АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002091 , щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця
АДРЕСА_4 )
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_11 ,
Встановила:
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вважає, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Посилається на те, що судом не враховано, що він повністю визнав свою вину і те, що в своїй заяві потерпіла не має претензій та просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить змінити вирок суду та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі з застосуванням ст. 75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що судом не взято до уваги відсутність злочинної змови між обвинуваченими. Зазначає, що визнав свою вину повністю, однак судом зазначено, що він визнав свою вину частково. Посилається на те, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги те, що в своїй заяві потерпіла просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі порушує питання про зміну вироку та призначення йому покарання, не пов`язаного з побавленням волі. Вважає, що суд при відмові в застосуванні до нього ст. 69 КК України не врахував його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що потерпіла не має претензій морального та матеріального характеру і просила призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Зазначає, що на його утриманні знаходиться престаріла матір.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вважає, що суд не врахував його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що потерпіла не має претензій морального та матеріального характеру і просила призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Зазначає, що на його утриманні знаходиться недієздатна матір, яка потребує догляду, він займається суспільно-корисною працею, має постійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не погоджуючись з вироком суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, ставить питання про зміну вироку суду та звільнення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з застосуванням ст. 75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що потерпіла не має претензій до обвинувачених, однак суд цим обставинам не дав належної оцінки та не врахував при призначенні покарання. Зазначає, що судом не в повному обсязі враховані пом`якшуючи обставини, пов`язані з особою обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: що він має на утриманні престарілу матір, якій встановлена безстроково друга група інвалідності і яка потребує ендопротезування тазостегневого суглобу. Вказує на те, що суд помилково зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 характеризується посередньо, оскільки в матеріалах справи міститься характеристика з місця роботи, в якій він характеризується позитивно.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, просить змінити вирок суду через незастосування закону України про кримінальну відповідальність та стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 витрати на залучення експерта на загальну суму 12791 грн. 26 коп. на користь держави. Свої вимоги мотивує проведенням під час досудового розслідування ряду судових експертиз.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року засуджено:

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Зараховано в строк відбування призначеного покарання строк перебування ОСОБА_6 під вартою з 17 травня 2015 року по 18 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто один рік шість місяців чотири дні;

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Зараховано в строк відбування призначеного покарання строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 17 травня 2015 року по 18 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто один рік шість місяців чотири дні;

ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Зараховано в строк відбування призначеного покарання строк перебування ОСОБА_9 під вартою з 17 травня 2015 року по 18 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто один рік шість місяців чотири дні;

ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Зараховано в строк відбування призначеного покарання строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 17 травня 2015 року по 15 липня 2015 року та з 16 липня 2015 року по 18 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто один рік шість місяців два дні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними у злочині, вчиненому за таких обставин.

ОСОБА_6 , маючи неприязні стосунки з ОСОБА_13 з приводу наявності між ними цивільно-правових відносин, діючи з мотивів помсти, прийняв рішення щодо знищення майна ОСОБА_13 з метою спричинення йому матеріальної шкоди.
З метою реалізації своїх злочинних намірів 16 травня 2015 року приблизно о 13.00 год., перебуваючи в приміщенні ресторану «Мс Donalds» на пр. Гагаріна, 110 у м. Дніпропетровську, запропонував раніше йому знайомим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 реалізувати свій намір шляхом підпалу майна ОСОБА_13 , на що останні дали свою згоду.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , будучи організатором та співучасником злочину, діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в той же день на автомобілі «Тоуота Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , прибули до АЗС «Альматея Ойл», яка розташована по вул. Набережна Перемоги, 42-з у м. Дніпропетровську, де ОСОБА_6 за власний кошт придбав 10 л бензину, який згідно злочинного плану необхідно було використати як запалювальний засіб під час знищення майна ОСОБА_13 , та там же розлив придбаний бензин в 4 заздалегідь придбані поліетиленові пакети.
В подальшому співучасники злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на зазначеному автомобілі приблизно о 21.00 год. прибули до ТРК «Материк», розташованого на пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську неподалік від місця проживання ОСОБА_13 , де почали чекати настання ночі.
17 травня 2015 року приблизно о 02.00 год., співучасники злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 17 травня 2015 приблизно о 02.00 годин, пішки прибули за місцем проживання ОСОБА_13 - до території домоволодіння АДРЕСА_5 , де вже знаходились заздалегідь заготовлені пакети з бензином, доставлені туди обвинуваченим ОСОБА_6 . Побачивши у дворі автомобіль «Range Rover Evoque», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_14 , а фактично перебуває у користуванні ОСОБА_13 , обвинувачені визначили його як об`єкт злочинного посягання.
Після цього співучасники злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою знищення шляхом підпалу чужого майна, яке належить родині ОСОБА_13 , та заподіяння матеріальної шкоди, почергово перекинули через паркан домоволодіння у бік вказаного автомобілю пакети з легкозаймистою речовиною - бензином, а ОСОБА_7 за допомогою сірників підпалив саморобну «димовуху», яку перекинув через паркан, внаслідок чого пакети з бензином загорілись.
Вважаючи, що злочинний умисел доведено до кінця, співучасники злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підтримку їх апеляційних скарг та скарги їх захисника, захисника ОСОБА_11 на підтримку своєї апеляційної скарги та апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, який вважав, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_11 задоволенню не підлягають і просив задовольнити апеляційні вимоги прокурора про стягнення з обвинувачених витрат, пов`язаних із залученням експертів, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , їх захисника ОСОБА_11 не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації їх дій за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України грунтується на доказах, зібраних та оцінених з дотриманням вимог кримінального процесуального кодексу України, які в апеляційних скаргах обвинуваченими та захисником не оспорюються.
Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_12 на відсутність між обвинуваченими злочинної змови на вчинення злочину є необгрунтованими. ОбвинуваченіОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та і сам ОСОБА_12 не заперечували факту знищення чужого майна шляхом підпалу за пропозицією ОСОБА_6 , та того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 почергово кидали через паркан домоволодіння пакети з бензином, а ОСОБА_7 підпалював їх, що свідчить про розподіл ролей між обвинуваченими.

Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченихОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_11 про надмірно суворе покарання та наявність підстав для призначення обвинуваченим покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, то, на думку колегії суддів, вони не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обгрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі у розмірі мінімальної межі санкції статті, суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про їх особи.

У кримінальному провадженні, як видно із його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

При цьому суд врахував, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 судимі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебували, за місцем мешкання характеризуються посередньо, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 займаються суспільно корисною працею, ОСОБА_8 за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні непрацездатну матір, а у ОСОБА_6 на утриманні перебуває престаріла матір.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , суд відніс їх щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , суд визнав вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

При призначенні покарання судом в достатній мірі враховано і проаналізовано конкретні обставини злочину.

Посилання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на те, що вони повністю визнали свою вину, що в ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на утриманні знаходяться престарілі матері, при цьому ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем роботи, мають місце, але при цьому вони були враховані судом першої інстанції при постановленні вироку.
Посилання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_11 на те, що у своїй заяві до суду потерпіла не має претензій та просить призначити їм покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 ще й на те, що останній працює і за місцем роботи характеризується позитивно, не є достатніми підставами для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 покарання.
З огляду на це наведені в апеляційних скаргах обвинувачених та їх захисника доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особам обвинувачених і за своїм видом є явно несправедливим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення більш м`якого покарання, про що наполягали в своїх апеляційних скаргах обвинувачені та захисник ОСОБА_11 .

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 покарання у виді мінімальної межі санкції статті позбавлення волі на строк три роки є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, під час досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КПК України було залучено експертів для проведення судових експертиз, що підтверджується постановами про призначення судових експертиз.

Відповідно до ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим апеляційні вимоги прокурора про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 витрат на залучення експертів на користь держави підлягають задоволенню частково.

Наведені вище обставини дають суду підстави дійти обгрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на користь держави судових витрат за проведення судово-хімічної експертизи вартістю 6463 грн. 10 коп., судової пожежно-технічної експертизи вартістю 1536 грн., судової вибухово-технічної експертизи вартістю 1536 грн., судової автотоварознавчої експертизи вартістю 1228 грн. 80 коп., судово-технічної експертизи вартістю 491 грн. 36 коп., як документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Між тим, апеляційні вимоги прокурора про стягнення на користь держави з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 судові витрати за залучення експертів для проведення судової вибухово-технічної експертизи № 58/26-84 від 05 червня 2015 року, витрати на проведення якої склали 1536 грн., суд не приймає до уваги, оскільки вони не знаходять свого підтвердження документально.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги прокурора про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 витрат, пов`язаних із залученням експертів, підлягають задоволенню частково.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на користь держави витрат, пов`язаних із залученням експертів в розмірі 11 225 грн. 26 коп., стягнувши їх у частці по 2813 грн. 81 коп. з кожного.

Інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути провадження і постановити законне та обгрунтоване рішення, не встановлено.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували під вартою з 17 травня 2015 року по 12 квітня 2016 року, а обвинувачений ОСОБА_7 - з 17 травня 2015 року по 15 липня 2015 року та з 16 липня 2015 року по 18 лютого 2016 року.

Враховуючи положення ст. 5 КК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до обвинувачених ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 положень Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року та зарахування обвинуваченим ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк тримання їх під вартою до набрання чинності вироку, ухваленого щодо них, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 витрати, пов`язані із залученням експертів, в загальній сумі 11 255 грн. 26 коп. на користь держави, по 2813 грн. 81 коп. з кожного.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строк їх попереднього ув`язнення з 17 травня 2015 року по 12 квітня 2016 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 17 травня 2015 року по 15 липня 2015 року та з 16 липня 2015 року по 12 квітня 2016 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4