1-кп/357/82/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.03.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селець Народицького району Житомирської області, громадянина України, українець, освіта неповна середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого: 1) 31.07.2006 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч.2, 296 ч.2,70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 р.; 2) 15.10.2008 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1,70,71 КК України до 5 років позбавлення волі; 3) 17.02.2009 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 13.09.2013 р. по відбуттю строку покарання; 4) 17.09.2014 р. Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст. 309 ч.1 КК України до 6 місяців арешту, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, за наступних обставин.

22 липня 2015 р. близько 18 години 15 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , яке виразилося у завданні останньому ударів долонею по обличчю та голові, відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 70 грн., купюрами номіналом 50, 2 та 1 грн.

Вказані кошти ОСОБА_7 в подальшому витратив на особисті потреби, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 70 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України спочатку не визнав, а у послідуючому визнав повністю та пояснив, що він ОСОБА_8 знає, вони знайомі. Він проходив поблизу, побачив ОСОБА_8 . Почали між собою спілкуватися. Потім він його 1 чи 2 рази вдарив долонею руки по голові, з якої причини говорити не хоче, після потерпілий передав йому гроші у сумі 70 грн. Потім вони пішли у магазин, там почали спорити, він ОСОБА_8 вдарив, той упав. Нанесення долонею ударів по голові і обличчю ОСОБА_8 не заперечує. Просить вибачення у потерпілого за вчинене. Гроші повернуті потерпілому. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не засуджувати, готовий нести відповідальність за вчинене.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчинені злочину, його вина у вчиненні вказаного злочину, підтверджується доказами, що досліджені судом:

показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що 22 липня 2015 р. близько 18 години 15 хвилин по АДРЕСА_2 він із ОСОБА_9 були у знайомого. Пили пиво. Коли проходив ОСОБА_10 то привітався, до цього вони із ним не порозумілися. Коли вони поздоровалися ОСОБА_11 вдарив його по щоці. Потім ОСОБА_11 звів його на подвір`я примусово. На подвір`ї ОСОБА_11 почав говорити, що він не прав, став говорити, щоб він дав гроші на могорич, щоб він до нього не мав ніякого діла і не чіплявся. Щоб його більше не бив. Він дістав із гаманця гроші в сумі 70 грн., купюрами 50 і по 2, 1 гривні і передав йому. При цьому ОСОБА_11 говорив коли він доставав гроші із гаманця, щоб він давав нормально, щоб він не забирав. ОСОБА_11 пішов у магазині. Він зайшов також в магазин, т.я. у нього закінчилися цигарки. ОСОБА_11 побачивши його в магазинів, став до нього говорити, що він не все віддав йому. При цьому ОСОБА_11 шарпав його, вдарив його куди не пам`ятає. Діма спочатку наніс йому два удари ладонею: один у вухо, а другий у сторону лоба, за медичною допомогою він не звертався. Спочатку ОСОБА_11 наніс йому удари, а потім він, у зв`язку з нанесенням ударів передав йому 70 грн. Розмову про передачу грошей ОСОБА_11 вів після нанесення йому ударів. Якби не були завдані удари, він би ОСОБА_10 гроші не передав би. Саме нанесенням ОСОБА_10 йому ударів, спонукало його передати йому гроші. Він говорить суду правду. ОСОБА_11 просив у нього вибачення. Він вибачив ОСОБА_10 ;

показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 22.07.2015 р. до нього прийшли два ОСОБА_13 , потерпілий і свідок. Сиділи на подвір`ї, пили пиво. Проходив однокласник і ОСОБА_10 . Потерпілий вискочив поздороватися. ОСОБА_10 наніс йому удар по обличчю. Потім у двір зайшов потерпілий, ОСОБА_10 за ним. На подвір`ї ОСОБА_10 також декілька разів вдарив потерпілого. Він бачив, як потерпілий передав гроші ОСОБА_10 . Він зараз не пам`ятає чи потерпілий сам передавав гроші, чи обвинувачений сам взяв у нього гроші. Яка при цьому розмова відбувалася між потерпілим і ОСОБА_10 він не чув. Скільки ударів наніс обвинувачений потерпілому не пам`ятає, але точно більше одного. Він бачив у руках ОСОБА_10 гаманець потерпілого, як він у нього опинився в руках не пам`ятає;

показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що він та ОСОБА_13 , потерпілий знаходилися у ОСОБА_15 на подвір`ї, відпочивали. Потерпілий вийшов з подвір`я, потім зайшов, за ним зайшов ОСОБА_10 . Потім між ними виникла суперечка. ОСОБА_10 дав ляпаса потерпілому. Через що між ними виникла суперечка не знає. Бачив, що ОСОБА_10 вдарив потерпілого, від підскочив, став між ними. ОСОБА_15 сказав, що йому не потрібні проблеми, щоб вони для з`ясування відносин вийшли за подвір`я. Він був випивший. Він бачив, що збирали гроші, копійки на землі. Хто взяв кошти не памятає, він був випивший;

показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що обвинуваченого знає наглядно як покупця, який заходив до магазину двічі. Обвинувачений здійснював покупки зранку і приблизно о 18.45. Другий раз купував цигарки, розраховувався купюрою 50 грн. Другий раз був із якимось чоловіком, але не цим потерпілим;

показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що у липні 2015 р., точної числа не пам`ятає вона працювала у магазині «Даяна» На Піщаному масиві. До магазину після обіду можливо з 16 до 17 години точно часу не пам`ятає зайшли троє чоловіків, не може точно зараз сказати чи був серед них обвинувачений. Потерпілий був. Зайшли вони один за одним. Були п`яні. Між ними виник інцидент, заворушка. Бачила як одному наносили удари, хто куди кому наносив удари не пам`ятає. Один упав, другий почав наносити йому удари. Напарниця ОСОБА_18 почала їх виганяти з магазину. Той що залишився лежати, піднявшись сказав, що у нього пропали гроші. Коли її раніше допитувала могла впізнати хто приймав участь у конфлікті.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає їх допустимими, достовірними, такими що узгоджуються між собою, достатніми, щоб покласти їх в основу обвинувального вироку.

Досліджені докази, дозволяють суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.186 ч.2 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_5 раніше судимий: 1) 31.07.2006 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч.2, 296 ч.2,70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 р.; 2) 15.10.2008 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1,70,71 КК України до 5 років позбавлення волі; 3) 17.02.2009 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 13.09.2013 р. по відбуттю строку покарання; 4) 17.09.2014 р. Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст. 309 ч.1 КК України до 6 місяців арешту.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вибачення у потерпілого за вчинене.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 судом визнається: рецидив злочинів (ст.34 КК України) - п.1 ч.1 ст. 67 КК України.

За місцем проживання сусідами ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання наркотичних засобів зі шкідливими наслідками з 2014 р.

На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості, обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, раніше судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, знову вчинив умисний тяжкий злочин, що на думку суду, свідчить про стійку злочинну спрямованість поведінки ОСОБА_5 , вперте небажання ставати на шлях виправлення, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжує покарання, приходить до висновку що ОСОБА_5 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Суд, враховуючи думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вибачення у потерпілого за вчинене, його відношення до вчиненого, незначну суму коштів, якими він відкрито заволодів, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає можливий призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини 2 ст. 186 КК України, тобто застосувати положення ст. 69 ч.1 КК України.

Однак суд незважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вибачення у потерпілого за вчинене, думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчинив умисний тяжкий злочин, що на думку суду, свідчить про стійку злочинну спрямованість поведінки ОСОБА_5 , його вперте небажання ставати на шлях виправлення, обставину, яка обтяжує покарання, не знаходить підстав для застосування до нього положень ст.75 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів.

При цьому суд вважає, що призначення ОСОБА_5 менш суворого покарання, іншого виду покарання ніж позбавлення волі, застосування до нього положень ст. 75 КК України, буде недостатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини злочину, особу винного, який судимий, раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Цивільний позов, речові докази, витрати на залучення експерта, відсутні.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 23 липня 2015 р. затриманий, 24 липня 2015 р. відносно нього обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку покарання ОСОБА_5 обчислювати з 24 березня 2016 р.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк досудового тримання його під вартою з 23 липня 2015 р. до 24 березня 2016 р.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, а саме період з 23 липня 2015 р. по 24 березня 2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області