УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаОСОБА_6,
суддів ОСОБА_7 і ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 21 квітня 2016 року заяву потерпілого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України судових рішень, постановлених щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 29 січня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за статтею 128 Кримінального кодексу України (далі - КК) до обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 частини першої статті 76 КК. Цим же вироком стягнуто з засудженого 1502,20 грн. на користь потерпілого на відшкодування витрат на правову допомогу.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2015 року вказаний вирок у частині стягнення витрат на правову допомогу змінено. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 9000 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року вирок щодо ОСОБА_5 з урахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду залишено без зміни.

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з заявою, в якій порушує питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і просить скасувати зазначені рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Даючи свою оцінку доказам у справі, твердить, що органами досудового слідства та судом неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_5 за статтею 128 КК. Вважає, що судами вищих інстанцій безпідставно залишено вирок щодо ОСОБА_5 без зміни, оскільки в діях засудженого, з огляду на умисний, на думку заявника, характер його дій та тривалість розладу здоров'я потерпілого внаслідок цих дій, наявні ознаки більш тяжкого злочину, а саме статті 121 КК, що, в свою чергу призвело до призначення ОСОБА_5 покарання, яке не відповідало тяжкості вчиненого ним злочину внаслідок м'якості.

На обґрунтування своїх доводів заявник послався на ухвалені судом першої інстанції 23 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року та 23 червня 2015 року рішення, в яких дії обвинувачених осіб були кваліфіковані за статтею 128 КК.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і долучені до неї матеріали, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що передбачених законом підстав для відкриття провадження немає.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК (в редакції Закону України № 192-VIII від 12 лютого 2015 року) визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Однією з таких підстав є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Отже, перегляд рішення суду касаційної інстанції можливий, коли є неоднаковість правозастосування саме касаційним судом у подібних правовідносинах, що спонукає Верховний Суд України висловити свою правову позицію щодо правильного застосування однієї і тієї самої норми закону про кримінальну відповідальність у не менш ніж у двох кримінальних провадженнях, і хоча б в одному з яких сторона кримінального провадження ставила під сумнів (оспорювала) у будь-який спосіб правильність застосування такої норми.

Вихід за межі визначених законом предмета та умов перегляду Верховним Судом України судових рішень призведе до повторного касаційного перегляду, що не відповідатиме положенням статті 445 КПК і буде суперечити принципу правової визначеності. Отже, Верховний Суд України не наділений повноваженнями (не вправі) переглядати судові рішення у кримінальних справах з підстав однобічності судового розгляду, неповноти встановлення обставин справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Як убачається зі змісту заяви, потерпілий поза зв'язком із предметом судового перегляду оспорює фактичні обставини справи, заперечує обґрунтованість висновків суду першої інстанції і просить дати їм інакшу правову оцінку з урахуванням наведених у заяві мотивів, фактично порушуючи питання про проведення по справі щодо ОСОБА_5 повторного розгляду, що не входить до повноважень Верховного Суду України.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що долучені потерпілим копії вироків суду першої інстанції, які, на думку заявника, повинні визнаватись порівнюваними, не є рішеннями суду касаційної інстанції, а отже не містять висновків цього суду щодо правильного/неправильного застосування однієї і тієї самої норми кримінального права, й не відповідають вимогам пункту 3 частини першої статті 449 КПК щодо копій різних за змістом судових рішень, що долучаються до заяви, поданої з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК.

Крім того, згідно з частиною 4 статті 447 КПК перегляд Верховним Судом виправдувального вироку, ухвали про закриття справи або інших судових рішень з метою погіршення становища засудженого з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 445 КПК, допускається лише протягом установлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, але не пізніше одного року з дня постановлення такого судового рішення.

Із дня постановлення вироку щодо ОСОБА_5 минуло більше одного року, а тому перегляд у порядку Глави 33 КПК рішення суду касаційної інстанції, яким підтверджено його законність, з метою погіршення становища засудженого, є процесуально неможливим.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана потерпілим ОСОБА_4 заява про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5, у тому числі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року, є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 445, 447, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити потерпілому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд судових рішень, у тому числі ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8