25 став переховуватись, будівельні матеріали не купив, басейн не встановив, заволодівши його коштами та спричинивши йому збитки на загальну суму 10 644 гривень;
- показаннями свідка ОСОБА_93 ,оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, відповідно до яких в травні 2010 року він познайомився з ОСОБА_25 , який допомагав у встановленні басейну на приватній ділянці в дачному селищі Пирново Вишгородського району Київської області. Так як його знайомий ОСОБА_22 мав намір встановити басейн на власній ділянці, він познайомив ОСОБА_22 з ОСОБА_25 і останній запевнив ОСОБА_22 , що встановить басейн на присадибній ділянці ОСОБА_22 . Приблизно 09.05.2010 йому подзвонив ОСОБА_25 і сказав, що йому потрібні гроші для купівлі будівельних матеріалів для встановлення ОСОБА_22 басейну, на що він відповів, щоб ОСОБА_25 сам зв`язувався з ОСОБА_22 і вирішував проблемні питання напряму. 10.05.2010 ОСОБА_22 йому повідомив, що передав гроші ОСОБА_25 для закупівлі будівельних матеріалів, але останній зник. Він також намагався розшукати ОСОБА_25 , але останній переховувався (т. 7 а.с. 44-45);
- показаннями свідка ОСОБА_94 , оголошеними в судовому засіданні згідно п.2 ч.1 ст.306 КПК України, оскільки під час судового слідства вона, скориставшись своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовилася від дачі показань, оскільки є матір`ю ОСОБА_95 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_25 в 2010 році. Вона пам`ятає, як 08.05.2010 прийшла до доньки і ОСОБА_25 в гості і останній запропонував піти до кафе. Вона відповіла, що немає грошей, на що ОСОБА_25 пояснив, що він дістав гроші. Після чого вони пішли в кафе і відпочивали. Розраховувався за їжу ОСОБА_25 і витратив приблизно 200 гривень (т. 7 а.с. 47-48).
Суд вважає правдивими і покладає в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_22 , оскільки вони узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_93 та ОСОБА_94 , є логічними, послідовними.
Проаналізувавши показання підсудної ОСОБА_26 за всіма епізодами, суд відзначає, що підсудна змінила свої показання в тій частині, що стосувалися її поведінки на місці скоєння злочину з метою виключити свою участь в інкримінованих їй злочинах та перекласти відповідальність за вчинення вбивств і розбійних нападів на ОСОБА_25 .
Так, 12.03.2011, одразу після затримання, ОСОБА_26 зізналася у вчиненні вищевказаних злочинів і пояснила обставини скоєння злочинів. Будучи допитаною як підозрювана, ОСОБА_26 підтвердила первинні показання і при проведенні відтворення обстановки і обставин події за участю захисника та понятих детально розповідала і достовірно вказувала на місце вчинення злочинів, показала, як вона і ОСОБА_25 розташовувались по відношенню до потерпілих в момент зв`язування і здушування, розповідала послідовність і хто саме які ушкодження спричиняв потерпілим, а також щодо заволодіння нею і ОСОБА_25 майном потерпілих. Поняті зазначали, що підозрювана свої показання надавала добровільно, без будь-якого впливу на неї з боку працівників міліції.
В подальшому, будучи допитаною у якості обвинуваченої, ОСОБА_26 свою вину в інкримінованих їй злочинах не визнала і показала, що під час її допиту в приміщенні Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві слідчими ОСОБА_96 і ОСОБА_72 до неї застосовувались незаконні методи у вигляді психологічного впливу, а також сфальсифікували матеріали справи протоколи її допиту, що стало підставою для виділення по даному факту матеріалів для проведення додаткової перевірки й прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України (т.9 а.с. 63-64).
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2013 скаргу ОСОБА_26 на постанову старшого слідчого прокуратури Святошинського району міста Києва радника юстиції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 30.06.2013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271 щодо неправомірних дій працівників Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, які виразились в психологічному тиску на неї та розповсюдженні відомостей про вчинення нею злочину в соціальних мережах до визнання її винуватості у передбачений законом спосіб, залишено без задоволення (т.12 а.с.66-67).
Будь-яких доказів щодо звернення підсудної ОСОБА_26 до медичних закладів з приводу нанесення їй побоїв і примушування до вчинення злочинів ОСОБА_25 , суду не надано.
Таким чином, доводи підсудної ОСОБА_26 про фізичний та психологічний тиск з боку підсудного ОСОБА_25 з метою вчинення вбивств і розбійних нападів свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, спростовуються дослідженими в судовомузасіданні доказами. Також в ході судового розгляду не знайшли підтвердження посилання підсудної на те, що свої показання в ході досудового слідства вона давала під психологічним тиском співробітників міліції, так як вони спростовуються сукупністю доказів, які викривають її в повному обсязі у вчиненні інкримінованих їй злочинів. Таку позицію підсудної ОСОБА_26 суд розцінює як обраний нею спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, бажання уникнути відповідальності за скоєне, усвідомлюючи тяжкість покарання за скоєне.

Що стосується заяви підсудного ОСОБА_25 про направлення матеріалів до органів прокуратури для перевірки обставин надання ним явок з повинною та інших наявних у справі доказів, то згідно з матеріалами даної кримінальної справи, а також згідно показань свідків, які були понятими під час проведення слідчих дій відтворення обстановки і обставин події злочину, підсудний ОСОБА_25 надавав детальні показання про обставини вчинення ним і ОСОБА_26 злочинів. Свідки також зазначили, що будь-яких незаконних засобів впливу на ОСОБА_25 з боку працівників міліції не застосовувалось. Свідки ОСОБА_71 та ОСОБА_72 , які на час розслідування даної кримінальної справи працювали слідчими Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві, стверджували, що підсудний ОСОБА_25 під досудового слідства надавав показання добровільно, детально розповідав про обставини скоєння ним та ОСОБА_26 злочинів, на стан здоров`я не скаржився. Будь-яких заяв, скарг з боку ОСОБА_25 не надходило.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_25 відмовився від дачі показань, скориставшись своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, а тому будь-які підстави для направлення матеріалів до органів прокуратури для проведення перевірки обставин надання ОСОБА_25 явок з повинною та інших наявних у справі доказів відсутні.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_25 неодноразово стверджував про порушення під час судового розгляду його права на захист, оскільки він вважав, що призначені судом йому державні захисники не надають належної правової допомоги. Вказані твердження підсудного ОСОБА_25 колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи те, що в період з 16.12.2014 до часу ухвалення судового рішення у даній кримінальній справі підсудному ОСОБА_25 було призначено чотири захисники з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги м. Києва, а також захисника з числа близьких родичів, оскільки залучити захисника за договором підсудний не міг, мотивуючи відсутністю у нього коштів. Крім того, на пропозицію суду підсудний ОСОБА_25 не повідомив прізвище захисника, якого він би бажав запросити для захисту своїх прав та законних інтересів, а також не зазначив осіб та їх засоби зв`язку, яких суд міг би повідомити для вжиття останніми заходів для забезпечення явки зазначеного захисника у судове засідання. Така поведінка підсудного ОСОБА_25 сприяла затягуванню розгляду судом вказаної кримінальної справи у розумні строки.
Під час судового розгляду даної кримінальної справи підсудний ОСОБА_25 , а також його захисник адвокат ОСОБА_17 заявляли клопотання про те, що підсудний ОСОБА_25 не бажає прибувати до суду для участі у судових засіданнях та у відповідності до вимог ст. 85-3 КПК України (в редакції 1960 року) просили проводити судові засідання з ним в режимі відеоконференції з СІЗО. Суд відмовив в задоволенні даного клопотання, оскільки вказані в ньому обставини не є підставами для проведення судового засідання в режимі відеоконференції як це передбачено ст. 85-3 КПК України.
Крім того, підсудний ОСОБА_25 неодноразово порушував порядок у залі судового засідання, не реагував на зауваження головуючого та попередження про видалення з залу судового засідання, навмисно чинив перешкоди для ведення судового засідання, що унеможливлювало розгляд кримінальної справи та у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 272 КПК України, підсудного було неодноразово видалено із зали судового засідання тимчасово.
У подальшому підсудний ОСОБА_25 конвойною службою доставлявся до суду для участі у судовому засіданні, однак виходити з конвойної кімнати до зали судових засідань у категоричній формі відмовлявся без зазначення будь-яких причин, при цьому нецензурно висловлюючись, що зафіксовано в актах співробітників конвойної служби, а також у його заяві від 03.08.2016. У судовому засіданні співробітники конвойної служби зазначали, що правові підстави для застосування до підсудного ОСОБА_25 фізичної сили для забезпечення його участі у судовому засіданні відсутні, оскільки підсудний категорично відмовляється виходити із конвойної кімнати.
Таку позицію підсудного ОСОБА_25 суд розцінив як умисне зловживання ним правами та обов`язками, наданими підсудному кримінально-процесуальним законодавством, щодо його участі у судовому розгляді в суді першої інстанції та порушення ним порядку судового засідання.
Крім того, аналіз особистих даних підсудного ОСОБА_25 , а саме вказаних у висновку судово-психіатричної експертизи № 190 від 06.08.2015 (т.14 а.с. 55-57), відповідно до якого ОСОБА_25 є осудним, у періоди правопорушень, в яких обвинувачується, не перебував у будь-якому юридично-значущому афективному стані, схильний до зовнішньо- звинувачувальних реакцій, у контакті поводиться впевнено, ініціативно, в проблемних для себе темах негативістично та претензійно як спосіб уникання обговорення; свою поведінку в судових засіданнях пояснив, що це «мій специфічний захист», дає суду підстави критично відноситися до його поведінки в ході судового розгляду як до такої, що направлена на затягування розгляду кримінальної справи та уникнення кримінальної відповідальності.
Отже, аналізуючи всі зібрані по справі докази у їхній сукупності,взаємозв`язку та співставленні, й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, враховуючи обставини, при яких підсудні ОСОБА_25 і ОСОБА_26 вчинили вказані злочини, наявні у потерпілих тілесні ушкодження і механізм їх утворення, дослідивши саме діяння, наслідки та причинний зв`язок між ними, поведінку підсудних до і після вчинення злочинів, а саме: намагання позбутися речових доказів, якими вони незаконно заволоділи, зберігання викрадених речей потерпілих саме у ОСОБА_26 , колегія суддів приходить до висновку, що вина підсудних ОСОБА_25 і ОСОБА_26 у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена повністю.

Дії підсудного ОСОБА_25 в межах пред`явленого йому обвинувачення правильно кваліфіковані:

- за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

- за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя осіб, які зазнали нападу, і погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України як вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного спричинення смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів.

Дії підсудної ОСОБА_26 в межах пред`явленого їй обвинувачення правильно кваліфіковані:

- за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя осіб, які зазнали нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень;

- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України як вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного спричинення смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
У зв`язку з цим, при призначенні підсудному ОСОБА_25 покарання, колегія суддів, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, передбачений ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є: середньої тяжкості та особливо тяжкими злочинами, які посягають на життя людини, яке серед інших соціальних благ відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю, що свідчить про високу суспільну небезпеку скоєного, наслідки злочинних дій, які є невідворотними та полягають у смерті двох осіб, які є особами похилого віку, позиції підсудного, який під час судового розгляду не висловлює жалю щодо наслідків вчиненого, із врахуванням даних про особу ОСОБА_25 раніше судимий за корисливі злочини та за умисне вбивство, судимість за які не погашена, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, вік, стан його здоров`я, який загалом є задовільним, сімейний стан розлучений, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також конкретні обставини, спосіб, обстановку та його роль у вчиненні злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_25 у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_25 у відповідності до ст. 67 КК України, колегія суддів визнає: вчинення злочину щодо осіб похилого віку; вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння; рецидив злочинів.

Колегія суддів виключає з обставин, що зазначені стороною обвинувачення як обтяжуючу покарання тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки сам характер вчинення злочинів вказує на їх заподіяння.

Крім того, судом під час обрання міри покарання враховується, що підсудний ОСОБА_25 після вчинення злочинів залишав місце події та переховувався від слідчих органів.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини у взаємозв`язку, визначаючи міру покарання за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, колегія суддів приходить до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_25 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як такий що не буде відповідати меті покарання, і призначає максимальний вид покарання, передбачений ч. 2 ст. 115 КК України, у виді довічного позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк. А також вважає за необхідне за ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 115 КК Українипризначити додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна. За наявних обставин справи та з урахуванням загальних принципів призначення покарання, передбачених у ст. 65 КК України, та керівних роз`яснень Пленуму Верховного Суду України з приводу призначення покарання, в т.ч. за особливо тяжкі злочини інші м`якші види покарань не відповідатимуть тяжкості вчинених злочинів.

У відповідності до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 якщо хоча б за один із вчинених злочинів призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за їх сукупністю визначається шляхом поглинення зазначеним видом покарання будь-яких менш суворих.
З врахуванням наведеного та положень ч. ч. 1, 2 ст.70 КК України колегія суддів вважає, що за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 та п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, остаточне покарання ОСОБА_25 слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі.
Враховуючи те, що визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_25 за ч. 2 ст. 190 КК України збігли, - тому на підставі ч.5 ст. 74 КК України підсудного ОСОБА_25 від покарання за ч. 2 ст. 190 КК України слід звільнити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили щодо неї минуло п`ять років.

Як вбачається із змісту санкції ч. 2 ст. 190 КК України вказаний злочин є злочином середньої тяжкості, так як за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, був вчинений ОСОБА_25 в травні 2010 року та з моменту його вчинення минуло більш ніж п`ять років.

Враховуючи наведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про те, що підсудний ОСОБА_25 умисно ухилявся від розгляду справи судом, суд вважає, що є всі підстави для звільнення підсудного ОСОБА_25 від покарання за ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні підсудній ОСОБА_26 покарання, колегія суддів згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, дані про особу винної, яка до кримінальної відповідальності притягається вперше,має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, а також позитивно характеризується за місцем навчання, її вік та стан здоров`я, який загалом є задовільним,сімейний стан розлучена, має сестру, яка є інвалідом першої групи, та матір, яка є інвалідом третьої групи, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також конкретні обставини, спосіб, обстановку та її роль у вчиненні злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_26 у відповідності до ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_26 у відповідності до ст. 67 КК України, колегія суддів визнає: вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Колегія суддів виключає з обставин, що зазначені стороною обвинувачення як обтяжуючі покарання рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_26 раніше не судима, та тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки сам характер вчинення злочинів вказує на їх заподіяння.

Тому колегія суддів з урахуванням вимог, передбачених ст. 375 КПК України (в редакції 1960 року), а також враховуючи те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_26 покарання в межах санкцій, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк, ближчий до максимального з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації всього належного їй майна.

У даній кримінальній справі під час досудового слідства потерпілі цивільні позивачі ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_97 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 заявили цивільні позови про відшкодування винними особами майнової шкоди, заподіяної злочинами.

З ОСОБА_25 та ОСОБА_26 потерпілі цивільні позивачі: ОСОБА_23 просила стягнути 535 гривень шкоди, заподіяної заволодінням її майна під час розбійного нападу; ОСОБА_24 5 210 гривень шкоди, заподіяної заволодінням її майна під час розбійного нападу; ОСОБА_97 2 690 гривень шкоди, заподіяної заволодінням майна в квартирі його матері ОСОБА_38 під час розбійного нападу на останню, та 22 000 гривень витрат на поховання матері; ОСОБА_21 980 гривень шкоди, заподіяної заволодінням майна в будинку ОСОБА_40 під час розбійного нападу на останню, та 4 000 гривень витрат на поховання ОСОБА_41 .

З ОСОБА_25 потерпілий цивільний позивач ОСОБА_22 просив стягнути 10 644 гривні 50 коп. шкоди, заподіяної йому заволодінням його грошима.

Під час судового розгляду потерпілі цивільні позивачі ОСОБА_97 та ОСОБА_21 відмовилися від заявлених позовних вимог, ОСОБА_22 підтримав позовні вимоги. ОСОБА_23 та ОСОБА_24 в письмових заявах до суду підтримали свої позовні заяви та просили стягнути з ОСОБА_25 і ОСОБА_26 вказані суми.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_22 підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з вищевикладеного, як встановлено судом, майнова шкода заподіяна ОСОБА_23 та ОСОБА_24 спільними протиправними діями ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , тому вона має бути відшкодована ними солідарно; шкода на користь ОСОБА_22 підлягає стягненню лише з ОСОБА_25 .

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_53 та ОСОБА_21 суд вважає залишити без розгляду у зв`язку з відмовою останніх від заявлених позовних вимог.

Витрати за проведення судових експертиз необхідно стягнути з підсудних ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст. ст. 81, 330 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324, 375 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:

ОСОБА_25 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_25 від призначеного покарання за ч.2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_25 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за якими призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. ч.1, 2 ст. 70 КК України ОСОБА_25 за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_25 залишити без змін тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.
Строк відбуття покарання ОСОБА_25 обчислювати з дня його затримання з 12.03.2011 року.
ОСОБА_26 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, за якими призначити їй покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна;
- за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 13 (тринадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_26 за сукупністю злочинів призначити шляхом часткового складання покарань остаточне покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавленням волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_26 залишити без змін тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.
Строк відбуття покарання ОСОБА_26 обчислювати з дня її затримання з 12.03.2011 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_26 , а саме період з 12.03.2011 року по 18.02.2014 року та з 26.08.2014 по дату набрання даним вироком законної сили із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_22 задовольнити у повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 : на користь ОСОБА_23 535 гривень заподіяної шкоди, на користь ОСОБА_24 5 210 гривень заподіяної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_25 на користь ОСОБА_22 10 644 гривень заподіяної шкоди.
Цивільні позови ОСОБА_98 та ОСОБА_21 залишити без розгляду у зв`язку з відмовою потерпілих-цивільних позивачів ОСОБА_53 та ОСОБА_21 від заявлених позовних вимог.

Стягнути солідарно з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 : на користь держави вартість проведених експертиз по справі: молекулярно-біологічної експертизи № 137 від 21.03.2011 675 гривень 36 коп.; криміналістичної експертизи № 114 від 09.03.2011 949 гривень 32 коп.; дактилоскопічної експертизи № 146 від 29.03.2011 759 гривень 78 коп.; експертизи волокон і волокнистих матеріалів № 89 від 22.03.2011 337 гривень 68 коп.; експертизи волокон і волокнистих матеріалів № 286 від 15.06.2011 675 гривень 36 коп.; молекулярно-біологічної № 291 від 03.05.2011 1097 гривень 46 коп.; молекулярно-біологічної № 293 від 06.05.2011 928 гривень 62 коп.; молекулярно-біологічної № 292 від 06.05.2011 1160 гривень 28 коп.; трасологічної експертизи № 122 від 21.02.2011 455 гривень 87 коп.; трасологічної експертизи № 384 від 16.06.2011 455 гривень 87 коп.; судово-імунологічної експертизи № 151 від 04.04.2011 1435 гривень 14 коп.; судово-дактилоскопічної експертизи № 33 від 15.03.2011 718 гривень 56 коп.; трасологічної експертизи № 32 від 15.03.2011 718 гривень 56 коп.; дактилоскопічної експертизи № 35 від 20.03.2011 718 гривень 56 коп.; трасологічної експертизи № 34 від 25.03.2011 718 гривень 56 коп.; молекулярно-біологічної № 20-462 від 09.06.2011 10152 гривень 00 коп.; молекулярно-біологічної № 20-461 від 09.06.2011 4060 гривень 80 коп.
Речові докази:

дев`ять слідів пальців рук, коробку з-під мобільного телефону «НОКІА-3250», 8 записних книжок, 9 клаптиків паперу із записами, табличку з написом «квартири, кімнати», зрізи нігтьових пластин з рук трупа ОСОБА_38 , мікронашарування волокон з рук трупа ОСОБА_38 , два недопалки від цигарок, підодіяльник, табличку з написом «квартири, кімнати», жіночий махровий різнокольоровий халат з поясом, хустку чорну кольорову, жіночу спідницю, джемпер темно-синього кольору, кофту білого кольору, вовняну хустину, майку білого кольору, жилетку темно-синього кольору, гумові чоботи чорного кольору, дві п`ятипалі жіночі рукавиці, пару жіночих чобіт, 6 пар шкарпеток бузкового, чорного, сірого, голубого, білого кольору, білого кольору з бузковою вставкою, скляну банку 0,5 л з варенням, скляну банку 0,5 л з тушонкою, зрізи нігтьових пластин з піднігтьовим вмістом ОСОБА_26 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_40 з піднігтьовим вмістом, частини прозорого скотчу, таксофонну картку «Укртелеком знищити;

рушник синього кольору, рушник жовтого кольору, мобільний телефон «Нокіа 6030» імей НОМЕР_4 без сім-картки повернути потерпілому ОСОБА_99 ; куртку чорного кольору, светр синього кольору, светр синього кольору із вставками, джинси синього кольору, кросівки коричневого кольору повернути ОСОБА_25 ; светр жіночий рожевого кольору, дублянку жіночу коричневого кольору, шапку чорну, жіночі штани, в`язану жилетку, шарф повернути ОСОБА_26 ; п`ять медалей «60-річчя Перемоги у ВВВ», «Захиснику Вітчизни», «До 65-річчя Перемоги у ВВВ/Слави/», «Ветеран праці», «До 100-річчя з дня народження Леніна», кросівки білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_21 ; жіночі штани, косметичне дзеркальце, косметичку із шкірозамінника, газовий балончик «Кобра» повернути потерпілій ОСОБА_24 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва протягом 15 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в тож же строк з моменту вручення йому копії вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3