Справа № 289/1014/16-к
Номер провадження 1-кп/289/104/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000344 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, громадянина України, українця, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, жителя АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості:

обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
В С Т А Н О В И В:
08.06.2016 року, ОСОБА_4 прийшов на територію Колективного кооперативного підприємства «Ринок», що розташований по вул. Котовського, 32 в м. Радомишль Житомирської області з метою скоїти крадіжку з одного з торгівельних ларьків, які розташовані на території ринку.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи свій протиправний характер вчинюваних дій з корисних мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, цього ж дня, біля 16-00 години, ОСОБА_4 підійшов до торгівельного ларька ОСОБА_5 , який розташований на території ринку за АДРЕСА_2 , де за допомогою викрутки, викрутив шурупи з фіксатора засуву дверей ларька, відкрив двері та проник в середину ларька, там знайшов мішок, вартістю 5 гривень, в який почав складати продукти харчування, які він в подальшому мав намір викрасти, а саме: 4.800 кг. маргарину, вартістю 168 гривень; 1 буханка хліба «Віденський», вартістю 6 гривень 50 коп.; 1 буханку хліба «Зерновий», вартістю 6 гривень 50 коп.; 1 буханку хліба «Дарницький», вартістю 7 гривень 50 коп.; 1 буханку хліба «Два кольори», вартістю 7 гривень 50 коп.; 1 пиріг «Вишенька» , вартістю 6 гривень 50 коп.; 2 блоки сірників, вартістю 6 гривень; 11 рулонів туалетного паперу «Обухів», вартістю 44 гривні; 10 воскових свічок, вартістю 40 гривень; 1.5 кг. сухарів, вартістю 54 гривні; ніж кухонний, вартістю 50 гривень та розмінну монету на загальну суму 11 гривень 75 копійок, яку поклав до кишені свого піджака, але не зміг довести вказаний злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці скоєння злочину охоронцями ринку.

Таким чином ОСОБА_4 своїми злочинними діями заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 413 гривень 25 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та надав пояснення, аналогічні викладеним у даному вироку. У вчиненому розкаюється, просить суд суворо не карати та зобов`язується відшкодувати завдану матеріальну шкоду потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення.

Згідно до ст.337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, щиро розкаявся, що на підставі ст.66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставини, що обтяжують покарання на підставі ст.67 КК України, є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що : офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; не одружений; інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинений злочин є тяжким злочином, однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованої статті та можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, при застосуванні ст.ст.75,76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням на мінімальний термін і покладанням обов`язків, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів.

Застосування більш суворих розмірів покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачається, так само як і для застосування правил ст.69 КК України.

Матеріальна шкода заподіяна на загальну суму 413 гривень 25 копійок, в ході розслідування відшкодована, потерпілою цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його застосування не вбачається.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ст. 56, ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1-річного іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п.2, 3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази :

-мішок, 4,800 кг маргарину,1 буханку хліба «Віденський», 1 буханку хліба «Зерновий», 1 буханку хліба «Дарницький», 1 буханку хліба «Два кольори», пиріг «Вишенька», 2 блоки сірників, 11 рулонів туалетного паперу «Обухів», 10 воскових свічок, 1,5 кг сухарів, кухонний ніж та розмінну монету в загальній сумі 11,75 грн., які знаходяться на зберіганні у власника ОСОБА_5 - залишити у власності ОСОБА_5 ;

-викрутку та пласкогубці, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Радомишльського ПВ Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст.349 КПК України підстав до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1