Ухвала
іменем україни
02 лютого 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора засудженої захисників: в режимі відеоконференції засуджених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 11 грудня 2014 року у кримінальному провадженні № 000041 щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с. Великі Телковичі Володимирецького району Рівненської області, мешканки

АДРЕСА_1 ,
такої, що не має судимості,
засудженої за вчинення злочину, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,
ОСОБА_14 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця м. Прип`яті Чорнобильського району Київської області, мешканця АДРЕСА_2 ,
такого, що не має судимості,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,
ОСОБА_16 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
уродженця та мешканця АДРЕСА_3 ,
такого, що не має судимості,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,
ОСОБА_15 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 ,
уродженця та мешканця АДРЕСА_4 ,
такого, що не має судимості,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,
ОСОБА_13 ,
ІНФОРМАЦІЯ_5 ,
уродженця с. Сопачів Володимирецького району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_5 ,
такого, що не має судимості,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого, пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,
в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком засуджено до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна:

ОСОБА_6 за пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на строк 13 років;
ОСОБА_14 за пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на строк 12 років;
ОСОБА_16 за пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на строк 12 років;
ОСОБА_15 за пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на строк 12 років;
ОСОБА_13 за пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на строк 10 років;
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_17 2822 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 моральної.

Апеляційним судом вирок місцевого суду змінено. Ухвалено стягнути на користь держави витрати на залучення експертів: з ОСОБА_6 1057,69 грн, з ОСОБА_14 4298,81 грн, з ОСОБА_16 1763,29 грн, з ОСОБА_15 2406,29 грн та з ОСОБА_13 1057,69 грн.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 визнано винними в умисному вбивстві за таких обставин.
29 вересня 2012 року приблизно о 23.00 год. на кухні квартири АДРЕСА_6 між ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння та її батьком ОСОБА_18 виник конфлікт на побутовому ґрунті. Присутній при цьому ОСОБА_14 у стані алкогольного сп`яніння, виконуючи вказівку ОСОБА_6 , завдав не менше трьох ударів руками та не менше трьох ударів ногами в голову та тулуб ОСОБА_18 . Від отриманих ударів потерпілий впав на підлогу. Після чого ОСОБА_6 наказала ОСОБА_14 задушити батька. ОСОБА_14 став стискати потерпілому шию руками в гумових рукавичках, а потім полімерною жилкою, які надала йому ОСОБА_6 . Спричинені ОСОБА_14 тілесні ушкодження призвели до безпорадного стану потерпілого.

Після цього ОСОБА_14 для участі у вбивстві ОСОБА_18 залучив ОСОБА_16 , якому ОСОБА_6 пообіцяла винагороду у розмірі 4000 доларів США. ОСОБА_16 у свою чергу залучив до участі у вчиненні злочину ОСОБА_15 , пообіцявши йому грошову винагороду. Вступивши у змову з іншими учасниками групи, організованою ОСОБА_6 , ОСОБА_15 для вивезення за межі м. Кузнецовська та позбавлення життя ОСОБА_18 за винагороду залучив до участі у вчиненні злочину ОСОБА_13 , який мав автомобіль.
Діючи на досягнення умислу на вбивство ОСОБА_18 , 30 вересня 2012 року приблизно о 03.00 год. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_14 і ОСОБА_16 винесли з квартири потерпілого, який перебував у безпорадному стані, помістили у багажне відділення автомобіля, що належить ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_6 заплатила ОСОБА_14 1000 грн. за співучасть у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_18 .

Потім ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 на автомобілі під керуванням ОСОБА_13 виїхали з м. Кузнецовська в напрямку до м. Сарни Рівненської області.
Під час руху автомобілем ОСОБА_6 передала ОСОБА_15 200 грн. для придбання бензину. На автозаправочній станції «Укрнафта», що по вул. Ковельській, 3 у с. Полиці Володимирецького району, ОСОБА_15 придбав 5 л бензину у поліетиленову пляшку, а залишок коштів витратив на заправку автомобіля пальним.
ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , діючи спільно, привезли потерпілого ОСОБА_18 в урочище Ляхи, що поблизу с. Ромейки Володимирецького району. Під час руху до місця події ОСОБА_15 , підшукуючи знаряддя для вбивства, звернувся до ОСОБА_13 щодо наявності у нього ножа. ОСОБА_13 вказав місце знаходження в салоні автомобіля канцелярського ножа.

Прибувши на місце, яке на думку групи підходило для доведення злочинного умислу до кінця, ОСОБА_15 разом із ОСОБА_16 відтягнули потерпілого у глибину лісу приблизно на 27 м від дороги.

ОСОБА_13 , для якого дії інших учасників стали зрозумілими, маючи реальну можливість припинити участь у вчиненні злочину, цього не зробив, натомість, з корисливих мотивів щодо одержання обіцяної ОСОБА_15 винагороди, вчинив дії, спрямовані на виконання злочинного умислу інших співучасників, тим самим приєднавшись до утвореної ОСОБА_6 групи для участі в умисному вбивстві ОСОБА_18 .

ОСОБА_6 цієї ж ночі приблизно о 03.30 год., усвідомлюючи, що спричиняє ОСОБА_18 особливих фізичних страждань, з метою умисного вбивства батька, який перебував у безпорадному стані, наданим їй ОСОБА_15 канцелярським ножем завдала 8 ударів у шию, обличчя та груди потерпілого. Надалі ОСОБА_6 , виконуючи роль організатора, на місці події наказала присутнім членам групи вбити потерпілого. ОСОБА_15 знайденою в лісі дерев`яною палицею завдав не менше чотирьох ударів по шиї та голові ОСОБА_18 , заподіявши йому тяжких тілесних ушкоджень.

Приблизно о 04.30 год. ОСОБА_16 , діючи узгоджено із ОСОБА_6 і ОСОБА_15 з метою знищення слідів злочину, бензином, принесеним ОСОБА_13 , облив тіло потерпілого, який ще подавав ознаки життя. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що завдає потерпілому особливі фізичні страждання, підпалила тіло запальничкою. Від термічної дії вогню ОСОБА_18 заподіяно опіки тулуба та кінцівок 2 4 ступеню, що є тяжкими тілесними ушкодженнями.

Таким чином, унаслідок спільних дій групи у складі ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 заподіяно смерть ОСОБА_18 , яка настала від комбінованої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок, а саме: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку, крововиливів під оболонки мозку, перелому під`язикової кістки та щитовидного хряща, опіків тулуба та кінцівок 2 4 ступеня.

За співучасть у вчиненні умисного вбивства батька ОСОБА_6 передала ОСОБА_16 1900 доларів США, які він розподілив між собою, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Наступного дня 01 жовтня 2012 року ОСОБА_6 за виконане вбивство передала для ОСОБА_16 ще 100 доларів США та пообіцяла згодом заплатити решту 2000 доларів США.

У касаційних скаргах засуджена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 просять судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджують, що слідство проведено не всебічно, обвинувачення ґрунтується на припущеннях і недопустимих доказах, судом не встановлено мотивів і мети вчинення злочину. Крім того, суди, безпідставно відмовивши у проведенні комплексної судово-медичної експертизи, не усунули протиріччя в часі та причині настання смерті потерпілого, що є істотним для кваліфікації діяння засуджених. Також скаржники вважають, що призначене ОСОБА_6 покарання є надмірно суворим.
Засуджений ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_10 у своїх скаргах ставлять питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вважають, що діяння засудженого слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 396 КК, оскільки смерть потерпілого настала від дій ОСОБА_6 та ОСОБА_14 . Стверджують, що судами належним чином не перевірено вказаних засудженими обставин застосування незаконних методів проведення досудового слідства з боку працівників міліції. Доводять, що докази винуватості ОСОБА_15 у вчиненні злочину, за який його засуджено, здобуто з порушенням кримінально-процесуального закону, а тому вони є недопустимими. Виказують сумніви у правильності висновків судово-медичної експертизи.
Засуджений ОСОБА_16 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у своїй касаційній скарзі просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що вбивство потерпілого скоєно іншими особами у приміщенні кухні в квартирі ОСОБА_18 , а тому його діяння слід кваліфікувати за ст. 396 КК.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_16 ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що кваліфікація діяння ОСОБА_16 за ст. 115 КК ґрунтується на припущеннях та суперечливих показаннях ОСОБА_13 . Вказує на те, що суди не усунули суттєвих протиріч між висновком експертизи та показаннями експерта в суді про час та причину настання смерті потерпілого.
Засуджений ОСОБА_13 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у поданій ним касаційній скарзі просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що суд безпідставно включив його до складу групи осіб, що вчинили злочин, оскільки ОСОБА_13 не був обізнаний про мету інших учасників групи, направлену на умисне вбивство, а тому його діяння охоплюються ст. 396 КК приховування злочину. Також уважає, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на протиріччя, допущені у вироку, щодо часу та причини настання смерті потерпілого.
Захисник ОСОБА_14 ОСОБА_9 у касаційній скарзі просить змінити судові рішення, перекваліфікувати діяння підзахисного з пунктів 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на ч. 1 ст. 121 КК та пом`якшити йому покарання. Вважає, що матеріали провадження свідчать про добровільну відмову ОСОБА_14 від заподіяння смерті потерпілому, а тому засуджений має відповідати лише за фактично вчинене діяння. Вказує на наявність пом`якшуючих покарання обставин та даних про особу засудженого, які не були враховані судом при призначенні покарання.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особи засуджених через м`якість, оскільки відсутні обставини, що пом`якшують їм покарання, та кожен із засуджених становить підвищену суспільну небезпеку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_14 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , які підтримали свою скаргу та заперечили проти скарг інших учасників судового процесу; засудженої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_13 , його захисника ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на підтримання своїх й інших скарг сторони захисту та про необґрунтованість скарги прокурора і захисника ОСОБА_9 , пояснення прокурора, який підтримав скаргу прокурора, а також касаційні вимоги сторони захисту в частині скасування ухвали апеляційного суду та просив призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засуджених, захисників та прокурора підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 370 КПК вирок суду першої інстанції, як і ухвала апеляційного суду мають бути законними, обґрунтованими та вмотивованими, відповідати вимогам, зазначеним у статтях 374, 419 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 419 КПК апеляційний суд у разі залишення апеляційної скарги без задоволення у своїй ухвалі має зазначити підстави, через які апеляцію визнав необґрунтованою. При цьому незгода з апеляцією, як і рішення про залишення оскарженого вироку без зміни, має ґрунтуватися на докладних мотивах. Судження суду щодо кваліфікації кримінального правопорушення мають бути мотивованими і не викликати жодних сумнівів, а призначене покарання відповідати тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засуджених.
Недотримання цих вимог є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування ухвали апеляційного суду.

Проте зазначених вимог процесуального закону апеляційний суд не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор оскаржив в апеляційному порядку вирок місцевого суду через м`якість призначеного покарання, крім ОСОБА_13 також і щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 й просив скасувати вирок місцевого суду та постановити новий, яким призначити засудженим більш суворе покарання.

Разом із тим, відхиляючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд не навів для цього переконливих мотивів та правових підстав. Цей суд повною мірою не врахував, що ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 за попередньою змовою між собою, на замовлення, з корисливих спонукань, позбавивши життя людину, вчинили злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких. Водночас, визнавши обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, за відсутності в усіх співучасників, окрім ОСОБА_14 , пом`якшуючих обставин, невизнання ними вини в обсязі висунутого обвинувачення та щирого каяття суд не мотивував, що призначене покарання за розміром буде достатнім для виправлення цих засуджених. При цьому з обставин, встановлених судом, випливає, що дії саме вказаних осіб на досягнення спільної мети на вбивство потерпілого були найбільш активними. Зокрема ОСОБА_14 в квартирі, вчинивши жорстоке побиття потерпілого ногами і руками, душив його. У свою чергу ОСОБА_6 у лісі заподіяла потерпілому 8 різаних ран в область шиї, грудей та обличчя, спричинивши останньому особливих страждань, після чого вона, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , діючи з особливою жорстокістю, за допомогою вогню виконали необхідні дії на позбавлення життя ОСОБА_18 .
Що стосується покарання призначеного ОСОБА_13 , то, на думку колегії суддів, прокурор у касаційній скарзі не навів переконливих доводів явної несправедливості покарання через м`якість, з огляду на ступінь участі цього засудженого, а саме щодо обсягу і характеру конкретно вчинених ним дій у заподіянні смерті ОСОБА_20 .

Крім того, на вирок суду подали апеляційні скарги засуджені та їх захисники, у яких стверджували про незаконність вироку, навівши при цьому доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування кримінального закону. Зокрема захисник ОСОБА_14 ОСОБА_9 у апеляційній скарзі наводив аргументи щодо добровільної відмови свого підзахисного від вчинення вбивства у квартирі потерпілого, а відтак неправильної кваліфікації його діяння.
Проте, апеляційний суд, визнавши вирок суду законним та обґрунтованим, поверхово підійшов до перевірки доводів апеляційних скарг сторони захисту, що стосуються невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування кримінального закону, при цьому в ухвалі не навів докладних мотивів для їх спростування, а лише перелічив докази, якими обґрунтовано вирок суду першої інстанції. При цьому апеляційний суд не дав належної оцінки показанням судово-медичного експерта у суді та його ж експертному висновку в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та часу настання смерті останнього. Також не наведено переконливих аргументів на спростування позиції захисника ОСОБА_9 щодо кримінально-правової оцінки діяння ОСОБА_14 , як закінченого умисного вбивства з огляду на те, що смерть потерпілого, як встановлено судом, настала поза межами квартири, а саме у лісі, де ОСОБА_14 не перебував.
Таким чином, ухвалу апеляційного суду постановлено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з того, що касаційний суд у силу ч. 1 ст. 433 КПК позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною, обґрунтованою, вмотивованою, і вона на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Під час нового апеляційного розгляду необхідно усунути вказані порушення, перевірити всі доводи апеляційних скарг прокурора, засуджених їх захисників й інші доводи, викладені у касаційних скаргах, та постановити рішення, яке відповідає вимогам ст. 370 КПК.

У разі доведеності винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих злочинів за тих самих обставин та даних про їх особи призначене їм покарання слід вважати явно несправедливим через м`якість.
Керуючись статтями 433436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги засуджених, захисників та прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3