Справа № 381/2235/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1257/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 15.11.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

01.10.2001 року за ст. 140 ч. 2, ст. 229-6 ч. 1, 42 КК України (в редакції 1960 року ) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

12.06.2007 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 22.07.2014 року за ст. 310 ч. 1 КК України до 1 року обмеження волі і іспитовим строком на 1 рік, ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 6.08.2015 року ОСОБА_8 звільнена від призначеного покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку;

11.12.2015 року за ст. 185 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

визнано винною за ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2015 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів по справі,-

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_8 , будучи особою, судимість якої непогашена та не знята у встановленому порядку, повторно вчинила крадіжку за наступних обставин.

11 травня 2016 року близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, здійснила крадіжку мобільного телефону «Samsung Galaxy SM-J500HZKDSEK» ІМЕІ №1: НОМЕР_1 MEI №2: НОМЕР_2 , вартістю 2600 грн., який перебував у чохлі для смартфона, вартістю 25 грн. та в середині якого знаходилася sim-картка оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», вартістю 10 грн. та картка пам`яті «Silicon Power micro SDXC 64 GB CІ 10 UHS-1 Elite tag1 + адаптер», вартістю 450 грн. 00 коп., що належать потерпілому ОСОБА_9 , після чого з місця події зникла, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 3085 грн.

Обвинувачена ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить змінити вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року та призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що вона хворіє на ВІЛ, та потребує лікування, просить суворо не карати.

Заслухавши суддю-доповідача,

обвинувачену, яка просила її апеляційну скаргу задовольнити з підстав викладених в ній,

захисника, який підтримав подану обвинуваченою апеляційну скарга та просив застосувати при призначенні покарання обвинуваченій за ч.2 ст.185 КК України застосувати положення ст.69 КК України,

прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок без змін,

вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікація її дій, учасниками судового розгляду не оскаржується.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказів.

Суд, розглянувши кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно.

Доводи обвинуваченої про можливість призначення їй більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, є слушними.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив їй покарання за ч.2 ст.185 КК України в межах її санкції.

Разом з тим, на думку колегії суддів , суд першої інстанції, призначаючи покарання із застосування положень ст.71 КК України, оскільки обвинувачена вчинила новий злочин в період іспитового строку за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2015 року, призначив остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_8 у виді 4 років позбавлення волі, яке є занадто суворим.

На думку колегії, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини його скоєння, а саме:

скоєння обвинуваченою кримінального правопорушення внаслідок обурення на неправомірну поведінку потерпілого,

не врахував її подальшу поведінку, а саме намір повернути потерпілому грошові кошти за телефон,

особу обвинуваченої, яка вчинила злочин внаслідок збігу тяжких особистих обставин,

те, що вона має важкий стан здоров`я та перебуває на обліку у кабінеті «Довіра» Фастівської ЦРЛ з діагнозом ВІЧ-інфекція І стадія.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання слід змінити та враховуючи особу ОСОБА_8 , відношення до вчиненого, стан здоров`я, позитивну характеристику з місця проживання, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, відсутність в матеріалах кримінального провадження даних щодо матеріальних претензій з боку потерпілого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що досягнення мети покарання можливе у разі призначення обвинуваченій менш суворого покарання, ніж те, що призначено судом першої інстанції, яке буде необхідним та достатнім для її виправлення та перевиховання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченої необхідно задовольнити частково, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року в частині призначеного покарання змінити, з призначенням обвинуваченій більш м`якого покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.2 ст.185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2015 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

В решті вирок залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 30.05.2016р. по 15.11.2016 р.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
(підпис) (підпис) (підпис)