Справа №636/1030/16-к
Провадження №1-кп/636/228/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 року Чугуївський міський суд Харьківскої області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю військового прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 і його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харкові, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого неофіційно по найму, проживаючого та зареєстрованого в якості жильця в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
31 липня 2014 року ОСОБА_6 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21.07.2014 року був призваний районним військовим комісаріатом міста Харкова у лави Збройних Сил України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . За наказом командира військової частини він був зарахований до списків особового складу частини на посаду гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону.
В період військової служби на солдата ОСОБА_4 розповсюджувалася дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення Статуту внутрішній служби Збройних Сил України» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, і він повинен був непорушно дотримуватися Військової присяги, Конституції України та її законів, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки та завдання пов`язані із захистом Вітчизни, її незалежності і територіальної цілісності, що є по суті конституційним обов`язком громадянина України.
Солдат ОСОБА_6 в порушення вказаних норм чинного законодавства вирішив стати на злочинний шлях і 02.02.2015 року самовільно залишити місце служби. Реалізуючи свої наміри і діючи навмисно близько о 08 годині в цей день, він без поважних причин і дозволу відповідних командирів та начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 і повернувся до неї лише 02.03.2016 року в порядку застосованих заходів розшуку та примусової доставки, використавши отриманий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Цими діями солдат ОСОБА_6 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад місяць, тобто скоїв кримінальний злочин передбачений ч.3 ст.407 КК України.
ОСОБА_6 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, виказав щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні і виклав суду обставини події як вказано вище.
Прокурор, обвинувачений і його захисник не висловили жодних заперечень, щодо встановлених обставин.
У відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у його вчинені.
У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним в самовільному залишенні військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він, його захисник і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.
На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць військовослужбовцем.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує те, що ОСОБА_6 в цілому позитивно характеризується за місцем проживання та служби, є учасником бойових дій, має отриманні при виконанні службових обов`язків поранення, проживає разом з батьком похилого віку і за станом здоров`я фактично його утримує.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає повне визнання своєї провини та щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Дослідивши наведені обставини у сукупності, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини, що пом`якшують його покарання, те що він скоїв кримінальний злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також виключні обставини що склалися у його родині в період військової служби, суд вважає можливим призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України і перейти до іншого більш м`якого основного покарання, не зазначеного у санкції статті у виді арешту.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити покарання із застосування ст.69 КК України у виді арешту строком на 3(три) місяці.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , до вступу вироку у законну силу, залишити у виді триманні під вартою з утриманням його на гауптвахті і строк його відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного затримання, зобов`язавши військового прокурора надати до органів виконання покарання документи це підтверджуючі.
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст.ст.394,395 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: підпис.
Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.
Суддя: