Номер провадження 1-кп/754/83/16
Вирок
Іменем України
25 квітня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0008600 відносно обвинувачених

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

11.11.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 186ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 3 роки.

10.12.2015 року Деснянським районним судом м. Києва за ст..185ч.3,71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі.

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

16.12.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 185ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік.

10.12.2015 року Деснянським районним судом м. Києва за ст..185ч.3,71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186ч.3 КК України, кожного,

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.186ч.3,309ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 28.10.2015 року приблизно о 13.45год. знаходячись на 5 поверсі будинку АДРЕСА_4 , переслідуючи корисливу мету, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, за попередньою змовою між собою, діючи згідно розподілених ролей, згідно яких ОСОБА_8 та ОСОБА_10 спостерігали за оточуючою обстановкою, а ОСОБА_9 шляхом вільного доступу, через відчиненні двері проник до приміщення тамбуру квартир АДРЕСА_5 , який відокремлений від загального коридору дверима із замком, звідки з метою таємного викрадення чужого майна підшукали взуття, яке знаходилось у приміщенні тамбуру вищевказаних квартир. В цей час злочинні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 були помічені потерпілою ОСОБА_11 . Усвідомлюючи, що їх злочинні дії помічено і оцінюються як викрадення, з метою доведення злочину до кінця, продовжуючи утримувати майно, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втекли, тим самим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повторно, а також ОСОБА_10 , відкрито викрали чуже майно, що належало потерпілій ОСОБА_11 , а саме замшеві ботфорди, вартістю 2999,99грн., замшеві короткі черевики, вартістю 4000грн., кросівки жіночі «Адідас», вартістю 500грн., жіночі мокасини, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, а всього на загальну суму 7499грн.99коп. Викраденим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_10 23.07.2015 року приблизно о 14.40год. знаходячись по проспекту Ватутіна,4 в м. Києві у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав без мети збуту за гроші в сумі 1930грн. наркотичний засіб - опій ацетильований, масою 1,692г., що є великим розміром, який знаходився у чотирьох презервативах, після чого незаконно зберігаючи при собі, незаконно перевіз вищевказаний наркотичний засіб на автомобілі до будинку АДРЕСА_6 , де продовжив незаконно зберігати наркотичний засіб опій ацетильований у великих розмірах без мети збуту.

Цього ж дня, 23.07.2015 року приблизно о 16.00год. біля будинку №3 по вул. Каштанова в м. Києві працівниками міліції був затриманий ОСОБА_10 у якого було виявлено та вилучено наркотичний засіб опій ацетильований, який ОСОБА_10 незаконно придбав, перевіз та зберігав без мети збуту у великих розмірах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186ч.3 КК України не визнав. Не заперечуючи фактичні обставини справи, вказав, що 28.10.2015 року приблизно о 13.45год. знаходячись на 5 поверсі будинку АДРЕСА_4 він у попередню змову з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не вступав, у приміщення не проникали, оскільки вхідні двері до тамбуру квартир були відчинені, тому вважає, що його дії необхідно кваліфікувати як вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.185ч.2 КК України, у вчинені якого свою вину визнає повністю, у вчиненому кається.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..186ч.3 КК України не визнав. Не заперечуючи фактичні обставини справи, вказав, що 28.10.2015 року приблизно о 13.45год. знаходячись на 5 поверсі будинку АДРЕСА_4 він у попередню змову з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не вступав, у приміщення не проникали, оскільки вхідні двері до тамбуру квартир були відчинені, тому вважає, що його дії необхідно кваліфікувати як вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.185ч.2 КК України, у вчинені якого свою вину визнає повністю, у вчиненому кається.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..186ч.3 КК України не визнав. Не заперечуючи фактичні обставини справи, вказав, що 28.10.2015 року приблизно о 13.45год. знаходячись на 5 поверсі будинку АДРЕСА_4 він у попередню змову з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не вступав, у приміщення не проникали, оскільки вхідні двері до тамбуру квартир були відчинені, тому вважає, що його дії необхідно кваліфікувати як вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.185ч.2 КК України, у вчинені якого свою вину визнає повністю, у вчиненому кається. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.309ч.2 КК України, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані встановлені судом обставини справи.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами:

показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_11 , з яких вбачається, вона проживає на п`ятому поверсі у кв. АДРЕСА_7 . Тамбур її квартири та квартир АДРЕСА_8 відділені від загального коридору дверима. У тамбурі знаходиться комора, де вона зберігає власні речі. 28.10.2015 року вона разом з подругою прийшла додому, щоб квасити капусту. Маючи намір піти до комори, вона відкрила двері квартири та вийшла у тамбур, де побачила, що двері комори були відчинені, біля комори стояв ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були в дверях з тамбуру до загального коридору, при цьому ОСОБА_9 тримав її кросівки. На її запитання, що вони роблять, ОСОБА_8 сказав, що він картоплю перебирає. Побачивши її, ОСОБА_10 крикнув «Тікаємо», після чого, злякавшись, вона закрила двері квартири і зателефонувала своєму чоловіку та повідомила про пограбування. Вказала, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 бачили її, вона дивилась їм у очі, вони розуміли, що їх дії були нею помічені. Коли вона закрила двері ОСОБА_9 стояв лише з її кросівками, а в подальшому виявилось, що вони, коли втікали, викрали ще і інше взуття.

показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , про те, що 28.10.2015 року вона прийшла до ОСОБА_11 в гості допомогти квасити капусту. Через деякий час до неї підійшла ОСОБА_11 , яка була перелякана, і повідомила, що їх грабують, після чого вона стала телефонувати чоловіку. Уточнила, що ОСОБА_11 розмовляла з тими особами, які, зі слів ОСОБА_11 їх грабували. Крім того, пояснила, що вона разом з іншим понятим були присутніми в якості понятих при огляді місця події 28.10.2015 року, коли вилучалось взуття, при цьому роз`яснялись їм їх права. Зазначила, що протокол огляду місця події вона підписувала у квартирі потерпілої, попередньо з ним ознайомившись, при цьому зауважень у неї не було.

показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , з яких вбачається, що 28.10.2015 року йому зателефонувала дружина та повідомила їх грабують. Він разом із своїм товаришем ОСОБА_13 знаходились недалеко від будинку, і на автомобілі вони одразу приїхали до під`їзду. Він піднімався до квартири на ліфті, а ОСОБА_13 піднімався по сходах. Піднявшись на ліфті, двері в тамбур квартир були відчинені, сторонніх осіб не було, після чого він став спускатись вниз по сходах, і на 3 поверсі він затримав ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , а речі, взуття лежало на підлозі. Уточнив, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ховались від нього.

аналогічними показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_13

даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого 28.10.2015 року о/у Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві було прийнято заяву ОСОБА_11 про вчинений щодо неї злочину, а саме 28.10.2015 року о 13.45год. по вул.Радунська,26 на загальному коридорі троє невідомих викрали взуття. Із змісту даного протоколу вбачається, що ОСОБА_14 бачила осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, та може їх впізнати.

даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 28.10.2015 року з фототаблицею, яким встановлено, що на 5 поверсі житлового будинку по АДРЕСА_4 розташований загальний коридор. У вказаному загальному коридорі знаходяться вхідні двері до тамбуру квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 .

даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 28.10.2015 року, згідно якого на міжповерховій площадці, яка розташована на 3 поверсі житлового будинку по АДРЕСА_4 було виявлено: одну пару жіночого взуття(чоботи) чорного кольору; одну пару жіночого взуття чорного кольору; одну пару жіночого взуття чорного кольору; одну пару жіночого взуття(кросівки) чорного кольору та дві пари чоловічого взуття.

даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 25.11.2015 року, де ОСОБА_15 детально розповів та показав про обставини викрадення взуття, зокрема зазначив, що перебуваючи у приміщенні тамбуру квартир АДРЕСА_5 він знаходився у дверях до загального коридору, ОСОБА_9 перебував біля дверей комори, та вказав місце розташування взуття яке виносив ОСОБА_8

даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 23.07.2015 року, згідно якого при огляді ділянки приміщення по АДРЕСА_6 у ОСОБА_10 було виявлено та вилучено 4 пакети із речовиною коричневого кольору.

даними, що містяться у висновку експерта №2220х від 21.08.2015 року, згідно якого надані на дослідження рідини коричневого кольору, містять особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Загальна маса опію ацетильованого(в перерахунку на суху речовину) в рідині складає 1,692г.

Суд вважає неодноразові покази у суді потерпілої ОСОБА_11 про обставини її пограбування ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 послідовними, логічними, які повністю узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суд критично відноситься до показів обвинувачених про те, що ними була вчинена крадіжка а не грабіж, про відсутність у них попередньої змови на викрадення чужого майна, про відсутність проникнення у приміщенні, відхиляє їх, вважає їх способом захисту та у таких спосіб ухилитись від відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст..186ч.3 КК України.

З метою перевірки тверджень обвинувачених, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 допитувалась неодноразово у судовому засіданні. У своїх показах потерпіла чітко вказувала на те, що, відкривши двері квартири та вийшовши у тамбур, вона побачила, що двері комори були відчинені, біля комори стояв ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були в дверях з тамбуру до загального коридору, при цьому ОСОБА_9 тримав її кросівки. Тільки коли обвинувачені побачили її, ОСОБА_10 крикнув «Тікаємо».

В суді свідок ОСОБА_12 , яка була в момент викрадення взуття у квартирі потерпілої, вказала, що ОСОБА_11 розмовляла з тими особами, які, зі слів ОСОБА_4 її грабували.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачені та потерпіла ОСОБА_4 раніше не були знайомими, у будь-яких неприязних стосунках не перебувають. В суді не встановлено, що ОСОБА_11 оговорює обвинувачених у судовому засіданні. В ході судового розгляду сторона захисту не надала жодного доказу, які б могли свідчили про недостовірність показів потерпілої ОСОБА_11 .

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне, недозволене, протиправне потрапляння (входження) до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_11 вказували, що тамбур квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 відділений від загального коридору дверима, який постійно закривається на замок, двері постійно є зачиненими, у всіх мешканців квартир є ключі від дверей. Яким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 проникли до тамбуру квартир не пошкодивши замки, їм невідомо.

Відповідно до фототаблиці до протоколу огляду від 28.10.2015 року, біля вхідних дверей до тамбуру квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 розміщені дверні дзвінки.

Таким чином у судовому засіданні з`ясовано, що мешканці квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 також потерпіла ОСОБА_11 встановили таким чином обмеження у доступі до майна, яке перебувало у тамбурі, а тому відчинивши двері та проникнувши у приміщення, тамбуру, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , використали такий доступ з умислом заволодіти чужим майном, що спростовує твердження обвинувачених про відсутність у їх діях кваліфікуючої ознаки проникнення у приміщення.

Місце, час, спосіб вчинення кримінального правопорушення, роль кожного для досягнення кінцевої мети, подальше затримання ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 із викраденим, свідчить, що між ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 відбулася змова про спільне його вчинення.

Твердження сторони захисту про визнання неналежним та недопустимим доказом протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки у протоколі відсутнє місце складання такого протоколу, в заключній частині постанови відсутнє прізвище, ім`я, по-батькові особи яка подала заяву, а наявний лише підпис, відсутня дата його складання, відсутнє доручення у о/у Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві на прийняття таких заяв, суд вважає безпідставними.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення відповідає вимогам КПК України, у якому наявні відомості про службову особу, яка прийняла заяву про вчинене кримінальне правопорушення, наявні дані про особу, яка подає заяву, про попередження її про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, роз`яснені права заявника, в протоколі зазначена дата складання протоколу, а тому жодних даних, які б свідчили про його неналежність чи недопустимість у ході судового розгляду встановлено не було.

Твердження сторони захисту про те, що в ході досудового розслідування слідчим не було складено постанову про визнання ОСОБА_11 потерпілою, а тому винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення щодо ОСОБА_11 не є доведеним, суд також вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до вищевказаної норми Закону, а також встановленням під час судового розгляду факту вчинення кримінального правопорушення та заподіяння ОСОБА_11 майнової шкоди, зазначення ОСОБА_11 як потерпілої у витягу з кримінального провадження № 0008600, свідчить що ОСОБА_11 набула прав та обов`язків потерпілої у даному кримінальному провадженні.

Твердження сторони захисту про визнання неналежним та недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 25.11.2015 року за участю ОСОБА_10 , оскільки дана слідча дія була проведена у відсутність захисника ОСОБА_7 , яка вже була призначена Центром з безоплатної правової допомоги, чим було порушено право на захист обвинуваченого, суд вважає безпідставними.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.11.2015 року, дана слідча дія була проведена за участю ОСОБА_10 , правильність протоколу та факт роз`яснення йому процесуальних прав засвідчив своїм підписом ОСОБА_10 .

Згідно доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 28.10.2015 року, захиснику ОСОБА_7 було доручено надати безоплатну вторинну допомогу ОСОБА_10 , який був затриманий у відповідності до вимог ст..208 КПК України. Доручення діє протягом строку затримання та/або тримання такої особи під вартою.

30.10.2015 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Тобто після винесення 30.10.2015 року ухвали суду, доручення надане захиснику ОСОБА_7 про надання правової допомоги ОСОБА_10 втратило свою силу.

В судовому засіданні не було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 звертався до органу досудового розслідування на час проведення слідчого експерименту, про надання йому захисника. Навпаки у справі наявна власноруч написана заява ОСОБА_10 від 24.11.2015 року про проведення слідчої дії слідчий експеримент у відсутність захисника.

Матеріали не містять доказів, що станом на 25.11.2015 року ОСОБА_10 був призначений захисник з Центру безоплатної вторинної допомоги, яка б вимагала, у відповідності до вимог ст..54 КПК України, присутність захисника при написанні обвинуваченим заяви про відмову від захисника.

Твердження сторони захисту про визнання протоколів огляду місця події від 28.10.2015 року, товарних чеків, які свідчать про вартість викраденого майна, неналежним та недопустимим доказами, то воно є безпідставне.

Протоколи огляду місця події від 28.10.2015 року був складений у відповідності до вимог ст.237 КПК України за участю двох понятих, а також потерпілої ОСОБА_11 . Дані зафіксовані у протоколі ніким не оспорююються. Жодних даних, які б свідчили, що вказані докази були отримані з істотним порушенням прав та свобод людини або вказують на їх недостовірність, та не можливість використання їх як доказів в ході судового розгляду встановлено не було.

Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.10.2015 року, у яких ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , як осіб які вчинили викрадення її взуття суд визнає недопустимим доказом, оскільки дані протоколи були складені слідчим Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 , а підписані слідчим Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_17 . Вказані протиріччя свідчать, що дані докази були отримані не у порядку встановленим КПК України.

При цьому суд вважає необхідним зазначити, що потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні вказала на обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 як на осіб, які вчинили викрадення її взуття, впізнала їх у судовому засіданні, вказала на дії кожного при вчиненні кримінального правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувачені ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.186ч.3 КК України.

ОСОБА_9 своїми умисними діями вчинив, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.186ч.3 КК України.

ОСОБА_10 своїми умисними діями вчинив, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.186ч.3 КК України та незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.309ч.2 КК України

При призначенні покарання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, обставини справи, дані про особу кожного обвинуваченого, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, суспільно-корисною працею не займаються, задовільно характеризуються за місцем проживання.

Обставин, що пом`якшує чи обтяжує покарання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, дані про особу кожного обвинуваченого, те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше судимі за аналогічний злочин вчинений проти власності, ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, вчинив новий злочин, розмір вилученого у ОСОБА_10 опію ацетильованого, відсутність пом`якшуючих вину обставин, суд призначає кожному покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів у вигляді позбавлення волі, яке кожний з врахуванням особи і тяжкості скоєного злочину має відбувати в ізоляції від суспільства. При цьому правових підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нового злочину.

З врахуванням того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були засуджені 10.12.2015 року за ст.185ч.3,71 КК України, відповідно ОСОБА_9 до трьох років трьох місяців позбавлення волі, ОСОБА_8 до п`яти років трьох місяців позбавляння волі, та вчинили злочин до постановляння попереднього вироку, суд при призначенні покарання керується вимогами ст.70ч.4 КК України.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.186ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.70ч.4 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року за ч.3ст.185 КК України, і остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів призначити у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.186ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.70ч.4 КК України до призначеного ОСОБА_9 покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року за ч.3ст.185 КК України, і остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю злочинів призначити у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.186ч.3,309ч.2 КК України і призначити йому покарання

за ст.186ч.3 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

за ст.309ч.2 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_10 чотири роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту затримання та поміщення до Київського СІЗО.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , кожному, обчислювати з 28.10.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

На підставі ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року, зарахувати в строк покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , кожному, строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 28.10.2015 року по 25.04.2016 року включно із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Речові докази: чотири зв`язані фрагменти презервативу з наркотичним засобом опій ацетильований знищити, товарні чеки зберігати при матеріалах справи, інші речові докази передати законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування в розмірі 1107грн.96коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: