Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2016 року у кримінальному провадженні №0000061 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

за ч.1 ст.367 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника- адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.367 КК України до штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади та зайняттям правоохоронною діяльністю, строком на один рік шість місяців.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 , працюючи на посаді старшого слідчого слідчого відділення Рівненського районного відділу Управління МВС України в Рівненській області, маючи спеціальне звання капітан міліції, будучи службовою особою, що здійснює функції представника влади, та являючись згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, який відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, 27 лютого 2014 року в період часу орієнтовно з 09 години 50 хвилин до 10 години 15 хвилин в приміщенні прокуратури Рівненського району за адресою місто Рівне, вулиця Петра Могили,57, в порушення вимог ст.ст.1,2,3,5 та п.п.1,2 ч.1 ст.10 Закону України «Про міліцію», а також вимог п.п.3.2.2.,3.2.9. «Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події», затвердженої наказом МВС України № 940 від 22 жовтня 2012 року (відповідно до яких працівник міліції зобов`язаний виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою передбачених чинним законодавством заходів, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції), не виконав свої службові обов`язки як працівника міліції через несумлінне ставлення до них.

Так, перебуваючи у вказаний період часу у службовому кабінеті прокуратури Рівненського району та будучи безпосереднім очевидцем вчинення ОСОБА_9 насильницьких дій відносно працівника прокуратури ОСОБА_8 , які виражались у погрозах із публічною демонстрацією предмета, схожого на вогнепальну зброю, висловлюванні брутальних та образливих слів на його адресу, а також протиправного застосування фізичної сили у вигляді удушення шляхом затягування краватки навколо шиї, нанесення поштовху в область грудної клітки та заподіянні кількох ударів у потиличну ділянку голови, внаслідок чого ОСОБА_8 завдано легкі тілесні ушкодження, ОСОБА_5 , несумлінно ставлячись до своїх службових обов`язків, не вжив жодних заходів для припинення вказаного кримінального правопорушення та захисту потерпілого ОСОБА_8 від неправомірного посягання, надання йому допомоги, затримання особи, що вчиняла правопорушення, а надалі для охорони місця події, хоча мав реальну можливість та був зобов`язаний це зробити.

Через зазначену бездіяльність ОСОБА_5 було спричинено істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_8 , що виразилась у вчиненні щодо нього злочину, який об`єктивно можливо було попередити або вчасно припинити, завданні йому ОСОБА_9 фізичного болю та тілесних ушкоджень, а також істотної шкоди державним інтересам, що виразилась у публічному незаконному втручанні в діяльність прокуратури Рівненського району та порушенні процесуальної незалежності ОСОБА_8 як прокурора у кримінальному провадженні, створенні обстановки та умов, що утруднюють виконання вказаною установою своїх функцій, та у підриві авторитету і престижу Міністерства внутрішніх справ України як правоохоронного органу України, до функцій якого належить захист громадян від неправомірних посягань, а також істотної шкоди громадським інтересам, що виразилась у порушенні громадської безпеки та громадського порядку.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вказує, що в день конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не міг дати правової оцінки діям останнього, а матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_9 кримінального чи адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_8 . Доводить, що перебуваючи в кабінеті прокурорів ОСОБА_8 і ОСОБА_10 по своїм службовим питанням, не виконував владних організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Зазначає, що відсутність істотної шкоди, завданої у вигляді матеріальних збитків, як основної ознаки у складі злочину, передбаченого ст.367 КК України, виключає склад такого злочину. Вказує, що відеоматеріали події були добуті з порушенням вимог ст.358 КПК України, висновок експерта №199 не є первинним документом, а копії матеріалів кримінального провадження №0000019 не завірені належним чином та є неналежними і недопустимими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника- адвоката ОСОБА_7 , які просять вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, доводи прокурора про залишення вироку місцевого суду без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.367 КК України є вірною.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 27 лютого 2014 року перебував у службовому кабінеті прокуратури Рівненського району де відбувався конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , однак моменту нанесення останньому ударів не бачив, дії ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_8 не вважав неправомірними.

Як вбачається з показів потерпілого ОСОБА_8 , 27 лютого 2014 року в його службовому кабінеті в приміщенні прокуратури Рівненського району ОСОБА_9 вчинив щодо нього протиправні дії, а саме: висловлювався в його адресу образливими та брутальними словами, душив його, стягуючи краватку на шиї, штовхнув у груди, двічі вдарив рукою по потилиці, демонстрував зброю. В цей час в кабінеті перебував працівник міліції ОСОБА_5 , однак ні він, ні інші працівники міліції, які теж перебували у кабінеті, не вжили жодних заходів, спрямованих на припинення злочинних дій ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 показав, що 27 лютого 2014 року проводив відеозйомку в приміщенні службового кабінету прокуратури Рівненської області та бачив, як ОСОБА_9 погрожував прокурору ОСОБА_8 , смикав його за краватку, штовхав, дав ляпаса, демонстрував зброю. Під час події працівники міліції, які знаходилися у кабінеті, в тому числі і ОСОБА_5 , не вчиняли жодних дій, щоб зупинити ОСОБА_9 . Зазначив, що ОСОБА_5 під час події знаходився у кабінеті, був там весь час і міг все бачити.

Згідно показів свідка ОСОБА_12 , 27 лютого 2014 року він проводив відеозйомку в приміщенні прокуратури Рівненського району. Підтвердив, що ОСОБА_9 кричав до ОСОБА_8 , погрожував йому, душив за краватку, штовхнув та демонстрував зброю. Працівник міліції, який був у формі, спостерігав за подіями, мовчав і ніяких дій не вчиняв.

Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які, як представники ЗМІ, перебували на місці події, і підтвердили, що ОСОБА_9 погрожував ОСОБА_8 , шарпав його за краватку, штовхнув, вдарив по потилиці. Присутній при цьому працівник міліції ОСОБА_5 ніяких дій не вчиняв і нічого не говорив.

Свідок ОСОБА_10 показав, що 27 лютого 2014 року до його службового кабінету прокуратури Рівненського району, де знаходиться робоче місце і ОСОБА_8 , зайшло біля 15 чоловік, в тому числі і ОСОБА_9 , який, розпитуючи ОСОБА_8 щодо кримінального провадження про вбивство, почав кричати на останнього, демонстрував зброю, хватав ОСОБА_8 за краватку, штовхав його та вдарив у потилицю. З боку ОСОБА_5 , який знаходився у кабінеті і був у формі працівника міліції, ніяких дій чи висловлювань не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 підтвердила, що 27 лютого 2014 року у приміщенні прокуратури Рівненського району чула крики і лайку ОСОБА_9 .

Відповідно до показів свідка ОСОБА_19 , 27 лютого 2014 року в службовому кабінеті прокуратури Рівненського району бачив як ОСОБА_9 кричав, погрожував та образливо висловлювався до ОСОБА_8 . Працівник міліції ОСОБА_5 ніяких дій щодо ОСОБА_9 не вчиняв.

Згідно висновку експерта № 199 від 28 лютого 2014 року потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин лівого плеча та лівої тімяної ділянки голови, які виникли від не менше двох травматичних дій тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, що відповідає встановленим у справі обставинам (а.с. 169-170).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що він під час конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не міг дати правової оцінки діям останнього, а матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_9 кримінального чи адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_8 як на підставу для скасування вироку місцевого суду не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються показами потерпілого, свідків та висновком експерта № 199 від 28 лютого 2014 року.

Відповідно до журналів судового засідання суд належним чином дослідив докази у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 та дав їм належну оцінку. Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта №199 не є первинним документом, а копії матеріалів кримінального провадження №0000019 не завірені належним чином та є неналежними і недопустимими доказами спростовуються матеріалами справи (т.2 а.с.104-106, 113-114, 185).

З довідки від 25 березня 2015 року та наказів по УМВС України в Рівненській області вбачається, що на час події 27 лютого 2014 року ОСОБА_5 проходив службу в органах внутрішніх справ і перебував на посаді старшого слідчого слідчого відділення Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області та мав спеціальне звання- капітан міліції (а.с.193-202).
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 10 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року N 565-XII міліція відповідно зобов`язана забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 не виконував владних організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на час конфлікту, який відбувся 27 лютого 2014 року у приміщенні прокуратури Рівненського району між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 .

Із змісту п. 3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою, якщо вона має нематеріальний вимір, можуть визнаватися порушення політичних, трудових, житлових та інших прав і свобод людини і громадянина, підрив авторитету та престижу органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, порушення громадського порядку, створення обстановки, що утруднює установі, організації, підприємству здійснення основних функцій тощо.
Істотна шкода, якщо вона полягає у заподіянні шкоди нематеріального виміру, - категорія оціночна. Питання про те, чи є така шкода істотною, вирішує орган досудового слідства, прокурор або суд з урахуванням конкретних обставин справи і в межах своєї компетенції.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, через бездіяльність ОСОБА_5 було спричинено істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_8 , що виразилась у вчиненні щодо нього злочину, який об`єктивно можливо було попередити або вчасно припинити, а також істотної шкоди державним інтересам, що виразилась у публічному незаконному втручанні в діяльність прокуратури Рівненського району, порушенні процесуальної незалежності ОСОБА_8 як прокурора у кримінальному провадженні, створенні обстановки та умов, що утруднюють виконання прокуратурою своїх функцій, та у підриві авторитету і престижу Міністерства внутрішніх справ України як правоохоронного органу України, до функцій якого належить захист громадян від неправомірних посягань, а також істотної шкоди громадським інтересам, що виразилась у порушенні громадської безпеки та громадського порядку.

Доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі щодо відсутності істотної шкоди як основної ознаки у складі злочину, передбаченого ст.367 КК України є безпідставними та не заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно визнав наведені у вироку докази вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення належними та допустимими, а твердження апеляційної скарги щодо отримання вказаних доказів з порушенням вимог ст.358 КПК України не знайшли свого підтвердження при перевірці матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним і підстав для його скасування не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу- без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3