Справа № 369/8207/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/520/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 25.05.2016

ВИРОК
Іменем України

25 травня 2016 року м.Київ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.01.2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

- 05.09.2007 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,

- 21.07.2009 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, ч.2 ст.71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 24.11.2009 року звільнений від покарання за хворобою на 5 років на підставі ст. 84 КК України за постановою Балаклейського районного суду Харківської області,

- 03.03.2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, 15.10.2013 року умовно достроково звільнений на 4 місяці 27 днів на підставі ст. 81 КК України за постановою Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2013 року

засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 369 грн. 32 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку, ОСОБА_7 в травні 2015 року, точного часу судом не встановлено, проходячи біля приміщення «Ощадбанку» по вул. Сєдова, в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області повторно незаконно, придбав, а саме знайшов паперовий згорток заповнений речовиною рослинного походження канабісом. Після чого, в кишені штанів, переніс його до свого місця проживання, за адресою АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту. В подальшому у невстановлений час, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, за допомогою заздалегідь підготовлених двох наперстків та верхівки від пластикової пляшки вжив, шляхом куріння, частину знайденого особливо небезпечного наркотичного засобу, в результаті чого утворився небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено-екстракт канабісу, який ОСОБА_7 став незаконно зберігати без мети збуту.
В подальшому, 15.05.2015 року в період часу з 16 год. 30 хв. до 17 год. 35 хв. в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , працівниками міліції було вилучено два наперстки та верхівку від пластикової пляшки з нашаруванням коричневого кольору, яке, згідно висновку експерта № 2-02/668 від 04.06.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено екстракт канабісу. Маса наркотичного засобу в перерахунку на суху речовину становить 0, 5761 г.
Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд в порушення вимог ст. ст. 65, 75 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України не врахував особу винного, зокрема те, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, раніше неодноразово судимий, має непогашену судимість за аналогічні злочини, офіційно не працює, задовільно характеризується. Крім того, судом не враховано, що за попереднім вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, був звільнений умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив та через півтора року вчинив новий умисний злочин. Зважаючи на викладене, покарання призначене ОСОБА_7 за попереднім вироком суду у виді 3 років позбавлення волі не досягло своєї мети щодо виправлення обвинуваченого, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та неможливість виправлення та запобігання вчинення ним злочинів без ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий просив вирок залишити без зміни, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Оскільки встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексі, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі-Постанова) передбачено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п.2 Постанови суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

В порушення зазначених вимог, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.75 КК України, не було в повній мірі враховано особу винного, конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину..

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, яке пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, раніше неодноразово судимий, останній раз 03.03.2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі та має непогашену судимість за аналогічні злочини, офіційно не працює, задовільно характеризується.

Судом не було враховано, що обвинувачений за попереднім вироком засуджений за вчинення тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, був звільнений умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив та через півтора року вчинив новий умисний злочин.

Зазначене є яскравим свідченням асоціального способу життя обвинуваченого та свідчить про його неможливість виправлення на даному етапі життя без відбування покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначення апеляційним судом обвинуваченому основного покарання будь-якого виду, яке належить відбувати реально, якщо вироком суду першої інстанції, особу було звільнено від відбування покарання, є погіршенням правового становища цієї особи, рішення про призначення покарання у такому випадку викладається у формі обвинувального вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, особу ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення, яке пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, задовільно характеризується, обставини, які пом`якшують покарання наявність постійного місця проживання, щире каяття, наявність у нього тяжких хвороб.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, колегія суддів вважає за необхідне призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, без застосування ст.75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання і направлення ОСОБА_7 для відбуття покарання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді