№ 336/3232/16-к
пр. 1-кп/336/303/2016
ВИРОК
Іменем України

26 липня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благовіщенка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
11 березня 2016 року, приблизно о 19.300 год., неповнолітній ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись на території стадіону спортивного комплексу "Мотор-Січ", розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова, 24, шляхом ривку з правої руки неповнолітнього ОСОБА_4 відкрито викрав мобільний телефон «Fly IQ 430» у корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 вартіість якого згідно висновку експерта № 586 від 18.05.2016 року складає 716 грн. 67 коп., в якому знаходилась сім картка оператора «Лайф», чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнав повністю, пояснивши, що 11.03.2016 року вирвав з руки ОСОБА_4 мобільний телефон. У подальшому телефон потерпілому повернули.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини, вказані обвинуваченим, вказавши, що дійсно 11.03.2016 року ОСОБА_7 вирвав у нього з руки мобільний телефон, десь через місяць працівники міліції повернули йому телефон, матеріальних претензій до ОСОБА_7 не має.
Оскільки обвинувачений, потерпілий та інші учасники провадження не заперечували вищевказані обставини, обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину у вчиненні злочину повністю, суд, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, не досліджував.
Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
23 травня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_5 уклали угоду про примирення, яка у відповідності до вимог ст. 471 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Згідно давної угоди обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 гривень).
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладене угоди є добровільним.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, в вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарання, передбаченим КК України.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_7 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що ухвалення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК Українм, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_7 погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
У відповідності з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягає стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 439,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 23 травня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_8 , його законним представником ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 .
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський райрнний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку
Суддя ОСОБА_1