Справа № 573/2302/16-к
Номер провадження 1-кп/573/156/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
потерпілого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , освіта повна середня, неодруженого, не працюючого, не інваліда, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2009 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «хронічний алкоголізм», має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:
- 29 травня 2003 року Білопільським районним судом за ч. 2 ст. 121 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 10 березня 2009 року Білопільським районним судом за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 30 листопада 2009 року Білопільським районним судом за ч. 1 ст. 296 КК України, приєднано частину невідбутого покарання та призначено остаточне покарання у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі, має не зняті та не погашені судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 жовтня 2016 року близько 16.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в домогосподарстві свого сусіда ОСОБА_5 , мешканця АДРЕСА_1 , побачив на столі мисливську рушницю ТОЗ-63 № НОМЕР_1 , яка згідно дозволу № 1399 від 09 грудня 2005 року, виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області належить ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння вказаною рушницею.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи значення своїх суспільно-небезпечних дій та їх наслідків, ОСОБА_4 повідомив потерпілого ОСОБА_5 , що його на вулиці чекає ОСОБА_7 , мешканка АДРЕСА_1 . Дочекавшись, поки ОСОБА_5 вийде з будинку, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що він залишився непоміченим власником та сторонніми особами, підійшов до столу та скоїв викрадення зазначеної вище мисливської рушниці, вартістю 5 000 грн. відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/3841е від 31 жовтня 2016 року. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд у своїх корисливих цілях, завдавши вищевказаними діями потерпілому збитки на вказану суму.
Здійснюючи вказані злочинні дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми вищевказаними умисними протиправними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час досудового розслідування 17 листопада 2016 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України.
18 листопада 2016 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою про примирення.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в обсязі підозри у судовому провадженні, зокрема, в умисних протиправних діях, які виразились у таємному викраденні майна, що належало ОСОБА_5 . Крім цього, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення.
Прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Частиною 3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ч.5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а тому відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України у даному кримінальному провадженні може укладатися угода про примирення.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Під час проведення досудового розслідування проводилася судова товарознавча експертиза № 19/119/9-3/3841е від 31 жовтня 2016 року, витрати за проведення якої становлять 263 грн. 88 коп. Вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ:
- рушницю гладкоствольну ТОЗ -63 № НОМЕР_1 , видану на підставі дозволу № 1399 від 09 грудня 2005 року Білопільським РВ УМВС України в Сумській області, яка знаходиться на зберіганні в інспектора дозвільної системи Білопільського відділення поліції ОСОБА_8 , необхідно повернути власнику.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України, не застосовувався та не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468-475 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання за цим законом у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.
Речовий доказ: рушницю гладкоствольну ТОЗ -63 № НОМЕР_1 , яка знаходиться на зберіганні в інспектора дозвільної системи Білопільського відділення поліції ОСОБА_8 , повернути власнику - ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Потерпілий має право отримати в суді копії вироку.
Суддя