Справа № 642/1668/16-к
Провадження 1кп/642/282/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого: 23.07.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, -
19.02.2016 близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходився у гостях у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої. Побачивши, що ОСОБА_4 , знаходиться в стані алкогольного сп`яніння у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на викрадення чужого майна. Скориставшись тим, що, ОСОБА_6 заснув, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з тумбочки мобільний телефон марки Samsung Giorgio Armani (SGH-p520), вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1540 від 18.03.2016р. складає 615 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_4 , після чого вийшов з квартири, та розпорядився мобільним телефоном на свій розсуд.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
24.03.2016 р. між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469,471 КПК України по даному кримінальному провадженню укладено угоду про примирення, яку сторони просять, суд, розглянути за затвердити.
Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_4 з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_5 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі п.п. 2, 3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
В угоді сторонами також передбачені та роз`яснені їм наслідки її укладення, затвердження та невиконання.
В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, кваліфікованих за ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, наведених у вироку. Він повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні вказаної угоди про примирення між ним та потерпілим від 24 березня 2016 року і про розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження укладеної угоди, які передбачені ст. 473 КПК України. Просив таку угоду затвердити і призначити йому узгоджену в ній міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду з ОСОБА_5 та підтвердив добровільність її укладання і що він також розуміє наслідки укладення та затвердження такої угоди. Просив угоду затвердити і призначити ОСОБА_5 обумовлену в ній міру покарання.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, вислухавши позицію сторін кримінального провадження, в тому числі прокурора, який також не заперечував проти затвердження даної угоди, суд приходить до висновку, що вказана угода відповідає вимогам закону і підлягає затвердженню з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно до ст. 468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним, чи обвинуваченим.
Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом ( ч.5 ст. 474 КПК України ).
При цьому, ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної ним з потерпілим угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Потерпілий також цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для нього, як потерпілого, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Суд, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим, відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання за кримінальне правопорушення є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкцій ч.1 ст. 185 КК України, таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Отже, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим повністю відповідають вимогам діючого Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що наявні усі правові підстави для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 тому її належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, і призначити узгоджене сторонами наступне покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі п.п. 2, 3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №1540 від 18.03.2016р. у розмірі 263 (двісті шістдесят три ) гривні 88 копійок.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги на вирок через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України, для його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1