ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №1-кп/521/361/14 щодо

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 9.09.1996 року Іллічівським районним судом міста Одеси (інші дані відсутні):

- 24.04.1997 року Іллічівським районним судом міста Одеси за ст.140 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 2.04.1998 року Малиновським районним судом міста Одеси за ст. 229-6 ч.1 КК України, 140 ч.2, 141 ч.2, 42 до 4 років позбавлення волі;

- 27.09.2001 року Приморським районним судом міста Одеси за ст.185 ч.2, 309 ч.2, 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 13.03.2007 року Приморським районним судом міста Одеси за ст. 309 ч.2, 69 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі;

- 21.02.2013 року Малиновським районним судом міста Одеси за ст.286 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 3400 гривень (вирок виконано 3.03.2016 року),

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15- ч.1 ст.115, ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У ніч з 26 на 27 червня 2014 року, ОСОБА_13 , з метою з`ясування особистих стосунків, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де проживала його колишня співмешканка ОСОБА_14 .

Приблизно о 0 годин 50 хвилин ОСОБА_15 побачив ОСОБА_14 , яка поверталася додому, та почав переслідувати її. Наздоганяючи потерпілу і незважаючи на її опір, ОСОБА_13 увірвався до помешкання, де проживала ОСОБА_14 , яке розташоване за вищевказаною адресою. Перебуваючи у вказаному помешканні, у ході сварки, виниклої на ґрунті з`ясування особистих стосунків, діючи за мотивами ревнощів, ОСОБА_13 схопив ОСОБА_14 за ланцюжок, якій перебував на її шиї, притягнув до себе, та з метою вбивства навмисно завдав удару заздалегідь заготовленим ножем в область грудної клітини ОСОБА_14 , яка перебуває в проекції життєво важливих органів, в результаті чого остання впала на підлогу. Побачивши, що ОСОБА_14 від нанесеного удара впала на підлогу, ОСОБА_15 , вважаючи що ним були виконані всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, зник з місця події. Разом с цим, наслідки у вигляді смерті від дій ОСОБА_13 не настали з причин, яки не залежали від його волі, оскільки фактично отримані потерпілою тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного сліпого поранення лівої молочної залози, непроникаючого у плевральну порожнину, не були небезпечними для життя потерпілої.

Крім того, 21.05.2015 року, приблизно о 04 годині, ОСОБА_16 перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 . Там він побачив, що у підвальному приміщенні цього дома відкрито кватирку, що викликало в нього умисел на протиправне проникнення до цього приміщення і заволодіння чужим майном, яке можливо там перебувало. Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись темним часом доби та упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_16 проник через кватирку до підвального приміщення, яке знаходиться у користуванні ОСОБА_17 та визначивши речі, які на його думку мають матеріальну цінність, поклав до двох господарських сумок, які знайшов на місці вчинення злочину, три металевих електромотора, загальною вартістю 258 гривень, трансформатор, вартістю 515 гривень, домкрат, вартістю 248 гривень, два пляшкоутримувача, загальною вартістю 108 гривень, два токарних патрони, загальною вартістю 1220 гривень, дерев`яну коробку, в якій знаходились дві плиткі відрізу кутів, загальною вартістю 622 гривні, металеві лінійка, вартістю 143 гривні, та щуп, вартістю 20 гривень, дерев`яну коробку з висувною кришкою, в якій перебували 14 плашок з рукоятками, загальною вартістю 316 гривень та 13 мечиків, загальною вартістю 260 гривень, з якими залишив підвальне приміщення через металеві двері, які він відчинив зсередини.

При виході з підвального приміщення, ОСОБА_15 був затриманий потерпілим ОСОБА_17 з викраденим майном, загальна вартість якого склала 3980 гривень, що позбавило обвинуваченого можливості розпорядитися викраденим майном, тобто злочин не був закінчений ним до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Він же, ОСОБА_13 , 25.12.2014 року, близько 1 години, більш точний час не встановлений, перебуваючи біля комунальної квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна поєднаний з проникненням у житло, визначивши об`єктом свого злочинного діяння майно, яке належить ОСОБА_18 , шляхом зриву навісного замка з вхідної двері проник у приміщення квартири АДРЕСА_5 , після чого знаходячись в приміщенні квартири, шляхом зриву навісного замка проник у приміщення санвузла, звідки таємно викрав ящик для інструментів в якому знаходились: електрична дриль «Інтерскол 350», вартістю 250 гривень, болгарка «Макіта С 3050», вартістю 780 гривень, а також свердла для бетону та металу, кліщі залізні, пензлик для фарби, брусок для заточування інструментів в кількості 2 шт., ключ для закриття кришок, інструменти для різьби по склу, ріжковий ключ, вимірювач рівня, загальною вартістю 200 гривень, три будівельні залізні кути та залізні швелера загальною довжиною 8 м, загальна вартість яких складає 740 гривень, після чого з місця події зник у невідомому напрямку, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_18 на суму 1960 гривень.

В подальшому, тієї ж ночі, 25.12.2014 року, точний час не встановлений, ОСОБА_15 повернувся до вищевказаної комунальної квартири АДРЕСА_5 , з вхідних дверей якої раніше зірвав навісний замок та діючи умисно, з корисливих мотивів, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить ОСОБА_19 , знов проник у приміщення вищевказаної комунальної квартири після чого шляхом зриву петель навісного замка, який зачиняє кімнату в комунальній квартирі відкрив її звідки таємно викрав шуруповерт «FORT» вартістю 320 гривень, електричний подовжувач в кількості 2 шт., кувалду, молоток, пилку, стамески, викрутки, свердла, насадки на шуруповерт, загальною вартістю 380 гривень, після чого з місця події зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_19 на суму 700 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_13 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15- ч.1 ст.115 КК України визнав частково, не погоджуючись з наявністю внього умислу на вбисвство та кваліфікацією його дій, обвинувачення за ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_13 визнав повністю.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що з 2009 року він знайомий з ОСОБА_20 , з якою він проживав разом більш ніж 3 роки. Після того, як він довідався про її зраду вони розсталися. В день подій, що розглядаються, він, біля 0 годин, заздалегідь подзвонивши ОСОБА_21 , прийшов до будинку, де вона проживає з метою з`ясувати відношення і, можливо, помиритися з нею, оскільки у нього залишилися до ОСОБА_21 глибокі почуття. На відстані біля 20 метрів від будинку, він, побачивши ОСОБА_21 , яка йшла до дому разом з своїми зятем та донькою, намагався зупинити її, але зять і донька стали йому у цьому заважати. Він став утримувати ОСОБА_21 двома руками за талію, проте вона вирвалася і побігла додому. Донька та її чоловік намагалися перешкоджати йому, проте він все ж таки побіг за ОСОБА_21 , забіг за нею у коридор. З однієї з кімнат вийшла старша донька ОСОБА_21 зі своїм чоловіком. В коридорі почався конфлікт з ОСОБА_21 , яка не бажала з ним розмовляти, в ході якого до них підійшла її старша донька та її зять. З метою відлякати їх та щоб вони не перешкоджали з`ясуванню обставин, він взяв на кухні столовий ніж. Один з зятів ОСОБА_21 , на ім`я ОСОБА_22 , підійшовши с заду, намагався нанести йому удар кулаком і він, уходячи він цього удару, втратив рівновагу та почав падати на ОСОБА_21 , яка при цьому також оступившись, впала на підлогу. В результаті падіння на ОСОБА_21 він випадково, наніс їй удар ножем, який у час падіння перебував у його правій руці. Після цього він встав сам та намагався підняти ОСОБА_21 , тримаючи її за одяг, проте це йому не вдалося і він пішов з квартири.

Відповідаючи на питання учасників судового розгляду та суду, ОСОБА_13 пояснив, що квартиру він одразу покинув оскільки був переляканим, ніж, яким були спричинені тілесні ушкодження, він одразу викинув, чому, бачачи, що сталося з потерпілою не прийняв міри для надання допомоги, пояснити не зміг. Причин розбіжності у його показах і показах потерпілої ОСОБА_14 та свідків пояснити також не може.

За епізодом обвинувачення у заволодінні майном ОСОБА_17 обвинувачений пояснив, що 21.05.2015 року, рано вранці, він спустився в полупідвальне приміщення одного з будинків по АДРЕСА_3 . Там він побачив відкриту кватирку, після чого вирішив через неї проникнути у приміщення. Він заліз через кватирку у це приміщення, після чого склав у мішок майно яке там перебувало, а саме: декілька моторів від пральних машинок і ще якесь майно побутового призначення, точний перелік якого він вже не пам`ятає. Коли він намагався покинути це приміщення, біля сходинок, які вели наверх, він, з викраденим майном був затриманий потерпілим, який в подальшому викликав співробітників міліції.

За епізодом обвинувачення у заволодінні майном ОСОБА_18 обвинувачений пояснив, що точну дату він не пам`ятає, вночі, він перебував у комунальній квартирі, де він проживав. Проходячи по загальному коридору, зайшов до туалету загального користування. Там він побачив ящик з інструментами, в якому знаходилися ключи, викрутки, стамескі, забрав його та переніс його до своєї кімнати. В подальшому ці речі він намагався продати на стихійному ринку по вул. Естонській, але це майно було вилучено в нього співробітниками міліції. Замок у туалеті він не зривав, залізні швелера та електроінструмент він не брав.

По факту заволодіння майном ОСОБА_19 обвинувачений пояснив, що точну дату він не пам`ятає, вночі, він перебував у комунальній квартирі, де він проживав. Проходячи по загальному коридору, він побачив незакритою одну з кімнат, де раніше проживала психічно хвора жінка і в якої ніхто не проживав. Він зайшов у цю кімнату і побачив, що там знаходяться інструменти. Він переніс ці інструменти до своєї кімнати. Наступного дня, коли він намагався винести ці інструменти для продажу, його сестра ОСОБА_23 , побачила це і подзвонила своєму співмешканцю ОСОБА_24 , якому належали ці речі і який в подальшому приїхав і викликав співробітників міліції.

Суд визнає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15- ч.1 ст.115, ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, на підставі доказів, безпосередньо досліджених судом і визнаних судом належними і допустимими.

Овинувачення ОСОБА_13 у замаху на вбивство ОСОБА_14 підтверджується:

- показами потерпілої ОСОБА_14 про те, що 26.06.2015 року, біля полуночі вона поверталася до дому. Оскільки було піздно вона попросила молодшу доньку зустріти її. Підходячи до будинку, вона почула як за ней хтось йде, обернувшись, вона побачила ОСОБА_25 , свого колишнього співмешканця, і почала бігти від нього. На відстані біля 20 метрів від будинку він наздогнав її, став її утримувати ї запропонував з`ясувати відносини. Вона відмовилась від розмови з ним і вирвавшись за допомогою доньки, побігла до дому. Коли забігла в дом, ОСОБА_25 також забіг за нею і вона звернулася до старшої доньки ОСОБА_26 та її зятя ОСОБА_27 за допомогою, молодша донька в цей час залишилася на вулиці. В трьох вони стали виштовхувати ОСОБА_25 з будинку. Зять крикнув що у руках ОСОБА_25 знаходиться ніж. Після цього ОСОБА_25 лівою рукою схопив за ланцюжок, який був одягнутий на її шиї і притягнув її до себе, а правою рукою наніс удар ножем. Через декілька секунд вона впала на підлогу, а ОСОБА_25 втік. Старша донька ОСОБА_28 викликала медичну допомогу і міліцію.

Відповідаючи на питання учасників судового засідання, потерпіла відповіла, що ніж, яким їй був нанесений удар належав ОСОБА_25 , метою нанесення їй удару було саме позбавлення її життя, оскільки останній час перед подіями між нею та ОСОБА_25 склалися погані відношення і ОСОБА_25 неодноразово погрожував їй, вона просила залишити її у покої, оскільки не бажала з ним спільно проживати, але він продовжував її ревнувати.

- показами свідка ОСОБА_29 , згідно яких 26.06.2014 року, біля 24 годин, його теща, ОСОБА_20 , забігла до кімнати, в якої він перебував разом зі своєю жінкою ОСОБА_30 , та стала звати на допомогу. Вони вийшли у коридор, де побачили ОСОБА_25 , у руках якого був ніж. Він, його жінка та ОСОБА_21 стали виштовхувати ОСОБА_25 на двір, він тримав ОСОБА_25 за руки. Біля вхідних дверей він, ОСОБА_25 , вирвався з його рук, схопив ОСОБА_21 за одягнений на її шії ланцюжок і вдарив її ножем в область серця, від чого ОСОБА_21 впала на підлогу, а ОСОБА_25 після цього втік. При цьому свідок пояснив, що розкладний ніж з ручкою синього кольору, який тримав у руці ОСОБА_25 , він раніше в квартирі не бачив, куди подівся цей ніж йому не відомо.

- показами свідка ОСОБА_31 , яка в суді пояснила, що 26.06.2014 року, біля 24 годин, вона зі своїм чоловіком прокинулись від криків своєї матері ОСОБА_20 , яка кликала на допомогу. Вони вибегли зі своєї кімнати у коридор та побачили там мати та її колишнього співмешканця ОСОБА_25 . У трьох вони стали виштовхувати ОСОБА_25 з квартири, при цьому вона і її чоловік побачили у нього в руках ніж. Могилевський схопив за ланцюжок її мати і став тягнути її за собою. Сам момент нанесення удара вона не бачила, але бачила, як її мати впала на підлогу і схопилася за серце. Вона підбігла до матері і побачила кров на її одягу. В цей час ОСОБА_25 втік з кімнати. Потім вона викликала медичну допомогу і співробітників міліції. Відповідаючи на питання учасників судового засідання, свідок пояснила, що ножа з синьою ручкою раніше у них вдома не було, на кухню за ножем ОСОБА_25 не заходив, ніхто з присутніх йому не погрожував. Ланцюжок, який ОСОБА_25 зірвав з шиї матері вони знайшли неподалік від дому.

Оцінюючи показання потерпілої та свідків за цим епизодом обвинувачення на предмет їх достовірності, суд визнає їх належними і допустимими, а також логічними, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з матеріалами кримінального провадження тому суд обґрунтовує ними свої висновки в частині доведеності вини ОСОБА_13 у замаху на вбивство ОСОБА_14 .

Крім показань потерпілої і свідків, вина ОСОБА_13 у скоєнні злочину, передбаченому ст. 15 ч.2 ст.115 ч.1 КК України підтверджується:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_14 про вчинене кримінальне правопорушення від 27.06.2014 року;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №415, згідно якого у ОСОБА_14 були пошкодження у вигляді колото-різаного сліпого поранення трудної клітини з пошкодженням лівої молочної залози, непроникаюче у плевральну порожнину, розташовано на лівій молочній залозі, на 0,5 см нижче соску по середньо-ключичній лінії, поперечно, довжина поранення 1.5 см. Напрямок раневого каналу «знизу-вверх», зліва направо, довжина раневого каналу 20 см. Раневий канал досягає по довжині рукоятки грудини. Вказане ушкодження заподіяно дією колючо-ріжучого предмету, яким може бути клинок ножа при його занурення у тіло.

Колото-ріжуча рана у ОСОБА_14 знаходиться в проекції життєво-важливих органів (серця, лівого легкого). При іншому напрямку раневого каналу, а саме при переважному напрямку «спереду-назад», це поранення могло привести до поранення життєво-важливих органів, тобто бути опасним для життя і привести до смерті ОСОБА_14

- висновком судово - медичного експерта №1981, згідно якого можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 , внаслідок падіння на гострий предмет є вкрай малоймовірним.

- висновком комісійної стаціонарної комплексної судово психіатричної експертизи №323 від 18.06.2015 року, згідно якого ОСОБА_13 , будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає. У момент інкримінованого йому діяння ОСОБА_15 ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_15 психічних розладів не виявляє, здатний розуміти сенс пред`явленої йому підозри, показання інших підозрюваних, здатний брати участь в слідчих діях і постати перед судом. За своїм психічним станом в даний час ОСОБА_15 в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.

ОСОБА_13 будь-яких індивідуально-психологічних особливостей, які б могли суттєво вплинути на його поведінку під час проведення інкримінованого йому діяння не виявляє. У досліджуваної в справі ситуації він не знаходився в будь-якому юридично значущому емоційному стані, яке б могло істотно вплинути на його свідомість і діяльність. Досліджувана ситуація може бути позначена як ситуація банальної сварки зі взаємним нагнітанням емоційної напруженості. Емоційний стан підекспертного при здійсненні інкримінованого йому діяння слід розцінювати як стан емоційного напруження, що не досягає афективної глибини. У стані фізіологічного афекту випробуваний не перебував.

- протоколом слідчого експерименту з участю ОСОБА_14 від 9.11.2014 року;

- протоколом слідчого експерименту з участю ОСОБА_29 від 4.04.2015 року;

- протоколом слідчого експерименту з участю ОСОБА_31 від 4.04.2015 року;

Оцінюючи показання обвинуваченого та позицію захисника про ненавмисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 та про відсутність у обвинуваченого умислу на вчинення вбивства, суд не погоджується з такою позицією сторони захисту, вважає таку позицію наміром ввести суд в оману і способом уникнути покарання за вчинення більш тяжкого злочину, при цьому суд визнає показання обвинуваченого непереконливими та нелогічними. Суд вважає, що дії ОСОБА_13 були направлені саме на позбавлення життя ОСОБА_14 виходячи з того, що поведінка обвинуваченого у взаємовідносинах з потерпілою останнім часом і безпосередньо напередодні вчинення злочину, характеризувалася конфліктами на ґрунті ревнощів, яки проявляв ОСОБА_13 до ОСОБА_14 та погрозами з його боку, що дає суду підстави для висновків про те, що поведінка ОСОБА_13 досягла тієї стадії, при якій в нього з`явилося бажання позбавити життя потерпілу, тобто з`явився умисел на вбивство. Про наявність такого умислу може свідчити і те, що тілесні ушкодження, які заподіяні потерпілій, були спричинені ножем, тобто предметом, властивості якого оптимально можуть бути використані для спричинення колючих та різаних ушкоджень людині. Крім того, суд, на підставі показів потерпілої і свідків, які визнані належними доказами, вважає встановленим той факт, що ніж, яким були спричинені тілесні ушкодження потерпілій, не належав особам, які проживали за місцем подій що розглядаються, тому приходить до висновку, що цей ніж є предметом, заздалегідь приготовленим обвинуваченим для спричинення тілесних ушкоджень. Про обґрунтованість висновків суду про те, що дії обвинуваченого були спрямовані саме на позбавлення життя ОСОБА_14 свідчить і те, що ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що його діями потерпілій спричинені тілесні ушкодження, яки можуть бути небезпечними для життя, не намагався усунути можливі тяжки наслідки ані сам, ані за допомогою медичних працівників та одразу, викинувши ножа, покинув місце подій. Проте, найголовнішими факторами, які свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на вчинення вбивства, на думку суду, є локалізація нанесеного ОСОБА_13 удару, проекція якого знаходилась у розташуванні життєво-важливих органів (серця, лівого легкого) та довжина раневого каналу, яка склала біля 20 см. Суд погоджується з висновками судових експертів про те, що при іншому напрямку раневого каналу, а саме при переважному напрямку «спереду-назад», це поранення могло привести до поранення життєво-важливих органів, тобто бути небезпечним для життя і привести до смерті ОСОБА_14 нанесеного у життєво важливий орган, спосіб його нанесення і напрям раневого каналу, а також з огляду на силу, з якою був нанесений цей удар. Крім того, з урахуванням висновків судово-медичної експертизи і обставин, встановлених судом, суд вважає, що можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 , внаслідок падіння на гострий предмет є вкрай малоймовірним.

Обвинувачення ОСОБА_13 у замаху на заволодіння майном ОСОБА_32 підтверджується:

-показами потерпілого ОСОБА_32 , згідно яких 21.05.2015 року, біля 4 годин, він вийшов у двір будинку АДРЕСА_3 і побачив, що і навів підвальному приміщенні, де він зберігав особисті речі, відкрита кватирка під якою стояла сумка. Потім з приміщення вийшов молодий чоловік з розбитою головою, який казав що його переслідують. Побачивши його, він подзвонив сусіду, щоб той викликав міліцію. Потім приїхали співробітники міліції і затримали чоловіка разом з його речами. В подальшому речі були йому повернуті. При проведенні впізнання з його участю він впевнено впізнав цього чоловіка.

-показами свідка ОСОБА_33 , який у суді пояснив, що на час подій, що розглядаються він проходив службу в патрульної службі міліції. Отримавши повідомлення від чергового, він з іншими співробітниками приїхали до одного з домів по вул. Генерала Ватутіна. Чоловік, який їх зустрів, повідомив про те, що до його підвалу проникла невідома особа. Чоловік, на якого вказав власник майна, підтвердив що він проник у приміщення через кватирку, при ньому були дві сумки з майном.

- показами свідка ОСОБА_34 , який повідомив суд про те, що рано вранці, точну дату він не пам`ятає, він вийшов на двір покурити. Повертаючись до квартири, побачив сусіда ОСОБА_35 ( ОСОБА_36 ), на його питання що він тут робить, той відповів, що піймав крадія. Тут же він побачив молодого чоловіка, який знаходився у тамбурі на сходах. На прохання ОСОБА_37 він викликав співробітників міліції, яки по приїзду затримали цього молодого чоловіка. При цьому свідок пояснив, що приміщення, де зберігається майно сусіда ОСОБА_37 завжди закрито на замок;

-протоколом огляду предметів від 21.05.2015 року;

-звітом про оцінку викраденого майна, проведеного ООО «Оціночна фірма «Абакус»;

-протоколом огляду місця події від 21.05.2015 року;

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_32 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2015 року;

-протоколом затримання ОСОБА_13 від 21.05.2015 року;

-долученими до матеріалів провадження речовими доказами;

Обвинувачення ОСОБА_13 у заволодінні майном ОСОБА_38 підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_18 , який в суді свідчив про те, що наприкінці грудня 2014 року, вранці, йому подзвонила його сусідка, яка казала, що бачить як вчиняється крадіжка з належного йому приміщення. Він сів в свій автомобіль і приїхав до будинку АДРЕСА_6 . Він зайшов у коридор і побачив що на двері туалетної кімнати, яка належить тільки йому, зірваний навісний замок, який він завжди закриває. Зайшовши в кімнату він побачив зникнення ящика, в якому знаходився різний інструмент. Також з туалетної кімнати зникли відрізки металевого швелера, остатки якого він виявив у дворі. Він викликав міліцію і під час її очікування сусіди повідомили йому, що крадіжку вчинив їх сусід ОСОБА_25 . Після цього вони поїхали у відділення міліції, де йому повернули викрадене майно.

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_38 про вчинене кримінальне правопорушення від 25.12.2014 року;

-протоколом огляду місця події від 25.12.2014 року;

-протоколом огляду предмета від 26.12.2014 року;

- долученими до матеріалів провадження речовими доказами;

Обвинувачення ОСОБА_13 у заволодінні майном ОСОБА_19 підтверджується:

-показами потерпілого ОСОБА_19 , який у суді пояснив, що біля 8 годин, точну дату він не пам`ятає, йому подзвонила його співмешканка ОСОБА_23 , яка попросила приїхати до неї. Коли він прибув на вул. Генерала Цвєтаєва к будинку, де мешкала ОСОБА_39 , то побачив, як ОСОБА_25 переносить з двору до виходу якісь мешки. Він зайшов до ОСОБА_40 і вона йому розповіла, що її брат ОСОБА_41 виносить в мешках належний йому інструмент, який до цього знаходився у кімнаті їх сусідки, якій він допомагав робити ремонт. Він почав вимагати від ОСОБА_25 залишити ці речі, серед яких знаходилися пилка, молотки, вивертки, кувалда, сокира, лопата та інше, проте він на його вимоги не реагував. Між ними почався конфлікт. ОСОБА_42 , що ОСОБА_25 не реагує на його вимоги, він викликав міліцію.

-показами свідка ОСОБА_43 , яка пояснила, що наприкінці грудня 2014 року, біля 7 годин 30 хвилин, вона зайшла до свого полисадника. Вона побачила, що там знаходиться богато речей, яки як вона зрозуміла були винесені з комунальної квартири і належали її співмешканцю ОСОБА_24 . Вона побачила біля них свого брата ОСОБА_25 , який намагався винести ці речі. Вона стала від нього вимагати, щоб він залишив ці речі, але він на її вимоги не реагував. Тоді вона подзвонила ОСОБА_24 і попросила його приїхати. Він одразу приїхав і став вимагати від ОСОБА_25 залишити ці речі, але він також не реагував на його вимоги, тоді ОСОБА_24 став забирати ці речі і між ними сталася сутичка. Побачивши це, вона викликала міліцію. Свідок також підтвердила, що речі, яки виносив ОСОБА_25 , до цього знаходилися у закритій кімнаті їх сусідки.

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_19 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.05.2015 року;

-протоколом огляду місця події від 25.12.2014 року;

-протоколом огляду предмета від 26.12.2014 року;

- долученими до матеріалів провадження речовими доказами;

Будь-яких даних, яки б вказували на те, що перелічені докази були отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального закону чи внаслідок порушення прав і свобод людини, при судовому розгляді не встановлено, отже суд визнає ці докази належними і допустимими.

Оскільки ОСОБА_13 з прямим умислом виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця діяння, яке безпосередньо було направлено на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, суд кваліфікує дії обвинуваченого як злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Вчинення ОСОБА_13 з прямим умислом усіх дій, які він вважав необхідними для доведення до кінця діяння, яке безпосередньо було направлено на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у приміщення, повторно, яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, суд кваліфікує як злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

Таємне викрадення ОСОБА_13 чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України.

При призначенні ОСОБА_13 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст. 65 КК України.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 за ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, суд визнає редидів злочинів.

Крім цього, при призначенні покарання суд приймає до уваги дані, яки характеризують обвинуваченого за місцем проживання і наявність в нього тяжких хроничних хвороб.

Разом с цим, суд приймає до уваги і те, що ОСОБА_13 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, у тому числі і злочинів проти власності, тому суд вважає, що вчинення обвинуваченим чергових злочинів, у період непогашеної судимості, свідчить про тенденцію продовження ним злочинної діяльності і небажання становитися на шлях виправлення.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_13 злочинів, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_13 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України - у вигляді 7 років та 4 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років та 2 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років та 10 місяців позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_44 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років та 10 місяців.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого, а саме: з 21.05.2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_45 залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази, вказані у постановах слідчих від 21.05.2015 року та 26.12.2014 року - вважати повернутими їх власникам ОСОБА_46 та ОСОБА_47 ;

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 22.05.2015 року скасувати.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_48