Справа № 639/1164/16-к
Провадж. № 1-кп/639/189/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2016 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого -судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого- ОСОБА_4 ,
-25.04.2012р. Жовтневим райсудом м.Харкова за ч.1 ст.185,ч.2 ст.185,ч.3 ст.185,ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 14.07.2014р. звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»;
09.12.2014р. Жовтневим райсудом м.Харкова за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -
06.12.2015р. приблизно о 20 год. ОСОБА_4 , повторно, цілеспрямовано прибув до домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживає його знайома ОСОБА_5 , з метою продати останній ялинку. Увійшовши до двору й зрозумівши, що вдома нікого немає, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до вищевказаного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , спочатку підійшов до вікна спальної кімнати домоволодіння АДРЕСА_2 , впевнився, що в домоволодінні вимкнене світло й нікого немає, використовуючи темний час доби, а також той факт ,що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів, розбив скло віконної рами й потрапив до спальної кімнати домоволодіння, де помітив на столі планшет моделі «JK-101». Далі ОСОБА_4 заволодів вказаним планшетом та виніс його з приміщення домоволодіння через вхідні двері. Після цього, ОСОБА_4 , звернувши викрадене майно на свою користь, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті противоправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 346 грн.00коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №4866 від 16.12.2015р.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що дійсно 06.12.2015р. ввечері він прийшов до своєї знайомої ОСОБА_5 до дому, щоби запропонувати купити новорічну ялинку. Останньої вдома не було. Прочекавши її 10-15хв. на подвір`ї та помітивши ,що вдома нікого немає, він вирішив залізти до будинку та вчинити крадіжку. Розбивши кулаком вікно, він заліз у спальну кімнату, де помітив на столику планшет, який взяв із собою та вийшов через вхідні двері та пішов додому. Наступного дня ввечері він зустрів потерпілу, яка помітила у нього у кишені належний їй планшет, який в подальшому був вилучений працівниками поліції. Вартість викраденого не оспорює. Просив суворо не карати його.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею заяви до суду просить розглядати справу без її участі, цивільний позов не заявляє.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала сторона обвинувачення.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинена повторно,поєднана з проникненням у житло.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; не працює; не одружений; раніше судимий,вчинив злочин в період іспитового строку; немає постійного місця проживання та реєстрації.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 ,відповідно до ст. 67 КК України,є рецидив злочинів.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
З урахуванням викладеного, обвинуваченому повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у вигляді позбавлення волі.
При цьому, оскільки ОСОБА_4 був засуджений 09.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, а злочин, який є предметом даного судового розгляду, скоїв у період іспитового строку, тому суд остаточне покарання призначає у відповідності до ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань.
Цивільний позов не заявлений. Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст.370,374,377 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.12.2014 року у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 3 (трьох) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 20.01.2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань УДПтС України в Харківській області №27.
На підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_4 у строк відбування покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення - з 20.01.2016р. по 09.03.2016р. включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.
Речові докази: планшет моделі «JK-101», належний ОСОБА_5 , переданий по збережувальній розписці потерпілій, залишити останній як законному власнику(а.с.29 к/п).
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1