Справа № 308/5893/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді клопотання потерпілої ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 звернулася з клопотанням у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України про накладення арешту на автомобіль з метою збереження речового доказу. Своє клопотання мотивувала тим, що зазначений автомобіль є речовим доказом по справі, який слідчим був повернутий на зберігання ОСОБА_5 . Оскільки, слідчим не було накладено арешт на автомобіль, син обвинуваченого ОСОБА_7 , який є його власником, змінив номерні знаки автомобіля та користується ним.
Вказане клопотання обґрунтовує тим, що зазначений автомобіль є речовим доказом по справі, а тому на нього необхідно накласти арешт.
В судовому засіданні учасники кримінального провадження заперечували проти задоволення клопотання, оскільки нормами КПК не передбачено право потерпілої звертатися з клопотанням про накладення арешту на речові докази, зазначене питання підлягає розгляду в порядку досудового розслідування за клопотанням слідчого чи прокурора.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК Ураїни, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення позову також цивільний позивач.
З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, вбачається, що цивільний позов в даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 ні на стадії досудового розслідування, а ні на стадії судового розгляду не заявлявся, а тому виходячи з вимог ст. 61 КПК України, потерпіла ОСОБА_4 не є цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні. З поданого клопотання та пояснень потерпілої вбачається, що остання звернулася з даним клопотанням саме з метою забезпечення речових доказів.
Виходячи з вимог ст. 171 КПК України, з клопотанням про накладення арешту з метою забезпечення речових доказів може звернутися слідчий чи прокурор, у визначені строки, а відтак потерпіла не є суб`єктом, яким може бути заявлено клопотання про арешт майна з метою забезпечення речових доказів.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання подане без зазначення правових підстав для його подання, що не відповідає положенням ст. 171 КПК України.
Згідно з положеннями ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого , прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.
Аналізуючи викладене, оскільки клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, то його слід повернути потерпілій.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 170-173, ст. ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання потерпілої ОСОБА_4 про накладення арешту на автомобіль «Шевроле-Авео» у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України повернути потерпілій.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1