Овруцький районний суд Житомирської області

Справа № 286/2537/16-к
Кримінальне провадження
У Х В А Л А

28.09.2016 року

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 , про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
В заявленому до слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області клопотанні слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт: 1). На автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію належить ОСОБА_7 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 , шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування майном, з метою належного збереження речових доказів, при цьому автомобіль залишити на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області; 2). На свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 шляхом заборони користування та розпорядження свідоцтвом і залишити в матеріалах кримінального провадження.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задоволити. ОСОБА_4 та його представник проти задоволення клопотання заперечили, просили у його задоволенні відмовити.
Заслухавши думку учасників процесу, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
24.09.2016 року до чергової частини Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт інспектора роти ДПС ГУПН в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про те, що 24.09.2016 року близько 22.20 год. в с.Заріччя Овруцького району, під час перевірки документів на автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у громадянина ОСОБА_4 , жителя с.Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області, було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 має зовнішні ознаки підробки; вказаний автомобіль та водія ОСОБА_4 було доставлено до Овруцького ВП.
24.09.2016 року слідчим ОСОБА_3 було відібрано письмові пояснення у ОСОБА_4 та на території Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області проведено огляд місця події, в ході проведення якого вищезазначений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були вилучені, про що складено протокол огляду місця події від 24.09.2016 року.
25.09.2016 року постановою слідчого вилучений автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 були визнані речовими доказами; автомобіль передано на зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, свідоцтво залишено у матеріалах кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
У відповідності до ч.ч.1, 6 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; недоторканність права власності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тощо).
Згідно з ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених чим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
Розділом ІІ КПК України врегульовано заходи забезпечення кримінального провадження (ст.ст.131-212 КПК). Відповідно до ст.131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема тимчасовий доступ до речей і документів, тимчасове вилучення майна, арешт майна (п.п.5, 6, 7 ч.2 ст.131, ст.ст.159-175 КПК). Згідно з ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Відповідно до ст.ст.234-327 КПК України такі слідчі дії, як обшук та огляд володіння особи здійснюються на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на їх проведення, постановленої за результати розгляду відповідного клопотання прокурора або слідчого, за погодженням з прокурором.
Відповідно до ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Слідчим не доведено, що ОСОБА_4 24.09.2016 року був законно затриманий інспектором роти ДПС ГУПН в Житомирській області, в порядку передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу, як і не доведено обставини складання протоколу про передання тимчасово вилученого майна.
Як вбачається із копії протоколу огляду місця події від 24.09.2016 року, слідчу дію - огляд місця події було проведено 24.09.2016 року з 22.35 год. до 23.10 год. на території Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області в присутності ОСОБА_4 , куди були доставлені фактично вилучені автомобіль та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу.
Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження. Арешт допускається з метою: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
У клопотанні правовою підставою для арешту майна є ст.170 КПК України. Зокрема арешт майна пропонується застосувати з метою забезпечення збереження речових доказів, так як вилучене під час огляду місця події майно постановою слідчого визнано речовими доказами; забезпечення можливого цивільного позову у кримінальному провадженні; забезпечення спеціальної конфіскації майна або конфіскації, як виду покарання.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України. Однак, слідчим при заявленні клопотання не враховано, що санкція ч.1 ст.358 КК України, за якою здійснено попередню кваліфікацію діяння, не передбачає такого виду покарання як конфіскація майна. Слідчим не доведено можливості спеціальної конфіскації вилученого автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, як і не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Тобто не доведено необхідності такого арешту, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України.
Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Тому керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 175, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1