Справа № 612/321/16-к
1 кп /612/44/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
- прокурора ОСОБА_2 ,
- неповнолітнього ОСОБА_3 ,
- законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- захисника адвоката ОСОБА_5 ,
при секретарі - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, навчається у 7-му класі Бурбулатівської загальноосвітньої школи, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
ВСТАНОВИВ :
Близько 23 год. 30 хв. в перших числах січня 2016 року, більш точної дати та часу встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким попередньо домовилася повнолітня особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_3 , разом із повнолітньою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та що на території вище зазначеного домоволодіння відсутні господарі, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли в будинок. Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою самозбагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 разом із повнолітньою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, спільно таємно викрали особисті речі, які належали ОСОБА_7 , а саме : телевізор марки «LG» та телевізійну антену і в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд.
Наступного дня, близько 23.00 години, більш точної дати та часу встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 , разом із повнолітньою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи доводити до кінця свій злочинний умисел, знову повернулися до вище вказаного домоволодіння. Діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та що на території вище зазначеного домоволодіння відсутні господарі, проникли в будинок, де спільно викрали особисті речі, які належали ОСОБА_7 , а саме : чавунну плитку з пічки, вагою 20 кг. та алюмінієвий бідон, ємкістю 40 літрів та в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд.
Наступного дня, близько 23.00 години, більш точної дати та часу встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 , разом із повнолітньою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжуючи доводити до кінця свій злочинний умисел, знову повернулися до вище вказаного домоволодіння. Діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та що на території вище зазначеного домоволодіння відсутні господарі, проникли в будинок, де спільно викрали особисті речі, які належали ОСОБА_7 , а саме : дрова, загальною вагою близько 200 кг. та електричну одно камфорну пічку.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Зас. проф. М.С. Бокаріуса № 1164 від 23.03.2016 загальна ринкова вартість викраденого майна у ОСОБА_7 , станом на 03.01.2016 складала 1290 грн. 00 коп.
Крім цього, близько 12 год. 30 хв. 24 лютого 2016 року, малолітній ОСОБА_3 , з яким попередньо домовилася інша повнолітня особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою викрадення чужого майна, прийшли до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому малолітній ОСОБА_3 , з яким попередньо домовилася інша повнолітня особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження,. діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, та що на території вище зазначеного домоволодіння відсутні господарі, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли в будинок. Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, з метою самозбагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, малолітній ОСОБА_3 , з яким попередньо домовилася інша повнолітня особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, спільно таємно викрали ДВД програвач марки «ВВК» модель «938S», який належав ОСОБА_8 та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд.
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Зас. проф. М.С. Бокаріуса № 2765 від 23.03.2016 загальна ринкова вартість викраденого у ОСОБА_8 , станом на 24.02.2016 складала 300 грн. 00 коп.
У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 винним себе у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю та пояснив, що воно вчинене за обставин як вони викладені в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру. У скоєному щиро розкаявся. ОСОБА_9 до вчиненого ним діяння ставиться негативно, усвідомлює протиправний характер вчинених ним дій, обіцяє в подальшому вести себе законослухняно.
Враховуючи пояснення неповнолітнього ОСОБА_9 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому суд обмежується допитом ОСОБА_9 , допитом в якості свідка щодо обставин життя та виховання ОСОБА_9 його матері ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів щодо його особи.
Будучи допитаною в якості свідка щодо обставин життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_10 його законний представник ОСОБА_4 , пояснила, що її син ОСОБА_3 в цілому позитивний підросток. Фізично він розвинений. Допомагає по домашньому господарстві. До навчання ставиться поверхнево. Для його навчання та виховання створені належні умови є свою кімната з необхідними меблями. Забезпечений харчуванням. Родина має скромні достатки але стан покращується. Вони віднайшли роботу. Вчинений злочин на сина вплинув. Він переоцінив своє ставлення до життя. Піддається виховному впливу та заходам з цього приводу, не має намірів в подальшому порушувати закон. Просить задовольнити клопотання прокурора.
Суд, вислухавши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді передання неповнолітнього під нагляд матері, думку прокурора який клопотання підтримав, а інші учасники кримінального провадження заперечень не мали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальні відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд встановив що на час вчинення суспільно небезпечного діяння, тобто станом на початок січня 2016 року та на 24.02.2016 року ОСОБА_3 виповнилося лише 13 років. Отже на час вчинення суспільно небезпечного діяння, він був особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, тобто ОСОБА_3 не був суб`єктом злочину.
Також судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 дійсно вчинив при вищевикладених обставинах суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харків, українець, громадянин України, проживає зі своєю матрі`ю ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_11 , за адресою АДРЕСА_1 де і зареєстрований. Навчається у 7-му класі Бурбулатівської загальноосвітньої школи Близнюківської районної ради. За місцем навчання характеризується задовільно. На обліку у лікара-психіатра, дікара- нарколога не перебуває. До кримінальної відповідальності не притягувався(а.с.63-70).
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_9 - його мати ОСОБА_4 завірила суд про те, що син не вийшов з під її контролю, піддається виховному впливу та заходам з цього приводу, не має намірів в подальшому порушувати закон. В матеріалах кримінального провадження є її письмова заява про передачу сина під її нагляд(а.с.91).
Отже, враховуючи відомості про особу неповнолітнього, стан його здоров`я та рівень розвитку, його соціально-психологічні риси, ставлення до вчиненого ним діяння, умови життя та виховання, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_4 .
Згідно ч.2 ст.500 КПК України судовий розгляд при вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_9 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, відповідно ч.2 ст. 501 КПК України,судом не виявлено.
Керуючись ст.ст. 500, 501 КПК України суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері, задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі його строком на 2 (два) роки під нагляд матері - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області, шляхом подання апеляційної скарги через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1