Справа № 185/4079/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000871 від 01.04.2016року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2006р., на підставі якого був виданий виконавчий лист № 2- 1360 від 10.07.2006р., зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2006 року.
Маючи відомості про необхідність сплати присуджених судом аліментів з моменту набрання рішенням Лозівського міськрайонного суду законної сили, починаючи з 16.06.2006 року до 27.04.2016 року почав ухилятись від сплати аліментів, іншої будь-якої матеріальної допомоги не надавав, достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів, на можливість кримінальної відповідальності не реагував, продовжуючи ухилятись від сплати аліментів, аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини не виплачував, подарунків не дарував, іншої матеріальної допомоги дитині не надавав. При цьому інших неповнолітніх дітей, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав, маючи таку можливість офіційно не працевлаштовувався, в результаті чого утворив заборгованість по сплаті аліментів за період з 16.06.2006 року до 27.04.2016 року у сумі 70 844 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Зокрема за 2006 рік, всього - 2085 грн. За 2007 рік всього 3382 грн. 80 коп.; За 2008 рік всього - 3479 грн. 47 коп.; За 2009 рік: всього - 5098 грн. За 2010 рік: всього - 6348 грн. За 2011 рік всього - 7764 грн.За 2012 рік - 9468 грн. За 2013 рік: січень грудень по 766 грн., а всього 9192 грн. 2014 рік: січень - грудень по 854 грн., а всього всього -10 248 грн.. 2015 рік: січень вересень по 854 грн., жовтень-грудень по 940 грн., а всього - 10 436 грн. 2016 рік: січень - 940 грн., лютий 940 грн.,березень - 940 грн., квітень 846 грн., а всього - 3666 грн.
Ознаки встановленого судом діяння, відповідають ознакам злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України, оскільки згідно примітки до даної статті, під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ст. 164 ч. 1 КК України, як злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів, на утримання дітей (аліментів).

Встановлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним, показав, що він є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутку). Аліменти сплачував інколи, поки офіційно працював, інколи працював не офіційно. В 2009 році хворів батько, а в 2013 році мати, яких він доглядав. В 2014 році півроку в нього була пошкоджена нога, тому він не міг працювати. В інші періоди не хворів, з початку 2016 року перебував на обліку в центрі занятості. Один раз дитині купляв куртку. Буде сплачувати борг за рахунок квартири. Знав про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Потерпіла показала, що обвинувачений з 2006 року аліменти не сплачував. Один раз дитині купив куртку, іншу допомогу не надавав. За своєю мамою також він не доглядав. Вважає за необхідне призначити іспитовий строк, щоб дисциплінувати обвинуваченого до погашення боргу та сплати аліментів.

Згідно попередження № 02/2573 від 15 травня 2015 року слідує, що обвинуваченого попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України. (а.34 )

Постановою від 18 січня 2007 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1360 від 05.07.2006 року, виданого 10.07.2006 року Лозівським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 аліментів у розмірі 1/4 частини. (а.32)

Відповідно до виконавчого листа № 2-1360 від 05.07.2006 року, виданого 10.07.2006 року, обвинувачений зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 16 червня 2006 року до повноліття дитини. (а.31)

Відповідно до довідки, виданої начальником Павлоградського МРВДВС заборгованість по сплаті аліментів за період з 16 червня 2006 року до квітня 2016 року складає 70 844 грн. ( а.29)

Відповідно до свідоцтва про народження обвинувачений є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а. 36)

Відповідно до відповіді на запит, головним лікарем КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР» ОСОБА_10 повідомлено, що ОСОБА_4 в період з 01.01.2015 року по 06 квітня 2016 року за медичною допомогою в лікувально профілактичний заклад не звертався (а. 54)

Відповідно до відповіді на запит, головним лікарем «Павлорадської міської лікарні №1» ДОР ОСОБА_4 перебуває на обліку в лікаря психіатра з 1986 року з легкою розумовою відсталістю. На стаціонарному лікуванні з 16 червня 2006 року не перебував, 22 жовтня 2013 року звертався з діагнозом радиколупатія. (а.47)

Згідно довідки Павлоградського міськрайонного центру занятості від 15 квітня 2016 року ОСОБА_4 перебував на обліку з 14 вересня 2007 року по 18 вересня 2007 року та з 12 січня 2016 року по 10 березня 2016 року. ( а.54-55)

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України. Суд приходить до висновку про наявність ознаки злісність, оскільки обвинувачений тривалий час не працевлаштовувався, офіційно на обліку в центрі зайнятості не перебував, не маючи для цього об`єктивних перепон, не повідомляв виконавчі органи про місце своєї роботи, в результаті чого утворив заборгованість по аліментам, яка перевищує суму платежів за шість місяців.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до злочину невеликої тяжкості. Оцінюючи суспільну небезпеку даного злочину, суд звертає увагу на те, що було порушено право дитини на повноцінне життя та всебічний розвиток.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується добре. Перебуває на обліку у лікаря психіатра, з легкою розумовою відсталістю.

В якості пом`якшувальних обставин, суд враховує визнання вини у вчиненому злочині, сприяння встановленню істини в судовому засіданні.

Обтяжуючі обставини при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, позицію сторони обвинувачення, потерпіла та прокурор наполягали на призначенні покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком, пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції статті 164 ч. 1 КК України, оскільки саме вказаний вид покарання, з урахуванням обставин справи, даних про особу, сприятиме досягненню мети покарання.

Враховуючи позицію прокурора та потерпілої, суд вважає, що мета покарання може бути досягнута без ізоляції обвинуваченого від суспільства, і вважає за можливе звільнити його від остаточного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного остаточного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, зобов`язавши його, згідно п. 2,3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1