Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/197/16
УХВАЛА
Іменем України
13 червня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

За участю прокурора ОСОБА_3 ,

Захисника ОСОБА_4 ,

Обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000653 від 27.07.2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду перебуває відповідний обвинувальний акт. В рамках провадження відбувається судовий розгляд, встановлено порядок дослідження доказів, допитуються свідки.

В судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів по справі та виключення їх з числа доказів, а саме протоколу огляду місяця події від 26.05.2015 року, внаслідок якого відбулось вилучення речей, а також висновку експерта від 29.10.2015 року за №230, оскільки допустимість та достовірність похідних доказів у тому числі і висновку експерта, прямо залежить від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказування. В клопотанні посилався на порушення права обвинуваченого на отримання правової допомоги, порушення порядку здійснення процедури обшуку, та як наслідок отримання таких доказів незаконним шляхом. Письмове клопотання залучено до матеріалів провадження.

Обвинувачений подане клопотання підтримав, прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилався на те, що таке клопотання є передчасним, оскільки заявлено під час проведення допиту свідків, а безпосередньо письмові докази, надання стороною обвинувачення ще не досліджувались, тому доцільним буде розгляд відповідного клопотання під час дослідження певного доказу.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, встановив наступне.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Статтею 87 КПК України визначено, які докази є недопустимими, в тому числі такі, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За приписом ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).

Вимогами допустимості доказів є законність джерела та законність способу отримання доказів, які викладені в КПК України В даному випадку, письмові доказі судом ще не досліджувались, очевидної недопустимості вказаних доказів суд не вбачає, та вважає за необхідне надати їм належну оцінку під час прийняття рішення у даній справі в нарадчій кімнаті наряду з іншими доказами в їх сукупності, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні даного клопотання.

Керуючись ст.ст. 86, 87, 89, 369-372 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника про визнання доказів недопустимими - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1