Справа № 206/4386/16-к
Провадження № 1-кп/206/215/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" вересня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 14.07.2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, маючого загально-середню освіту, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
-19.07.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 3 роки;
- 12.12.2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 71,72 КК України частково приєднано термін 1 місяць за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2011 року. До відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 06.11.2014 на підставі ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на 11 місяців 2 дні;
-24.03.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово засудженим, у тому числі за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість та будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням під час випробувального терміну повторно вчинив аналогічний злочин проти власності за наступних обставин:
20.06.2016 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля свого будинку АДРЕСА_1 зі сторони вулиці поблизу паркану домоволодіння виявив залишений без нагляду велосипед марки «Україна», 2011 року випуску, який належить його знайомому ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення за рахунок викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, вчиняючи злочин повторно, викрав велосипед «Україна», 2011 року випуску.
Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, сів на велосипед та на ньому з місця скоєння злочину зник, у подальшому, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 18.07.2016 року ОСОБА_6 заподіяно майнову шкоду у розмірі 1403,20 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованому йому злочині при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду пояснив, що 20.06.2016 року знаходячись біля свого двору, побачив, що в траві лежить велосипед, а поряд нікого не було, в зв`язку з чим вирішив забрати його до себе. Через деякий час він дізнався, що цей велосипед належить його сусіду, але так як він вже деякий час їм користувався, то вирішив його не повертати.
В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 на час розгляду справи в суді помер, тому суд в порядку ст. 55 КПК України залучив до участі у справі в якості потерпілої його рідну сестру ОСОБА_7 , яка з потерпілим ОСОБА_6 проживала на момент смерті.

Остання в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за відсутності потерпілої.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно;

При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якого померла, та проживає з батьками похилого віку, один з яких переніс тяжку хворобу та потребує стороннього догляду, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вказує повне визнання ним своєї вини та щире каяття.
Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є рецидив злочину.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі, з застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання обраного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2016 року .

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Крім того згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1612 від 18.07.2016 року підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь держави 150 грн.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
Керуючись ст..ст. 314, 472-475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2016 року та призначити остаточне покрання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання вираховувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення експертизи на користь держави (п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Креді Агріголь Банк», МФО 300614) в розмірі 150 грн.
Речові докази: велосипед марки «Україна» чорного кольору залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України , до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1