Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 1 -167
ВИРОК

іменем України

29 вересня 2010 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Шемети Т.М.

при секретарі Коломієць В.О.

з участю прокурора Лозінської А.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, неодруженої, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючої, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимої 15 липня 2003 року вироком Літинського районного суду Вінницької області за ст.. 186 ч.1 КК України до 1 року 6 міс. позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, 11 серпня 2004 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ст.ст. 185 ч.2, 185ч.З, 186 ч.2 КК України до 4 років 4 міс. позбавлення волі, 27 лютого 2010 року Староміським районним судом м. Вінниці за ст.. 190 ч.2 КК України до З років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, 12 травня 2010 року вироком Літинського районного суду Вінницької області за ст.. 185 ч.З КК України до 4 років позбавлення волі, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 15-190 ч.2, ст. 190 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Будучи раніше судимою за корисливі злочини, 12 березня 2010 року біля 15 години ОСОБА_2 повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, прийшла на територію домогосподарства ОСОБА_3, розташованого по вул. І.Богуна, 45 в м. Хмільнику, де повідомивши останній неправдиві відомості, що вона є донькою листоноші, шляхом обману, під приводом позики грошей, намагалася заволодіти грішми останньої в сумі 300 грн. Таким чином, ОСОБА_1 здійснила усі дії, які вважала необхідними для заволодіння грішми, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_3 в наданні грошей відмовила. Продовжуючи свої злочинні дії, 12 березня 2010 року біля 16 год. повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, прийшла на територію домогосподарства ОСОБА_4, розташованого по вул.. Лєрмонтова. 2 в м. Хмільнику, де повідомивши неправдиві відомості, що вона є донькою листоноші, шляхом обману, під приводом позики грошей, заволоділа грішми ОСОБА_4 в сумі 300 грн.

ОСОБА_1 вину свою в скоєному визнала повністю та показала, що 12 березня вона вирішила поїхати в м. Хмільник, де обманним шляхом заволодіти грошима, щоб купити продукти харчування для передачі своєму співмешканцеві - ОСОБА_5, який на той час відбував адміністративне стягнення у вигляді арешту. Так як вона раніше жила в м. Хмільнику, то вона знала в лице потерпілих та приблизно їх місце проживання. Зайшовши до ОСОБА_3, вона сказала, що є дочкою листоноші та стала просити позичити гроші, однак ОСОБА_3 зрозуміла, що щось не так і не дала їй грошей. Тоді вона пішла до ОСОБА_4 і в нього, також представившись дочкою листоноші, під приводом позики, забрала гроші в сумі 300 грн.. Жалкує, що так сталося, просить суворо не карати.

Судом, в порядку ст. 299 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду, підсудна правильно розуміє та пояснює обставини вчиненого. Сумнівів в добровільності та істинності її позиції немає, вона не має наміру оспорювати фактичні обставини справи та усвідомлює, що буде позбавлена такого права в разі оскарження вироку суду у апеляційному порядку. Крім повного визнання вини самою підсудною, її вина повністю доведена матеріалами кримінальної справи.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати:

за ст.ст. 15, 190 ч.2 КК України, так як вона, будучи раніше судимою, повторно, шляхом обману намагалася заволодіти грошовими коштами ОСОБА_3 в розмірі 300 грн., однак не довела свій злочинний намір з причин, що не залежали від її волі.

За ст.. 190 ч.2 КК України, оскільки вона, будучи раніше судимою, повторно, шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 в розмірі 300 гри..

Обираючи вид та міру кримінального покарання ОСОБА_1, суд враховує те, що вона визнала свою вину, розкаюється в скоєному, негативно характеризується по місцю проживання, раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, збитки, завдані злочином, не відшкодувала. Разом з тим суд враховує як обтяжуючу вину обставину вчинення злочину щодо осіб похилого віку, а тому суд вважає можливим її виправлення та перевиховання з ізоляцією від суспільства, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 323, 324, КПК України ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною:

-по ст. 15, 190 ч.2 КК України та призначити покарання два роки позбавлення волі;

-по ст.190 ч.2 КК України та призначити покарання три роки позбавлення волі.

В силу ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, призначити покарання три роки позбавлення волі.

В силу ст.. 70 ч.4 КК України остаточно, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Літинського районного суду Вінницької області від 12 травня 2010 року, призначити ОСОБА_1 покарання чотири роки шість місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк відбуття покарання частину відбутого покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 12 травня 2010 року.

Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_1 рахувати з 17 березня 2010 року.

Речові докази по справі ( а.с.19):

-жіночу куртку чорного кольору з коміром із натурального хутра, яка знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Хмільницького МВ - повернути засудженій ОСОБА_1;

Договір медичного страхування № 03/03 005858 на імя ОСОБА_1 залишити при кримінальній справі.

До вступу вироку в законну силу обрати відносно засудженої ОСОБА_1 міру запобіжного заходу - утримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженою ОСОБА_1 з моменту отримання копії вироку.

Головуюча: