Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/6036/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/778/616/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
24 жовтня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження № 0002877 від 01.08.2016 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Чистопольє, Чистопольського району, Кокчетавської області, Республіки Казахстан, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисникаОСОБА_8 .

До апеляційного суду звернувся захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Встановлено строк дії ухвали про тримання ОСОБА_6 під вартою - до 10 грудня 2016 року.

Процесуальне рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані матеріали кримінального провадження доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, надані докази дають підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_6 скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що посилання слідчого судді на обґрунтованість підозри є таким, що не відповідає дійсності. Вважає, що існують підстави дії ОСОБА_6 розцінювати як необхідну оборону. На переконання захисника наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України не підтверджуються матеріалами провадження, підчас розгляду клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні. Апелянт посилається з цього приводу на практику Європейського суду з прав людини.

За ухвалою слідчого судді, у провадженні слідчого відділу Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002877 від 01.08.2016, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що 22.07.2016, приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи біля будинку №1 по вул. Євпаторійській в м. Запоріжжі, підійшов до раніше знайомого йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та почав пред`являти останньому претензії з приводу крадіжки належного йому мобільного телефону. На дані звинувачення ОСОБА_9 заявив про свою непричетність до цих фактів, незважаючи на це, ОСОБА_6 реалізуючи свій умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_9 декілька ударів долонями рук по обличчю, після чого, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 узяв в руки дерев`яну палицю, яка лежала на землі поруч із ним та якою наніс не менше двох ударів в область голови ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив останньому відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забитої рани лобної ділянки справа, крововиливів в м`які тканини лобної ділянки справа, синець верхньої повіки правого ока, синець верхньої повіки лівого ока, перелом склепіння черепа в області лобової кістки з поширенням на основу черепа, крововиливів під оболонку та в речовину головного мозку, ускладненої набряком головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і є небезпечними для життя у момент заподіяння, та полягають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_9 .

В діях ОСОБА_6 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

11.10.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу, задовольнив його та обрав запобіжний захід підозрюваному у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні надав пояснення підозрюваний ОСОБА_6 , прокурор, слідчий, захисник та з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики на даний час існують. Підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину і наступного покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, на існування цього ризику також вказує той факт, що у минулому ОСОБА_6 перебував у державному розшуку на різних стадіях кримінального процесу за вчинення тяжких корисливих злочинів. Посилання в цьому контексті захисника на те, що підозрюваний перебував у розшуку ще на стадії дії КПК України 1960 р. не спростовують правильність висновків слідчого судді з цього приводу.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді з приводу наявності можливого ризику незаконного впливу на свідків. Зазначений ризик підтверджено за допомогою показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які заявили, що після смерті ОСОБА_9 до них приходили невідомі особи, які погрожували фізичної розправою, якщо вони будуть вказувати на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила злочин.

Доводи захисника про те, що особи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 належним чином не встановлені і через їх покази в майбутньому будуть визнані як неналежні докази, є безпідставними.

Колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про те, що рішення слідчого судді суперечить практиці ЄСзПЛ, адже вказане рішення ґрунтувалося на сукупності обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу і відповідає вимогам закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на те, що питання остаточної кваліфікації дій підозрюваного на стадії вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження не вирішується, є передчасними заяви захисника про перекваліфікацію дій підозрюваного.

У випадку зміни кваліфікації дій підозрюваного, захистом може ініціюватися питання щодо зміни чи скасування запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів викладених в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження доказів, які б вказували на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4