Справа № 415/4847/15-к
Провадження № 11-кп/782/149/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 27 серпня 2015 року, якою ОСОБА_8 направлено для відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 08 липня 2014 року.

В ухвалі суд зазначив, що вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 08 липня 2014 року ОСОБА_8 засуджений за ст.ст.15 ч.2 - 190 ч.4, 190 ч.3, 190 ч.4, 358 ч.3, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

На виконання вироку суду ОСОБА_8 був поставлений на облік до кримінально-виконавчої інспекції м.Лисичанська, за викликом до інспекції не з`явився. 27.05.2015 року Лисичанським МВ КВІ на адресу Лисичанського міськвідділу міліції було направлено подання про здійснення приводу засудженого на 02.06.2015 року, яке залишилось без виконання. 03 червня 2015 року було направлено повторне подання про здійснення приводу засудженого на 15.06.2015 року, яке також не було виконано. 19 червня 2015 року перевіркою встановлено, що засуджений зник з місця мешкання, його місцезнаходження невідоме, у зв`язку з чим ОСОБА_8 оголошено у розшук (розшукова справа № 94 від 29.07.2015 року).

Зазначене свідчить про небажання ОСОБА_8 ставати на шлях виправлення та є підстави для направлення його для відбування покарання за вироком суду від 08.07.2014 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Лисичанського МВ КВІ УДПтСУ в Луганській області від 06.08.2015 року про направлення ОСОБА_8 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Вважає, що вказана ухвала не відповідає вимогам закону за наступними обставинами.

Згідно ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Із матеріалів справи вбачається, що вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 08 липня 2014 року у відношенні ОСОБА_8 набрав чинності 12 листопада 2014 року.

12 травня 2015 року вирок надійшов до Лисичанського відділу кримінально-виконавчої інспекції і в той же день ОСОБА_8 був направлений виклик.

У зв`язку з неявкою, ОСОБА_8 був направлений повторний виклик, однак він знову не з`явився у призначений час.

Доказів направлення ОСОБА_8 викликів у кримінально-виконавчу інспекцію суду не надано.

В матеріалах справи є копії подання про привід ОСОБА_8 , однак докази того, що подання дійсно були направлені до Лисичанського міськвідділу міліції та не були виконані з яких-небудь підстав, у справі також відсутні.

Із рапорту інспектора кримінально-виконавчої інспекції від 19.06.2015 року вбачається, що інспектор шляхом виходу за місцем проживання засудженого встановив, що ОСОБА_8 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , але більше місяця там не мешкає.

Разом з тим, ОСОБА_8 ніколи не мешкав за зазначеною адресою, а мешкав по АДРЕСА_2 , і шукати його за адресою, за якою він ніколи не знаходився, не має сенсу.

При розгляді подання суд не дослідив матеріали справи, не звернув уваги на цю обставину, не прийняв заходів для виклику засудженого у судове засідання, розглянув подання без участі ОСОБА_8 , що є суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які просили ухвалу суду залишити без змін, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_9 , перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимогам ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до повідомлення старшого інспектора з ОД Укрбюро Інтерполу ГУАП в Луганській області від 02.05.2016 року №37/80/111/16/255, ОСОБА_8 був затриманий 01.05.2016 року у м.Пафос Республіки Кіпр та буде переданий 02.05.2016 року до Районного суду м.Пафоса з метою початку його екстрадиції (а.с. 32-34).

Згідно положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як зазначено у п.8 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
За змістом частини третьої та четвертої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Однією із основних засад кримінального провадження, згідно до п.13 ч.1 ст.7 КПК України, є забезпечення права на захист. Значення цієї засади відображено у частині другій статті 20 цього Кодексу, яка передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями статей 59 та 63 Конституції України, та є однією з основних засад судочинства, передбачених статтею 129 Основного Закону.

Забезпечення права людини на захист від обвинувачення у вчиненні злочину закріплено у статті 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року.
Відповідно до ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 08 липня 2014 року ОСОБА_8 засуджений за ст.ст.15 ч.2 - 190 ч.4, 190 ч.3, 190 ч.4, 358 ч.3, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ч.5 ст.12 КК України злочин, передбачений ст.190 ч.4 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки відповідно до санкції вказаної статті за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Разом з тим, як слідує з ухвали суду першої інстанції та журналів судових засідань від 12 та 27 серпня 2015 року, суд розглянув подання кримінально-виконавчої інспекції про направлення ОСОБА_8 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 08 липня 2014 року без залучення захисника, чим порушив вимоги ст.52 ч.1 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з тим, не здійснювалось фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу оголошення головуючим по справі ухвали суду від 27.08.2015 року про направлення ОСОБА_8 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 08 липня 2014 року, що підтверджується відтвореним в судовому засіданні апеляційного суду технічним записом судового засідання від 27.08.2015 року.

Як зазначено у п.3 ч.1 ст.409 КПК України, однією з підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог п.п.4, 7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий судовий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 4, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу необхідно скасувати у зв`язку з істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд подання кримінально-виконавчої інспекції у суді першої інстанції, в ході якого необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, перевірити доводи апеляційної скарги, що не надано доказів направлення ОСОБА_8 викликів у кримінально-виконавчу інспекцію та прийняти рішення відповідно до вимог кримінального та кримінального процесуального законів.

Як слідує із повідомлення заст. начальника Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області від 25.08.2015 року на адресу Лисичанського міського суду Луганської області, ОСОБА_8 знаходиться в розшуку за Лисичанським міськвідділом міліції як особа, яка ухиляється від відбування покарання. У разі встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 буде повідомлено додатково (а.с. 20).

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не прийняв заходів для виклику засудженого ОСОБА_8 в судове засідання, є безпідставними.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 27 серпня 2015 року, якою ОСОБА_8 направлено для відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 08 липня 2014 року, скасувати та призначити новий розгляд подання начальника Лисичанського МВ КВІ УДПтСУ в Луганській області відносно засудженого ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: