Справа № 591/2543/15-к
Провадження № 1-кп/592/51/16

У Х В А Л А
23 березня 2016 року м.Сум
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,-
В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про відвід головуючої судді та суддям , посилаючись на те , що судом незаконно, в супереч вимог ст.. 47 п.2 КПК України, постановлена ухвала від 01 березня 2016 року про задоволення його клопотання про його самовідвід від захисту обвинуваченого ОСОБА_7 , що викликає сумнів у неупередженості суддів.
Прокурор заперечує щодо задоволення заяви про відвід складу колегії суддів у зв`язку з відсутністю підстав .
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заяву свого захисника.
Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_6 при вирішенні даного клопотання покладаються на розсуд суду.
Суд , вивчивши заяву ОСОБА_5 , вислухавши думку учасників судового провадження , вважає , що заява задоволенню не підлягає.
Стаття 75 КПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу суду.
Дії суду , пов`язані із розглядом даного кримінального провадження , відповідають нормам кримінального процесуального законодавства України та Конституції України.
Здійснення , згідно із законом , процесуальної діяльності суду в ході розгляду будь-якого провадження, при відсутності підстав , вказаних в ст.. 75 КПК України , не можна вважати мотивами неупередженості та необ`єктивності.
Відповідно до п. п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями NN 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.85р та 13.12.85 р., незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в Конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.
Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.
Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Законом "Про судоустрій і статус суддів" ( у новій редакції) визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.
Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.
Офіційне тлумачення положень ст. 126, 129 Основного Закону стосовно незалежності й недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб дано рішенням Конституційного Суду від 01.12.2004 N 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.
Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 N 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень Закону "Про Вищу раду юстиції" встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.
З огляду на це будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та з якою метою чинилися, є неприпустимими і підлягають правовій оцінці згідно Кримінального закону.
Викладені захисником ОСОБА_5 в заяві про відвід підстави, суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях та є надуманими.
Судом встановлено , що в результаті неодноразових неявок в судові засідання захисника ОСОБА_5 слухання провадження відкладалось. Крім того , слухання провадження двічі відкладалося також за клопотанням самогозахисника ОСОБА_5 для узгодження позиції захисту з підзахисним. Також, слухання провадження відкладалось у зв`язку з залученням до участі у справі для захисту прав, свобод і інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 захисників ОСОБА_10 ухвалою суду від 10.09.2015р. , захисника ОСОБА_11 ухвалою суду від 01.03.2016р. та ОСОБА_5 ухвалою суду від 23.03.2016р..
23.02.2016р. від захисника ОСОБА_5 до суду надійшла заява про його самовідвід , відповіднодо вимог ст.. 45-47 КПК України, у зв`язку з його незгодою з обвинуваченим щодо вибраного ним способу захисту. Ухвалою суду від 01.03.2016р. заява ОСОБА_5 за згодою обвинуваченого ОСОБА_7 задоволена, і доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області призначити адвоката для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Суд зазначає , що при розгляді даного провадження , суд діє відповідно до своїх повноважень при розгляді кримінальних проваджень , що передбачено ст.31 КПК України.
Слід зазначити, що суд розглядає справи на засадах диспозитивності та змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій , прав , свобод і законних інтересів засобами , передбаченими КПК Укрїни (ст. ст. 22,26 К ПК України). Оцінку всім доказам суд надає в нарадчій кімнаті при прийнятті судового рішення по суті.
Суд також зазначає, що з особами, які беруть участь у справі, колегія суддів не знайома, та не має жодної заінтересованості в розгляді справи.
Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що припущення заявника ОСОБА_5 не можуть бути підставою для відводу складу суду, а дії заявника суд розцінює як навмисне затягування розгляду провадження, а також спробу здійснити на суд тиск з метою отримання судового рішення, яке б задовольняло сторону по справі.Обставин, які вказують на заінтересованість чи викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів при розгляді даного кримінального провадження не виявлено.
Враховуючи відсутність жодних перелічених у ст. 75 КПК України підстав для відводу колегії суддів від участі в розгляді провадження, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід колегії суддів і відсутність правових підстав для її задоволення.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає що підстави для задоволення заяви про відвід колегії суддів , відсутні.
Нарешті суд звертає увагу на вимогу ст.. 81 ч.4 КПК України , яка передбачає , що якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження , суд , який здійснює провадження, має право залишити заяву без розгляду.
Керуючись Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.ст. 75, 80-81 КПК України, ст.ст. 126, 129 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд,-
Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про відвід колегії суддів по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст.ст. 307 ч.2, 307 ч.3, 313 ч.2, 317 ч.2, 395 КК України та ОСОБА_7 за ст..ст. 307 ч.2, 307 ч.3, 313 ч.2, 317 ч.2 КК України
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду провадження.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_12
ОСОБА_3