Справа №478/119/16-к 12.04.2016

Провадження № 11-кп/784/287/16 Категорія ст. 185 ч. 3 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
- ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 21 серпня 2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва - за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 69, ст. 70 КК України - на 2 роки позбавлення волі, звільненого 19.09.2007 року за відбуттям строку покарання;
2) 07 липня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України - на 3 місяці 18 днів арешту, звільненого 07 липня 2008 року за відбуттям строку покарання (в силу ст. 89 КК України є таким, що не має цієї судимості);
3) 04 грудня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого 18 серпня 2010 року за відбуттям строку покарання (в силу ст. 89 КК України є таким, що не має цієї судимості);
4) 19 травня 2015 року Казанківським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 місяці арешту, звільненого 10 вересня 2015 року за відбуттям строку покарання; -
- засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Постановлено строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Вирішено питання щодо речових доказів у справі.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та застосувати ст. 75 КК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, посилаючись на повне визнання своєї вини та щире каяття.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
30 грудня 2015 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_6 реалізуючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, зайшов на територію садиби громадянки ОСОБА_8 , розташованої на АДРЕСА_2 . Там шляхом відчинення вхідних дверей проник у приміщення господарчої споруди, звідки таємно викрав металеву кормодробилку марки «Мотор Січ КД-2», вартістю 2 200 грн., якою (після її переміщення за межі території садиби) розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в зазначеному розмірі, яку відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора ОСОБА_7 проти апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її підлягаючою частковому задоволенню як така, що містить вимогу про зміну вироку, з наступних підстав.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку суду, встановлені судом фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оскаржуються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його лише в межах апеляційної скарги.

В той же час, в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України апеляційний суд вважає за необхідне змінити вирок в частині кваліфікуючої ознаки вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Так, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_6 викрав належну потерпілій ОСОБА_8 кормодробилку з приміщення господарчої споруди її садиби, помилково кваліфікував дії обвинуваченого як крадіжку, поєднану з проникненням у житло.
Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у приміщення.
Крім того, за наведеними судом у вироку показаннями обвинуваченого, він викрав металеву кормодробилку з приміщення сараю.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 22 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо); поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

За такого вирок суду у частині конкретної кваліфікуючої ознаки вчиненого злочину підлягає зміні. Зазначена зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

З огляду на наведене дії ОСОБА_6 апеляційний суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше приміщення.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо надмірної суворості призначеного покарання, то вони є непереконливими.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 66, 67 КК України.

Судом першої інстанції в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який є тяжким; дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, має не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря - нарколога; обставину, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів; обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - його щире каяття.

За такого суд прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, вірно зазначивши, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання апелянта на повне визнання ним своєї вини є безпідставним, оскільки зазначене є проявом щирого каяття, а цю пом`якшуючу покарання обставину суд першої інстанції врахував належним чином.

Крім того, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_6 вчинив даний злочин, перебуваючи під адміністративним наглядом, відповідно до ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року (а. с. 46).
З огляду на вищенаведене апеляційний суд приходить до переконання, що призначене покарання відповідає його меті у відповідності до вимог ст. 50 КК України, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_6 покарання надмірно суворим.

Призначене покарання є законним, справедливим та співрозмірним особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину та конкретних обставин його вчинення, призначено у мінімальних межах ч. 3 ст. 185 КК України і відсутні підстави як для його пом`якшення, так і для звільнення ОСОБА_6 від його відбування з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 змінити і вважати його засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України, за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та поєднане з проникненням в інше приміщення.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча:

Судді: