Справа № 405/3236/15-к
1-кп/405/173/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0000471 від 21.01.2015 року у відношенні:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іваново, українця. громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працює, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх осіб, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимий 04.04.2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 186, ч.1 ст. 357, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04.2013 року іспитовий строк скасовано та ОСОБА_9 направлено в місця позбавлення волі для відбування призначено покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стара Осота Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, який має повну середню освіту, не одружений, не працює, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх осіб, зареєстрований та проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:
- 6 грудня 2002 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, з іспитовим строком на 2 роки;
- 22 вересня 2005 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, з іспитовим строком на 3 роки; 15 січня 2007 року переглянуто вирок Олександрівським районним судом Кіровоградської області, іспитовий строк скасовано, та направлено для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; звільнено умовно-достроково 10 березня 2010 року по постанові Полтавського районного суду Полтавської області від 2 березня 2010 року, невідбутий термін 1 рік 7 місяців 8 днів -
- вироком Знам`янського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2013 року за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_11 ,
потерпілої ОСОБА_12 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з невстановленою досудовим розслідуванням та судом особою вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, за таких обставин.
21.01.2015 року ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням та судом особою вирішили вчинити напад на ОСОБА_12 з метою заволодіння її майном. Так, приблизно о 18.15 год. 21.01.2015 року, реалізуючи заздалегідь обумовлений злочинний план, маючи умисел на напад з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , діючи з корисливих спонукань та достеменно знаючи, що вона займається підприємницькою діяльністю в області надання послуг оренди квартир, попередньо домовившись по телефону з потерпілою про зустріч в квартирі під приводом оренди вказаної квартири, що за адресою АДРЕСА_4 ., ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням та судом особою, вже знаходячись поряд із будинком за адресою: АДРЕСА_5 , почали реалізовувати заздалегідь спланований злочинний план, відповідно до якого, ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням та судом особа, повинні були вдягнути на обличчя маски темного кольору із вирізами для очей, а на руки резинові перчатки жовтого кольору та проникнути в квартиру АДРЕСА_6 , де заволодіти майном потерпілої, а ОСОБА_9 повинен був залишитися біля вхідних дверей до вищевказаної квартири та контролювати, щоб їх злочинні дії не були помічені сторонніми особами.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, ОСОБА_10 разом із невстановленою досудовим розслідуванням та судом особою, на обличчях яких були маски темного кольору із вирізами для очей, а на руках резинові перчатки жовтого кольору, діючи цілеспрямовано та з корисливих спонукань, скориставшись тим, що вхідні двері квартири АДРЕСА_6 , були не зачинені на замок, проникли в середину вказаної квартири. При цьому, ОСОБА_10 , тримаючи в правій руці пістолет, направив його в обличчя потерпілій ОСОБА_12 , яка стояла в коридорі вищевказаної квартири.
Перебуваючи в коридорі зазначеної квартири, потерпіла ОСОБА_12 почала чинити опір нападникам, намагаючись вихопити пістолет з рук ОСОБА_10 , який разом із невстановленою досудовим розслідуванням та судом особою, застосовуючи фізичну силу до потерпілої ОСОБА_12 повалили її на підлогу, поклавши на спину. При цьому, ОСОБА_10 сів на потерпілу в області ребер останньої, стиснувши колінами її корпус тіла, в той час як невстановлена досудовим розслідуванням особа намагалась зв`язати ноги потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_12 , кликаючи на допомогу та намагаючись звільнитися від ОСОБА_10 та невстановленої досудовим розслідуванням та судом особи, відкрила ногою вхідні двері, біля яких побачила ОСОБА_9 , який виконуючи заздалегідь обумовлену роль, стоячи перед вхідними дверима квартири за вказаною адресою та слідкуючи за обстановкою, закрив двері квартири, чим сприяв ОСОБА_10 та невстановленій досудовим розслідуванням та судом особі у закінченні їх спільного злочинного плану.
В подальшому, в ході боротьби із ОСОБА_12 , розуміючи, що потерпіла чинить суттєвий опір їх злочинним діям, ОСОБА_10 наніс рукояткою пістолета удари по потиличній частині голови ОСОБА_12 та здавив її шию, таким чином, застосувавши до останньої фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. Крім того, ОСОБА_10 здійснив постріл із пістолету в область правого стегна ОСОБА_12 , після чого відкрито заволодів належною потерпілій жіночою сумкою, в якій знаходились грошові кошти в сумі 300 грн., печатка ФОП, 5-6 ключів від квартир, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , техпаспорт на автомобіль марки «Сузукі Вітара», державний номер НОМЕР_1 та 2 ключі до нього, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 , банківські платіжні доручення, предмети косметики, мобільний телефон марки «Нокіа N9», вартість якого становить 1500,00 грн.
Таким чином, в ході виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_10 були спричинені потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синців у лівій скроневій ділянці, середній третині лівого плеча (4), лівому передпліччі (2), лівій кисті та садин в ділянці носо-губного трикутника зліва, крилі носа зліва, по задній поверхні правого ліктьового суглобу, правому передпліччі, правій кисті, в ділянці крижі, лівому колінному суглобі, лівій гомілці, правій гомілці, правої стопи (2), лівому стегні з синцем; рани на правому стегні з синцем, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
З місця вчинення злочину ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням та судом особою зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1800,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та показав, що він дійсно знімав квартиру у потерпілої, однак в день вчинення нападу на останню його в м. Кіровограді не було. Чому потерпіла вказала на нього не розуміє. 20.01.2015 року з 16 год. 00 хв. він був в смт. Олександрівка, куди приїхав з м. Кіровограда у гості до ОСОБА_15 , повне ім`я якого не пам`ятає. В смт. Олександрівку його привіз ОСОБА_9 , якого він знає як таксиста. У нього був телефонний номер ОСОБА_9 і він час від часу користувався його послугами. 21.01.2015 року він телефонував ОСОБА_9 з приводу свого паспорта, який він раніше забув в машині ОСОБА_9 . Вони домовилися про зустріч на автовокзалі. ОСОБА_9 сказав, що зняв кімнату і, що буде чекати на його приїзд на автовокзалі. 22.01.2015 року він приїхав у м. Кіровоград на автобусі «Київ-Кіровоград» о 02 год. 00 хв. та на автовокзалі чекав на ОСОБА_9 . Однак той так і не приїхав. Він декілька днів намагався додзвонитися ОСОБА_9 , але той не відповідав. Більше він ОСОБА_9 не бачив. Згодом у лютому місяці він приїжджав до ОСОБА_9 та вони разом проходили біля будинку потерпілої, на підставі чого він припускає, що остання могла його бачити.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та показав, що до січня 2015 року потерпіла знала його, так як вони проживали в одному під`їзді в будинку по АДРЕСА_7 . Він проживав за адресою АДРЕСА_2 з червня 2014 року. Потерпіла жила на п`ятому поверсі в під`їзді, де він проживав. Вони інколи бачилися та віталися, як сусіди. З оголошення в газеті, він дізнався, що потерпіла здає квартиру в під`їзді, де він проживає. Він знімав квартиру у потерпілої, коли посварився з дружиною. 20.01.2015 року після 14 год. 00 хв. він відвіз ОСОБА_10 в смт. Олександрівка. 21.01.2015 року він цілий день був вдома з дружиною до 21 год. 00 хв., а потім поїхав на роботу (працював таксистом). ОСОБА_9 також повідомив, що під час досудового розслідування він давав покази під фізичним та психологічним тиском працівників міліції. Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що перед проведенням слідчого експерименту, він також погодився робити та говорити те, що від нього вимагали працівники міліції, так як останні обіцяли відпустити його під підписку про невиїзд після слідчого експерименту.
Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченими, суд, заслухавши їх показання, а також показання потерпілого, свідків та дослідивши інші докази у справі, вважає, що винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, доведена та підтверджується наступними доказами.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 надала суду показання про те, що 29.12.2014 року близько 08-09 год. їй подзвонив ОСОБА_10 з номеру НОМЕР_2 та забронював квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , в яку вони ( ОСОБА_10 та ще один чоловік), згодом о 10 год. і заселилися на 10 діб до 16 год. 08.01.2015 року. 06.01.2015 року подзвонили з номеру НОМЕР_3 та сказали, що будуть продовжувати, але так і не прийшли. Коли вона прийшла на квартиру по АДРЕСА_4 , то ключі від квартири знаходилися під килимком. Оглядаючи квартиру вона знайшла дві гільзи, патрон «Флобера» та шомпол, скручений із проволоки. Вона також побачила, що меблева стінка «Горка» була зсунута з місця, відсунувши її ще, вона побачила калюжу темно-бурого кольору ззовні схожу на кров, яку вона згодом прибрала. При цьому нікому з осіб, які знімали в неї квартиру вона не телефонувала. 21.01.2015 року їй зателефонували з номеру НОМЕР_4 та забронювали на 2-ох осіб ту саму квартиру ( АДРЕСА_4 ), в яку за домовленістю вони повинні були вселитися о 18 год. Вона прийшла до квартири 21.01.2015 року о 18 год. 00 хв. Коли вона перебувала в квартирі приблизно о 18 год. 12-15 хв., відчинилися вхідні двері та в квартиру увійшли двоє чоловіків одягнені у все чорне у масках та жовтих гумових рукавичках, у ОСОБА_10 в правій руці був невеликий пістолет з барабаном. Вона бачила, що в квартиру ОСОБА_10 та іншого нападника підштовхував ОСОБА_9 , так як вона фактично затуляла собою прохід до квартири. Вона хотіла відвести від себе пістолет, опустивши його до низу, але ОСОБА_10 схопив її за волосся та, поваливши її на підлогу з іншим, сів на неї зверху, стиснувши колінами її тулуб в області грудей, тримаючи її за руки між плечима та ліктями. Вона намагаючись звернути ОСОБА_10 голову, змогла стягнути з нього маску до лобу та побачити його обличча, після чого він натягнув її назад, а вона скинула його з себе. В цей час другий чоловік тримав її за ноги, намагаючись зв`язати їх скотчем, а вона декілька разів вдарила його ногами. Коли вона змогла звільнити свої ноги, то почала битися з ОСОБА_10 . Лежачі на підлозі, вона відкрила двері ногами та почала кричати і в цей час побачила ОСОБА_9 , який закрив двері. Після цього, ОСОБА_10 , знаходячись поміж її ніг, напригнув на неї, та, приставивши пістолет до стегна її правої ноги, двічі вистрелив зі словами: «Закрой рот, сука, а то сейчас пристрелю». Вона вкотре намагаючись його зкинути з себе, змогла встати на коліна. В цей час ОСОБА_10 , знаходячись позаду неї, тричі вдарив її рукояткою пістолета в затилок. Коли вона намагалася встати, ОСОБА_10 почав душити її скотчем ззаду за шию. Вона, продовжуючи перебувати на колінах, відбила скотч, а він схопив її правою рукою за шию, намагаючись задушити її, від чого вона почала втрачати свідомість та сказала: «Бери, что хочешь». ОСОБА_10 вихопив у неї сумку. Після цього нападники почали тікати і вона одразу, надягнувши тапочки на ноги, побігла за ними. На вулиці вона бачила лише як тікає ОСОБА_10 , за яким вона й побігла. Ще на вулиці вона бачила ОСОБА_16 , яка розмовляла з якоюсь жінкою. ОСОБА_10 біг, тримаючи її сумку під пахвою правої руки і повернув направо, а потім ще направо у бік вул. Тарковського. В сумочці, яку вони в неї забрали були: 2 ключа від машини « ОСОБА_17 », 5-6 комплектів ключів від квартир, паспорт громадянина України, технічний паспорт на авто « ОСОБА_17 », водійське посвідчення, банківські платіжки, косметика, шкіряна сумка, мобільний телефон «Нокія N 9». Підчас вказаних подій вона була вдягнена у «водолазку», светр та юбку, в якій був телефон, з якого вона й викликала міліцію, швидку допомогу та подзвонила сину. Син приїхав до неї хвилин через 5-7 після нападу. Протягом нападу, який тривав приблизно 5 хвилин, вона хвилювалась за своє життя, сприймаючи загрозу її життю, як реальну. Під час впізнання вона впізнала ОСОБА_9 , зокрема, і по тому, що той був неголений. ЇЇ син також сказав, що бачив чоловіка, який за її описом був схожий ОСОБА_9 , в той момент, коли той виходив з під`їзду будинку, а син як раз приїхав її забрати за вказаною адресою. 22.01.2015 року їй за номером, вказаним на її візитці, зателефонувала невідома їй жінка та повідомила, що поблизу вулиці Єгорова в приватному секторі її чоловік знайшов її речі (як згодом виявилося всі, окрім: ключів від двох квартир, двох ключів від машини та сумки).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_8 , надала суду показання про те, що взимку у двадцятих числах січня місяця 2015 року приблизно після 18 години вона приїхала до свого сина за адресою, де стався напад на потерпілу. Дістаючи речі зі свого автомобіля, знаходячись приблизно в 2-х метрах від під`їзду будинку, вона побачила, як вибіг чоловік середньої статури зростом приблизно 178-180 см. у чорній масці, який в руці тримав сумку схожу на мішок. Бачила як слідом за ним вибіг інший чоловік зростом приблизно 174-180 см. трохи менший за першого не такий щільний, він був в масці та одягнений у все темне, на його руках були світлі печатки, в руці він тримав зброю схожу на пістолет. Одразу за ними вибігла потерпіла, яка кричала їм в слід: «Стой! Помогите! Отдайте сумку!». Вони всі пробігли поряд з нею. Було темно, все це тривало секунд 10-15. Згодом потерпіла пояснила, що її пограбували. Бачила, що у потерпілої були порвані колготи та гематома на нозі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , надала суду показання про те, що в один з днів січня 2015 року, приблизно о 8 год. 20 хв. вона перебувала вдома по пров. Юрія Смірнова в м. Кіровограді. Її хлопець ОСОБА_19 , повернувшись до дому, повідомив їй, що знайшов паспорт. В паспорті вони знайшли кредитну картку та платіжку, в якій був вказаний номер телефону. Зателефонувавши по номеру, вказаному на платіжці, вона запитала чи не знають жінку, дані якої було вказано у паспорті. Через півгодини приїхала потерпіла, яка шукала свої речі. Від її дому до місця вчинення злочину приблизно шість кварталів. Паспорт та кредитну картку вона віддала потерпілій, а телефон, зв`язку ключів та помаду потерпіла знайшла сама.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , яка працює на посаді слідчого Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області, надала суду показання про те, що ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Перший допит проводився за участю захисника, з яким ОСОБА_9 було надано можливість поспілкуватися наодинці. ОСОБА_9 було запропоновано в присутності захисника показати, як все було. ОСОБА_9 погодився проїхати на слідчий експеримент. На місце вчинення злочину вони їхали одночасно на двох машинах. В машині «ВАЗ» їхав ОСОБА_9 , а вона їхала в «Шкоді». ОСОБА_9 конвоювався працівниками розшуку: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Під час проведення слідчого експерименту були присутні поняті, слідчий експеримент фіксувався на відео, протокол складався на місці. На місце проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 вказав на нюанси, які крім нього не були нікому відомі. Зокрема, повідомив, що двері в під`їзд в будинку по вул. Маланюка зламані та не зачиняються.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , який є працівником поліції та обіймає посаду оперуповноваженого, надав суду показання про те, що застосування недозволених методів ведення слідства з боку працівників міліції по відношенню до ОСОБА_9 не було. Він здійснював конвоювання підозрюваного ОСОБА_9 для проведення слідчого експерименту, з яким вони їхали в одній машині. Коли вони виїхали на місце проведення експерименту він не пам`ятає. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 все розповідав та показував добровільно, він добре орієнтувався на місці вчинення злочину.
Заявою потерпілої ОСОБА_12 від 21.01.2015 року, зареєстрованої в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кіровоградського МВ 21.01.2015 року за № 1909, в якій повідомляється про те, що приблизно о 18.15 годин невідомі їй особи шляхом вільного доступу проникли до квартири за адресою: АДРЕСА_4 , де вони спричинили їй тілесні ушкодження та заволоділи її сумкою, в якій знаходились: гроші в сумі 300 грн., мобільний телефон «Nokia N9», вартістю 7 000 грн., придбаний у 2012 році, з сім-катою НОМЕР_5 , документи на її ім`я, а саме: паспорт громадянки України, талон реєстрації на автомобіль «Сузукі гранд вітара» НОМЕР_1 , посвідчення водія, печатка ФОБ, 2 шт. ключів до автомобіля, 4 комплекти ключів від квартир, чим спричинили їй матеріальні збитки на суму 7 300 грн. (т.1, а.к.п. 19).
Протоколом огляду місця події від 21.01.2015 року з фототаблицею, згідно якого огляд за участю понятих проводився на ділянці місцевості перед будинком АДРЕСА_5 , в під`їзді вказаного будинку та квартирі АДРЕСА_9 вказаного будинку, під час огляду виявлено сліди рук з пляшки «Пепсі» об`ємом 1 літр з ділянки місцевості перед будинком, 4 сліди рук на одному відрізку світлої дактилоплівки з внутрішньої поверхні вхідних дверей, 5 фрагментів полімеру з підлоги кімнати №1, 2 фрагменти полімеру з дерев`яної тумби кімнати №1, змиви РБК з підлоги кімнати № 1, фрагменти липкої стрічки сріблястого кольору з мікрооб`єктами схожими на волосся, вилучені з тумби кімнати №1, рулон липкої стрічки сріблястого кольору на підлозі першого поверху перед вхідними дверима квартири АДРЕСА_6 (т.1, а.к.п.20-29). Вказані предмети оглянуто відповідно до протоколів огляду предметів та приєднано, як речові докази згідно з постановами про долучення до справи речових доказів (т.1 а.к.п. 124, 125, 136, 137, 145, 146, 156, 157, 163, 164, 179, 180). Відповідно до рапорту та постанови від 02.04.2015 року слідчим внесено зміни щодо часу проведення даної слідчої дії, з вказівкою правильного часу «з 18:55 до 19:50» (т.1, а.к.п.32,33). Крім того, під час оголошення в судовому засіданні вказаного протоколу огляду потерпіла заявила, що вона добровільно надала дозвіл працівникам міліції на огляд вказаної квартири АДРЕСА_9 .
Актом про застосування службової собаки від 21.01.2015 року зі схемою роботи собаки на місці вчинення кримінального правопорушення встановлено, що службова собака з 19.00 по 19.30 годин від вказаної квартири, яка розташована в буд. АДРЕСА_10 по запаховому сліду вийшла з квартири, потім з під`їзду звернула праворуч, дійшовши до будинку звернула ліворуч, по подвір`ю будинків пройшла приблизно 300 метрів, звернула праворуч, вийшла на проспект «Комуністичний», де слід було втрачено із-за великої кількості пішоходів (т.1, а.к.п.30).
Протоколом огляду місця події від 22.01.2015 року з фототаблицею, згідно якого огляд проводився за участю понятих та потерпілої на ділянці місцевості, а саме дорозі , яка пролягає поряд з будинками АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , де було вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , 1973 р.н., канцелярський ніж жовтого кольору, мобільний телефон Nokia з тріснутим дисплеєм та від`єднаним від основи телефону роз`ємом для сім-карти з сім-картою «Лайф», губну помаду, флакон з духами, банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , технічний паспорт на т/з Grand Vitara д/н НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 серія № НОМЕР_7 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_8 , ключі в кількості 11 шт. з електронним ключем від домофону та брелок (т.1, а.к.п.34-36). Вказані предмети оглянуто відповідно до протоколів огляду предметів та приєднано, як речові докази згідно з постановами про долучення до справи речових доказів (т.1 а.к.п. 92, 93, 112, 113).
Протоколом огляду місця події від 14.02.2015 року, згідно якого огляд проводився з участю понятих та підозрюваного ОСОБА_9 в кабінеті № 211, який розташований на другому поверсі чотирьохповерхового приміщення за адресою АДРЕСА_13 , де було вилучено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.к.п.37-38).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_12 серед осіб, зображених на фотознімках впізнала чоловіка, а саме громадянина ОСОБА_10 , який знаходився на фото №1, та вказала на нього як на особу, яка 21.01.2015 року скоїла у відношенні неї розбійний напад, спричинивши останній тілесні ушкодження (т.1, а.к.п. 44).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.10.2015 року та фототаблицями, доданими до протоколу, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 в присутності понятих та інших учасників слідчого експерименту вказала на місце вчинення відносно неї кримінального правопорушення та розповіла про обставини його вчинення, зокрема, як та куди ОСОБА_10 наносив їй удари, яким майном заволоділи, та в якому напрямку зникли нападники (т.1, а.к.п. 47-51). Судова колегія зазначає, що обставини, вказані потерпілою під час проведення слідчого експерименту, співпадають з обставинами вчинення злочину щодо неї, на які остання посилалась під час дачі показань в судовому засіданні.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_12 серед осіб, пред`явлених для впізнання, вона впізнала чоловіка, який стоїть четвертим зліва направо, та вказала на нього як на особу, яка 21.01.2015 року скоїла у відношенні неї розбійний напад, спричинивши останній тілесні ушкодження (т.1, а.к.п. 57-59). Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення для впізнання особи від 14.02.2015 року четвертим (крайнім справа) знаходився громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.к.п. 60).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2015 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_9 в присутності понятих та інших учасників слідчого експерименту показував та розповідав про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий експеримент було зафіксовано на DVD-R диску. Так, ОСОБА_9 розповів, що 21.01.2015 року разом з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вчинив розбійний напад на гр. ОСОБА_12 . Вони прийшли за адресою АДРЕСА_4 , зайшли до квартири. ОСОБА_9 був біля дверей квартири, стояв та дивився, щоб ніхто не зайшов. Підозрюваний ОСОБА_9 погодився проїхати до місця злочину за адресою АДРЕСА_4 та вказати, як і де було вчинено розбійний напад. Біля будинку 8 за вказаною адресою ОСОБА_9 вказав на місце за кутом будинку, де він знаходився та звідки телефонував потерпілій, щоб дізнатися, чи вдома вона. Потім ОСОБА_9 зайшов до під`їзду будинку, за ним йшли ОСОБА_26 та ОСОБА_25 . Двері під`їзду були відкриті, кодовий замок не працював. ОСОБА_9 підійшов до квартири АДРЕСА_9 , відчинив двері, ОСОБА_26 та ОСОБА_25 зайшли у середину, він зачинив двері та залишився на сходовій площадці біля дверей. Увесь час, що ОСОБА_26 та ОСОБА_25 перебували в квартирі, ОСОБА_9 знаходився на сходовій площадці біля дверей, чув як потерпіла кричала: «Міліція». Потім двері квартири відчинились, і потерпіла намагалась вийти. ОСОБА_9 зачинив їх назад та перешкодив останній вийти. За словами ОСОБА_9 на його обличчі маски не було, на руках також не було рукавичок, був одягнений в чорну куртку та шапку. Потім ОСОБА_9 почув шарудіння, звернув увагу, що до вічка сусідських дверей хтось підійшов і щось там робить. Він вирішив вийти на двір та подивитись. Що робили ОСОБА_25 та ОСОБА_26 весь цей час в квартирі потерпілої, ОСОБА_9 не бачив. До квартири він не заходив. На обличчі ОСОБА_25 та ОСОБА_26 були чорні маски з вирізами для очей (для кожного ока окремо) та рукавички на руках. Коли ОСОБА_9 вийшов з будинку, він зупинився на куту будинку. З проїзду праворуч до під`їзду під`їхала сіра машина, номер та марку він не пам`ятає. ОСОБА_9 повернувся та пішов в інший бік, з машини посигналили та моргали фарами йому, крикнули : «Зачекай!». ОСОБА_9 зробив вигляд, що не почув та продовжив рухатися в сторону вул. Єгорова поміж будинків. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 він не попередив, що пішов. Що викрали останні, ОСОБА_9 не знає, оскільки більше їх не бачив (т.1 а.к.п. 238-240, т.3 а.к.п.178 резервна копія диску).
Довідкою СПД ОСОБА_27 від 20.04.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_9 співпрацював з службою «Альянс-Таксі» з червня 2014 року по січень 2015 року (т.1 а.к.п.79).
Довідкою ТОВ «Кіровоградавтотранс» від 27.03.2015 року, відповідно до якої в журналі реєстрації та розміщення відпочиваючих в кімнатах відпочинку Кіровоградського автовокзалу № 1 є запис про те, що ОСОБА_9 зупинявся для відпочинку 21.01.2015 року в км.№5. Квитанція за оплату кімнати відпочинку за 3-х осіб видана в 00 годин 55 хвилин 21.01.2015 року за № 043479. Прізвища 2-х інших осіб, що разом с ОСОБА_9 перебували в кімнаті відпочинку Кіровоградського АВ №1 в журналі не записувались (т.1 а.к.п. 81).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.03.2015 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_9 серед осіб, зображених на фотознімках впізнав чоловіка, а саме громадянина ОСОБА_10 , який знаходився на фото №1, та вказав на нього, як на особу, яку підвозив на авто таксі, коли працював на службі «Альянс» (т.1 а.к.п.84-85).
Висновком експерта від 10.02.2015 року № 66, відповідно до якого ринкова вартість не наданого на експертизу мобільного телефону «Nokia N9 (RM-696)»станом цін на 21.01.2015 рік може складати 1500 грн. 00 копійок (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.) т.1 а.к.п. 100-102.
Висновком експерта від 27.02.2015 року № 74, відповідно до якого у гр. ОСОБА_12 маються тілесні ушкодження у вигляді: синців в лівій скроневій ділянці, в середній третині лівого плеча (4), лівому передпліччі (2), лівій кисті, та саден в ділянці носо-губного трикутника зліва, крилі носа зліва, по задній поверхні правого ліктьового суглобу, правому передпліччі, правій кисті, в ділянці крижі, лівому колінному суглобі, лівій гомілці, правій гомілці, правій стопі (2), лівому стегні з синцем; рани на правому стегні з синцем. Тіленсі ушкодження у вигляді рани в ділянці правого стегна з синцем могли утворитись в результаті травматичного контакту з об`єктом, що має кінетичну енергію, могло утворитись в термін, вказаний в постанові, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Всі інші тілесні ушкодження у вигляді синців та саден утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), можуть відповідати строку, вказаному в постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Пошкодження утворились від не менш як 20-ти травматичних впливів. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень, а також їх морфологічні характеристики виключається можливість їх утворення при падінні з пошкодження стоячи. Виставлений діагноз перелом 7 ребра справа по попередньо-підпахвовій лінії (згідно висновку консультативної комісії лікарів-рентгенологів Кіровоградської обласної лікарні від 05.02.2015 року) при дачі висновку не враховувався, та за ступенем тяжкості не визначався (для визначення наявності перелому рекомендована контрольна рентгенограма) т.1 а.к.п. 182-183.
Допитаний в судовому засіданні експерт Комунального закладу «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_28 , надала суду показання про те, що нею проводилася експертиза наявності тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_12 . Зазначила, що потерпіла особисто була оглянута нею 22.01.2015 року, під час огляду виявлені тілесні ушкодження. Предмет, зазначений у п.п. 1.1 висновку, має обмежену кінетичну енергію це тіло, яке рухається. Під час дослідження на нозі потерпілої не було виявлено відбитку від стволу, так як залишенню слідів міг заважати одяг. Змиви на порохові гази з рани потерпілої не бралися, так як рана була попередньо оброблена під час надання останній першої медичної допомоги, тому порох не міг залишитись.
Висновком експерта від 19.02.2015 року № 96, відповідно до якого на марлевому змиві з місця події за адресою АДРЕСА_4 знайдено кров людини (об`єкт № 1) - т.1 а.к.п. 161-162.
В інших об`єктах, які було виявлено та вилучено 21.01.2015 року в ході огляду місця події за адресою АДРЕСА_4 , інших слідів вчинення злочину не встановлено, відповідно до висновків експертів з додатками від 28.01.2015 року № 34, від 29.01.2015 року № 35, від 26.01.2015 року № 29, від 26.01.2015 року № 28, від 01.04.2015 року № 128 (т.1 а.к.п. 108-111, 132-135, 139-143, 144, 152-155, 170-178).
У судовому засіданні були досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм дана оцінка.
Колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, находить їх достатніми та допустимими, такими що узгоджуються між собою, об`єктивно доказуючими вину обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку щодо можливості покласти їх в основу ухваленого вироку суду.
Позицію обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу їх не причетності до інкримінованого злочину колегія суддів розцінює як спосіб захисту та бажання уникнути кримінального покарання за особливо тяжкий злочин, та зменшити розмір матеріальної відповідальності. Їх показання під час судового засідання не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та повністю спростовані сукупністю зазначених вище доказів.
Згідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій, як злочин проти власності, а значить злочин, вчинений з корисливим умислом, - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психологічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильна, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це не тільки умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також і інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них відноситься, зокрема, і насильство, що мало характер придушення за шию, застосування зброї, що дійсно мало місце за обставин, вказаних потерпілою в судовому засіданні, яка була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, та під час слідчого експерименту з її участю, показання якої, зокрема узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_16 , експерта ОСОБА_28 та висновком експерта від 27.02.2015 року № 74.
Судова колегія прийшла до висновку про наявність також у діях обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, виходячи з наступного.
Так, судова колегія вважає доведеним, що, обвинувачений ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа опинилась у житлі потерпілої з метою вчинення нападу на потерпілу для заволодіння її майном, і в них разом з ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння майном ще до проникнення у житло. На це, на думку колегії суддів, вказує те, що обвинувачені заздалегідь згідно плану розподілили ролі ( ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, повинні були проникнути в квартиру та заволодіти майном потерпілої, а ОСОБА_9 повинен був залишитися біля вхідних дверей до квартири та контролювати, щоб їх злочинні дії не були помічені сторонніми особами), підготували для розбійного нападу маски, рукавички, щоб не бути впізнаними та не залишити слідів, та зброю з ліпкою стрічкою, щоб залякати потерпілу та подолати її можливий опір. Цей висновок суду ґрунтується на сукупності доказів, що узгоджуються між собою, зокрема, на вилучених під час огляду місця події речових доказах: липкій стрічки сріблястого кольору, фрагментах полімеру (перчаток), а також показаннях потерпілої, які узгоджуються з обставинами, на які вказувала потерпіла та обвинувачений ОСОБА_9 під час слідчих експериментів, показаннями свідка ОСОБА_16 під час судового розгляду.
В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини щодо застосування до ОСОБА_9 під час досудового розслідування залякувань, катувань та інших недозволених методів, за результатами яких, зі слів обвинуваченого, він себе обмовив. Так, прокуратурою Кіровоградської області була проведена перевірка з цього приводу, за результатами якої доводи ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження, а тому постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області від 28.12.2015 року було закрито кримінальне провадження стосовно службових осіб Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 365 КК України (т.4 а.к.п 2-5). Також колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 утримувався в ізоляторі тимчасового тримання в період з 14.02.2015 року до 16.02.2015 року та з 16.02.2015 року по 19.02.2015 року перед поміщенням до ІТТ тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не виявлено, скарг на працівників міліції від останнього не надходило ні перед поміщенням його до ІТТ, ні протягом його утримання в ізоляторі (т.4 а.к.п 19). Відповідно до довідки медичної частини Кіровоградської УВП № 14 на первинному лікарському прийомі при надходженні до установи 17.02.2015 року ОСОБА_9 був оглянутий, слідів тілесних ушкоджень не було, скарг на стан здоров`я не пред`являв, про що власноручно ОСОБА_9 написав в пояснювальній від 19.11.2015 року (т.4 а.к.п. 20-22). Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів ведення розслідування не підтвердились під час судового провадження.
Відповідно до протоколів про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео- контроль особи з використанням спеціальних технічних засобів від 31.03.2015 року та 24.04.2015 року було отримано інформацію про причетність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до розбійного нападу на ОСОБА_12 , та дана інформація міститься на дисках DVD+R інв. № 39т та інв. № 108, а також стенограмах (т.1 а.к.п. 61-67, 69-77). З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після їх затримання у даному кримінальному провадженні, були доставлені у кабінет для спілкування з працівником міліції (свідком ОСОБА_24 , який був допитаний під час судового розгляду) про обставини події, які є предметом розгляду кримінального провадження. Судова колегія визнає дані докази недопустимими, виходячи з наступного.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , який є працівником поліції та обіймає посаду оперуповноваженого, надав суду показання про те, що на підставі ухвали слідчого судді, будучи працівником міліції, проводив негласні слідчі дії. Під час НСРД ОСОБА_9 вів себе адекватно, давав правдиві свідчення. Застосування недозволених методів з боку працівників міліції по відношенню до ОСОБА_9 не було. Для проведення НСРД ОСОБА_9 доставляли з ІВС. З ОСОБА_10 по ІВС були негласні слідчі дії, а щодо ОСОБА_9 він не пам`ятає. Що підписував ОСОБА_10 підчас НСРД, він також не пам`ятає. Рапорти про результати проведення НСРД складалися та направлялися до прокуратури.
Статтею 256 КПК України закріплено, що відеозаписи здобуті за допомогою застосування технічних засобів при здійсненні негласних слідчих (розшукових) дій можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих дій під час досудового розслідування.
З відеозаписів видно, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є затриманими особами у даному кримінальному проваджені, про що свідчить те, що ОСОБА_9 перебував в кайданках, ОСОБА_10 підписував надані ним показання, та сам факт розмов з ними, які відбуваються з працівником міліції в службових кабінетах. Суть розмов полягає у дачі показань обвинуваченими про обставини інкримінованого злочину, що є предметом розгляду даного кримінального провадження. За таких обставин, суд вважає, що така негласна слідча дія є формою допиту, який проведено із істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, які закріплені у п.4 ч.2 ст.87 КПК України. Крім того, спираючись на принцип безпосередності сприймання показань, судова колегія приходить до висновку, що фактичні дані отримані в такий спосіб є недопустимими доказами. За таких обставин, колегія суддів не враховує наведені докази.
З приводу обвинувального акту з реєстром (т.4 а.к.п.39-41), який стороною захисту був наданий, як доказ непричетності обвинуваченого ОСОБА_10 до інкримінованого злочину суд зазначає наступне.
Обвинувальний акт це процесуальний документ, який складається за результатами досудового розслідування у разі, якщо слідчим встановлені достатні підстави для розгляду матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні та вирішення питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. У обвинувальному акті, зокрема, викладається фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими на підставі зібраних доказів (ст. 291 КПК України).
Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних стосовно обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Порядок отримання доказів, вказаних у п. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання певних вимог, зокрема, законність процесуального джерела доказів.
Тобто, докази повинні бути отримані тільки із тих процесуальних джерел, що вказані у ч. 2 ст. 84 КПК. Перелік їх вичерпний і не підлягає розширеному тлумаченню. Процесуальними джерелами доказів є показання (підозрюваного, обвинуваченого, свідка, потерпілого, експерта), речові докази, документи, висновки експертів. Отримання доказів із не встановленого в законі процесуального джерела тягне за собою недопустимість цього доказу.
Проаналізувавши зазначені вище норми, судова колегія приходить до висновку, що обвинувальний акт не є процесуальним джерелом доказів, тому наданий стороною захисту обвинувальний акт з реєстром у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , внесеному 09.09.2015 року в ЄРДР за № 0000470, є недопустимим доказом. За таких обставин, колегія суддів не враховує наведений доказ.
Отже, дії ОСОБА_9 судова колегія кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Дії ОСОБА_10 судова колегія кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має дві судимості за вчинення двох умисних корисливих злочинів (т. 2, а.к.п. 20-21, 24, 27), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.2 а.к.п. 30, 32, 33, 34), не одружений, не має утриманців. Сторони, на які відповідно до ч.2 ст.92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, характеристик з місць проживання не подали.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 судова колегія визнає - рецидив злочинів. Обставин, які пом`якшують покарання, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням наведеного, думки потерпілої, яка просила призначити максимальний строк покарання, даних про особу обвинуваченого, який маючи не погашену судимість за вчинення корисливого злочину на шлях виправлення не став, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а отже йому необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, яке за розміром наближене до середнього строку та додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю.
Суд, враховуючи засади призначення покарання (ст.65 КК України), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, вважає, що визначити остаточне покарання згідно ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_9 необхідно шляхом часткового приєднання до основного покарання, призначеного за даним вироком, невідбутної частини основного покарання за попереднім вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.04.2012 року та додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю. Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 14 лютого 2015 року, до моменту набрання вироком законної сили необхідно зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття основного покарання ОСОБА_9 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має судимості за неодноразове вчинення умисних корисливих злочинів (т. 2, а.к.п. 36-39), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.2 а.к.п. 40), не одружений, не має утриманців. Сторони, на які відповідно до ч.2 ст.92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, характеристик з місць проживання не подали.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_10 судова колегія визнає - рецидив злочинів. Обставин, які пом`якшують покарання, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням наведеного, думки потерпілої, яка просила призначити максимальний строк покарання, даних про особу обвинуваченого, який маючи не погашену судимість за вчинення корисливого злочину на шлях виправлення не став, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а отже йому необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, яке за розміром наближене до середнього строку та додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю. У відношенні ОСОБА_29 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, та строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні до моменту набрання вироком законної сили необхідно зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття основного покарання ОСОБА_29 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Колегія суддів не встановила підстав для застосування ст. ст.69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , заявлений під час досудового розслідування кримінального провадження та уточнений під час судового розгляду, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, колегія суддів приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до частини 5 зазначеної статті Кодексу цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно вимог ст. 23, ст.1167 ЦК України моральна шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знищенням, пошкодженням майна, знівеченням або ушкодженням здоров`я тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.
Потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди у сумі 21 300 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 тис. грн. до ОСОБА_9 . Зокрема, у розмір матеріальної шкоди входить 14000 грн. вартість ключів від автомобіля «Suzuki Grand Vitara»; 7000 грн. вартість мобільного телефону Nokia N9; 300 грн. - кошти, що знаходились у сумці, яку було викрадено.
Також потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди у сумі 43 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 7 000 тис. грн. до ОСОБА_10 . Так, у розмір матеріальної шкоди входить 14000 грн. вартість ключів від автомобіля «Suzuki Grand Vitara»; 7000 грн. вартість мобільного телефону Nokia N9; 300 грн. кошти, що знаходились у сумці, яку було викрадено; кредитний договір з «Альфа-банком» з місячною сплатою з штрафними санкціями 2100 грн., кредитний договір з банком «Юнекс-Банк» з місячною сплатою з штрафними санкціями 5100 грн., кредитний договір з «Імекс-Банк» з місячною сплатою з штрафними санкціями становить 2011 грн., кредитна картка банку «Рускій стандарт» місячна сплата становить 720 грн., кредитна картка банку «А-Банк» місячна сплата становить 770 грн., договори оренди на квартири: місячна сплата становить 3500 грн. за адресою вул. Полтавська, 32, та 2000 грн. за оренду квартири за адресою АДРЕСА_5 , договір оренди квартири за адресою АДРЕСА_14 з сумою сплати 3000 грн. та договір оренди квартири за адресою вул.. Кропивницького, 80 з сумою 2500 грн., які потерпіла не змогла своєчасно оплатити через завдану фізичну та моральну шкоду.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов`язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. Як правило таке завдання шкоди має місце при скоєнні злочину кількома особами або в разі завдання шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Солідарний характер відповідальності осіб, що спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого.
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що ч. 2 ст. 1900 ЦК України, що коментується, надає суду можливість встановити часткову відповідальність осіб, спільними діями яких було завдано шкоди. Така можливість реалізується судом виходячи із окремих цивільних позовів потерпілої, в яких вона фактично розділяє відповідальність обвинувачених відповідно до ступеню їх вини.
Колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілої в межах доведеності, враховуючи положення ч.1 ст.128, ч.1 ст.129, ч.1 ст.337 КПК України, ч.1 ст.1166 ЦК України та абз.3 п.24 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів", в частині відшкодування матеріальної шкоди, а саме в сумі 15 800 грн., оскільки: майнову шкоду у сумі 1500 грн. (вартість викраденого мобільного телефону Nokia N9), 300 грн. (кошти, що знаходились у сумці, яку було викрадено), 14000 грн. (вартість замків в автомобілі «Suzuki Grand Vitara», у зв`язку із викраденням ключів від даного автомобіля) завдано спільними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; наявність майнової шкоди в зазначеному розмірі підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, показами потерпілої, яка зазначила у судовому засіданні про викрадення у неї зазначеного майна та наявність витрат на відновлення замків на автомобіль, висновком експерта від 10.02.2015 року № 66, відповідно до якого ринкова вартість не наданого на експертизу мобільного телефону «Nokia N9 (RM-696)» станом цін на 21.01.2015 рік може складати 1500 грн. 00 коп. (т.1 а.к.п. 100-102), рахунком на оплату № 75 від 07.03.2015 року та актом виконаних робіт № ОЦ 000000075 від 07.03.2015 року на суму 14 015 грн. 00 коп. щодо заміни та встановлення на замовлення потерпілої комплекту замків на автомобіль «Suzuki Grand Vitara» (т.3 а.к.п.156,157). Враховуючи доведену загальну суму матеріальної шкоди завданої потерпілій 15 800 грн. та ступень вини кожного з обвинувачених, судова колегія вважає, що матеріальна шкода підлягає стягненню на користь потерпілої в рівних частинах, тобто по 7 900 грн. з кожного обвинуваченого.
При визначенні розміру відшкодування, яке підлягає стягненню на користь потерпілої на відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, колегія суддів, виходячи з вимог ст. 23, ст.1167 ЦК України враховує характер та тривалість понесених потерпілою моральних страждань, що вона через травми, які отримала внаслідок злочину, вимушена певний час лікуватися, що безумовно доставляло їй дискомфорт, а також враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи ступень вини кожного з обвинувачених, підлягають повному задоволенню в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 суми в розмірі 7 000 грн. та частковому задоволенню в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 суми в розмірі 7 000 грн. Колегія суддів прийшла до переконання, що між винними діями обвинувачених та негативними наслідками, які настали для потерпілої існує причинний зв`язок, а тому потерпіла могла переносити моральні страждання і має право на звернення до суду з позовом про стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги потерпілої до обвинуваченого ОСОБА_29 в частині стягнення матеріальної шкоди, яка виникла з неможливістю нею своєчасно внести оплату за кредитними договорами та договорами оренди квартир на загальну суму 21701 грн. (2100 грн. + 5100 грн. + 2011 грн. + 720 грн. + 770 грн. + 3500 грн. + 2000 грн. + 3000 грн. + 2500 грн.) не підлягають розгляду в кримінальному провадженні, так як вони не випливають із пред`явленого обвинувачення.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в сумі 1326, 12 грн. з кожного (згідно довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні т.1, а.к.п. 98, 106, 118, 130, 138, 149, 168).
Відповідно до ст.100 КПК України речові докази у справі: фрагменти полімеру жовтого кольору, які поміщені до поліетиленових пакетів НДЕКЦ з № 1166987, 1166993, 1166992, 1166991, 1166990; сліди рук, поміщені до поліетиленового пакету НДЕКЦ № 0214897; фрагмент світлої дактоплівки зі слідами рук, поміщеної до поліетиленового пакету НДЕКЦ № 0214897; два фрагменти полімеру жовтого кольору, поміщені до поліетиленового пакету НДЕКЦ № 1166989; змив РБК та контрольний змив з підлоги прихожої, які були поміщені до поліетиленового пакету НДЕКЦ № 0603848; паперовий пакет з пояснювальними написами, які виконані від руки барвником синього кольору: «Пакет ..ОМП від 21.01.2015 року за адресою АДРЕСА_4 .; клейку стрічку сріблястого кольору з написом ХАСК», які перебувають в камері зберігання речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області знищити; мобільний телефон «Nokia N9» (RM-696), жіночі духи, губна помада, канцелярський ніж, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , технічний паспорт на автомобіль «Suzuki Grand Vitara», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_12 , банківська карта банку «ПриватБанк», ключі від квартири, що знаходяться відповідно до розписки на зберіганні у потерпілої ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили необхідно залишити останній.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч. 1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.04.2012 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з 14 лютого 2015 року з урахуванням строку його тримання під вартою у зв`язку з даним провадженням.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 14 лютого 2015 року, до моменту набрання вироком законної сили зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття основного покарання ОСОБА_9 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Обрати до набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 рахувати з 02 липня 2016 року з урахуванням строку його тримання під вартою у зв`язку з даним провадженням.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 02 липня 2016 року, до моменту набрання вироком законної сили зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття основного покарання ОСОБА_10 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Цивільні позови ОСОБА_12 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди грошові кошти в сумі 7 900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди грошові кошти в сумі 7 900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Позовні вимоги ОСОБА_12 в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_10 , яка виникла з неможливістю нею своєчасно внести оплату за кредитними договорами та договорами оренди квартир на загальну суму 21701 грн. залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій можливість вирішення даної частини позовних вимог у порядку цивільного судочинства.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_12 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в загальній сумі 1326 грн. 12 коп.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в загальній сумі 1326 грн. 12 коп.
Речові докази у справі: фрагменти полімеру жовтого кольору, які поміщені до поліетиленових пакетів НДЕКЦ з № 1166987, 1166993, 1166992, 1166991, 1166990; сліди рук, поміщені до поліетиленового пакету НДЕКЦ № 0214897; фрагмент світлої дактоплівки зі слідами рук, поміщеної до поліетиленового пакету НДЕКЦ № 0214897; два фрагменти полімеру жовтого кольору, поміщені до поліетиленового пакету НДЕКЦ № 1166989; змив РБК та контрольний змив з підлоги прихожої, які були поміщені до поліетиленового пакету НДЕКЦ № 0603848; паперовий пакет з пояснювальними написами, які виконані від руки барвником синього кольору: «Пакет ..ОМП від 21.01.2015 року за адресою АДРЕСА_4 . Вилучено клейка стрічка сріблястого кольору з написом ХАСК», які перебувають в камері зберігання речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області знищити; мобільний телефон «Nokia N9» (RM-696), жіночі духи, губна помада, канцелярський ніж, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , технічний паспорт на автомобіль «Suzuki Grand Vitara», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_12 , банківська карта банку «ПриватБанк», ключі від квартири, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили необхідно залишити останній.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з дня вручення копії вироку.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.
Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3