Справа № 522/7688/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 16.10.2013 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 ч.1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

суд -

В С Т А Н О В И В:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого прокурора Одеської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушенням, передбаченим ст. 364 ч. 1 КК України у зв`язку із зміною обстановки.
ОСОБА_3 підозрюється у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 364 КК України, скоєному при наступних обставинах .
Так, з 10 листопада 2003 року до 31 грудня 2010 року ОСОБА_3 відповідно до контракту, укладеного з ним Міністром оборони України (наказ МОУ № 382 від 10.11.2003 року) перебував на посаді керівника державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (далі ДП МОУ «ОЗБМ»).
Згідно п. 1.1. даного контракту керівник, тобто ОСОБА_3 повинен був забезпечувати високоприбуткову діяльність підприємства, ефективне використання та збереження закріпленого за ДП МОУ «ОЗБМ» державного майна. Згідно п. 2.3. даного контракту ОСОБА_3 зобов`язаний одержувати прибуток від господарської діяльності підприємства, спрямовувати його на задоволення потреб Збройних Сил України відповідно до статуту підприємства; проводити заходи щодо збереження та своєчасного ремонту основних фондів, майна, створення безпечних та сприятливих умов праці для працівників підприємства; забезпечити збереження коштів, майна та інших матеріальних цінностей, що знаходяться в повному господарському віданні підприємства, і недопущення необґрунтованого зменшення статутного фонду.
З 4 січня 2011 року до 11 серпня 2011 року ОСОБА_3 працював на посаді комерційного директора ДП МОУ «ОЗБМ». Згідно п. 2 посадових обов`язків комерційного директора ДП МОУ «ОЗБМ» ОСОБА_3 протягом вказаного періоду часу повинен був забезпечувати ефективне використання матеріальних і фінансових ресурсів, зниження їх витрат, прискорення обігу обігових коштів.
Таким чином, ОСОБА_3 , обіймаючи посади керівника державного підприємства МО України та його комерційного директора протягом вказаного періоду часу являвся службовою особою, оскільки за цими посадами на нього було покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій з управління підприємством.
13 серпня 2010 року гр. ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, маючи на меті корисний мотив, порушуючи вимоги ст.ст. 139,140 КЗпП України та наведених вимог укладеного контракту з МО України, а також своїх посадових обов`язків, з порушенням чинного законодавства уклав договір позики з рідною донькою ОСОБА_8 , який був заздалегідь економічно необґрунтованим та суперечив інтересам підприємства, а відтак держави.
Зокрема, згідно умов даного договору ОСОБА_8 (позикодавець) у день укладення угоди передала ДП МОУ «ОЗБМ» позику у розмірі 36 000 гривень, строком до 30.09.2010 року. Пунктом 6.3. даного договору було передбачено, що у разі, коли позичальник (ДП МОУ «ОЗБМ») не повернув позику в строк, він зобов`язувався сплатити штрафні санкції у розмірі 1% від неповерненої суми за кожний день прострочених виплат. Наведені умови вищевказаного договору суперечили вимогам ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України, якими передбачено, що розмірпені, обчислюється від суми простроченого платежу за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня.
У подальшому ОСОБА_3 , обіймаючи посаду керівника ДП МОУ «ОЗБМ», являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, зловживаючи своїм службовим становищем, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, маючи реальну можливість виконати договірні зобов`язання за вказаною угодою у передбачений у договорі строк до 30 вересня 2010 року заборгованість перед ОСОБА_8 не погасив. Лише 25 листопада 2010 року ОСОБА_3 частково погасив заборгованість перед ОСОБА_8 повернувши останній грошові кошти у розмірі 18 000 гривень. Своїми діями ОСОБА_3 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для своєї доньки ОСОБА_8 , штучно створив передумови до зростання заборгованості очолюваного ним підприємства перед контрагентом за вказаним договором.
У подальшому ОСОБА_8 подала позовну заяву до Приморського районного суду м. Одеси, з метою стягнення з ДП МОУ «ОЗБМ» боргу у розмірі 18 000 гривень та неустойки за вказаним договором. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 позовні вимоги про стягнення боргу ОСОБА_8 до ДП МОУ «ОЗБМ» задоволені, у загальному розмірі 154 800 гривень на користь останньої. Відповідно до заочного рішення суду ОСОБА_8 отримала у ДП МОУ «ОЗБМ» 20 000 гривень згідно видаткового касового ордеру від 22.04.2013 та 115 000 гривень згідно видаткового касового ордеру від 05.07.2013 року.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 ДП МОУ «ОЗБМ», а відтак державним інтересам заподіяно матеріальні збитки, у розмірі 110 120,62 гривень, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто спричинена істотна шкода охоронюваним законом державним інтересам.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , просив задовольнити клопотання з підстав, зазначених в ньому та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 364 КК України у зв`язку із зміною обстановки.
Представник потерпілого ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність підстав, передбачених ст. 48 КК України для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки злочину, в якому його підозрюють, не скоював.
Захисник ОСОБА_6 , в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.
Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали клопотання, вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 286 КПК України встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.
Згідно з ч.3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
Частиною 4 ст. 288 КПК України встановлено, що у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Враховуючи те, що до суду надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, а не обвинувальний акт, сам ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності, тому клопотання підлягає поверненню прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 286, 287, ч.4 288, 314-316, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого прокурора Одеської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушенням, передбаченим ст. 364 ч. 1 КК України у зв`язку із зміною обстановки - відмовити.
Клопотання старшого прокурора Одеської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушенням, передбаченим ст. 364 ч. 1 КК України у зв`язку із зміною обстановки повернути військовому прокурору Одеського гарнізону Південного регіону України для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя: