справа № 198/552/16-к
провадження № 1-кс/0198/93/16
УХВАЛА
іменем України
07 вересня 2016 року слідчий суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2016 року за № 0000175,

в с т а н о в и в:
Слідчий слідчого відділення Юр`ївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна сільськогосподарської культури кукурудзи.

В клопотанні слідчий вказує на те,що досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «Преображенівське» розроблений родючий шар ґрунту та здійснюється вирощування сільськогосподарської культури кукурудзи без виготовлення технічної документації щодо землеустрою та оформлення права користування або володіння земельними ділянками площею 6,2 га та 0,5 га на території Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області. Вчинені дії попередньо кваліфіковано за ч. 1 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
Слідчий вважає необхідним накласти арешт на майно, а саме сільськогосподарську культуру кукурудзу, яка знаходиться на самовільно зайнятій земельній ділянці, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Вислухавши пояснення прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, доходжу таких висновків.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, слідчий, прокурор повинні довести, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому кримінальним процесуальним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проте, слідчим не дотримані вказані норми законодавства в повному обсязі, зокрема, в клопотанні не зазначена інформація щодо індивідуальних ознак земельної ділянки, на якій знаходиться сільськогосподарська культура кукурудза, адже згідно зі ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами та певним місцем розташування.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для осіб, власників майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 197-1 КК України настає за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. З об`єктивної сторони самовільне зайняття земельної ділянки є злочином із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння), завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди. При цьому шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Натомість ні в клопотанні, ні в доданих до нього документах не містяться будь-які відомості про те, що в результаті самовільного зайняття земельної ділянки завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику, тобто не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення такого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Процесуальний порядок розгляду клопотання про арешт майна врегульований статтею 172 КПК України.
Так, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
З аналізу зазначеної норми необхідно зробити висновок, що, не зважаючи на стислі строки розгляду клопотання, власник майна повинен бути повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду клопотання з метою забезпечення його права на захист, доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Однак, подане слідчим клопотання про арешт майна не містить будь-яких засобів зв`язку з особою, на майно якої слідчий просить накласти арешт, в зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості виконати вимоги процесуального законодавства та повідомити особу про час, дату та місце судового розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

На виконання наведених вимог кримінального процесуального закону вважаю необхідним повернути клопотання про арешт тимчасово вилученого майна прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого слідчого відділення Юр`ївського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2016 року за № 0000175, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, повернути прокурору Павлоградської місцевої прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя: ОСОБА_1