№760/8078/16-к
№1-кс/760/5473/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2016 року за №0004965,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

28.04.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004965, внесені відомості про кримінальне провадження за ч. 2 ст.186 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, 28.04.2016 року приблизно о 11 годині 50 хвилин, перебуваючи у приміщенні навчального корпусу №1 НТУУ «КПІ», що знаходиться за адресою м. Київ, пр. Перемоги, 37 повторно, відкрито викрав майно, а саме гаманець червоно кольору, вартістю 200 грн., в якому знаходились гроші в сумі 861 грн., кредитні картки «Ощадбанку» та «Приватбанку», які належать потерпілій ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальну шкоду.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_5 заподіяв матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 1061 гривень.

ОСОБА_5 , своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

28.04.2016 р. о 11:50 год. підозрюваного ОСОБА_5 фактично було затримано.

28.04.2016 р. підозрюваного ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, мотивуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий підтримала дане клопотання з зазначених у ньому підстав та просила задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний заперечував проти клопотання, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт, оскільки має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює, щиро розкаюється.

Вислухавши доводи сторін провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, вважаю, що прокурором при розгляді клопотання було доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі Єчус проти Литви).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ у справах Яблонський проти Польщі, I.A. проти Франції, Іловецький проти Польщі). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі Вренчев проти Сербії).

Крім того у рішенні ЄСПЛ у справі Чахла проти Сполученого Королівства, зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі Ніколова проти Болгарії). Слідчий суддя під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі Ноймайстер проти Австрії, відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

Оскільки інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, в клопотанні слідчого не зазначено, суддя вважає, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого виду запобіжного заходу - взяття під варту, з огляду на що, з урахуванням вищевикладених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і негативно вплинути на хід розслідування кримінального провадження, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною, має на утриманні неповнолітню дитину, зі слів раніше судимий, щиро розкаявся, у зв`язку з чим, вбачається за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186-187, 193-194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого, запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 26.06.2016 року включно, заборонивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 20 години вечора до 07 години ранку наступного дня.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною їхньою вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1