490/9824/15-к 02.03.2016
н/п 1-кп/490/265/2016
Справа № 490/9824/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Миколаїв, національність українець, громадянин України, перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрований як фізична особа підприємець, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
Учасники судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3
представник потерпілого ОСОБА_7
31 травня 2015 року, близько 03 години, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_3 знаходячись на вулиці біля бару "Шинок" розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, 208, під час сварки його племінника ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_6 , задля запобігання бійки, в ході якої ОСОБА_8 могли бути завдані тілесні ушкодження, та з метою припинення конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, з пістолета, не встановленої під час досудового розслідування марки, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, здійснив постріл у праву стопу потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді сліпого поранення правої стопи з дефектом 2 клиновидної кістки які не були небезпечними для життя у момент їх заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся, та вибачився перед потерпілим за вчинене.
Суду показав, що 30 травня 2015 року близько 23 години, точного часу не пам`ятає, разом із товаришем приїхав до бару "Шинок" розташованого по вул. Очаківській, в м. Миколаєві, де, у той же час, між відвідувачами бару з участю потерпілого ОСОБА_6 відбувалися фізичні конфлікти, в ході якої викликалася міліція та швидка медична допомога. Вказані обставини змусили його разом із товаришем перейти до іншої частини бару, де по дорозі знайшов пістолет, марку і модель якого не знає, який підняв та поклав у кишеню свого одягу. В ході раптово виниклої сварки між його племінником ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_6 , з метою запобігання між ними бійки, в ході якої ОСОБА_8 могли бути завдані тілесні ушкодження здійснив без прицілу один постріл в бік потерпілого ОСОБА_6 і набоєм потрапив у стопу.
Кошти витрачені лікарнею швидкої медичної допомоги м. Миколаєва на лікування ОСОБА_6 в сумі 2500 грн. 92 коп. сплатив в повному обсязі. Частково сплатив витрати на лікування ОСОБА_6 що заявлені в цивільному позові у сумі 1000 грн.
Крім зізнання вина обвинуваченого доводиться дослідженими під час судового слідства доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні суду пояснив, що у травні 2015 року точний час не пам`ятає, на автомобілі Опель Вектра під`їхав до бару "Шинок" розташованого по вул. Очаківській, в м. Миколаєві, де обвинувачений разом із своїм племінником ОСОБА_8 будучі у стані алкогольного сп`яніння підійшли до автомобілю та поставили на багажник бокал з пивом. На його вимогу прибрати бокал, ОСОБА_8 вилив пиво з бокалу в обличчя, а обвинувачений здійснив постріл з пістолету, куля якого потрапила йому у праву стопу. Після цього його було доставлено у швидку медичну допомогу м. Миколаєва, де була проведена хірургічна операція;
- показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 покази яких збігаються, які зазначили обставини вчинення обвинуваченим злочину, що мале місце 31 травня 2015 року, біля бару "Шинок" розташованого по вул. Очаківській в м. Миколаєві, які були свідками словесного конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 внаслідок якого пролунав постріл з пістолету обвинуваченого у ногу потерпілого якого одразу же було доставлено до лікарні швидкої медичної допомоги;
- висновком судово-медичного експерта №842 від 22.06.2015 року, згідно якого завдані ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді сліпого поранення правої стопи з дефектом 2 клиновидної кістки які не були небезпечними для життя у момент їх заподіяння відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 день;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_6 від 20.07.2015 року, в ході якого він показав місце виникнення конфлікту та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим;
- даними протоколу проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_12 від 15.09.2015 року, в ході якого він показав місце де знайшов пістолет, місце конфлікту з потерпілим ОСОБА_6 ;
- даними протоколів проведення слідчого експерименту із свідками ОСОБА_11 , від 15.09.2015р., ОСОБА_8 від 15.09.2015р., ОСОБА_10 від 29.09.2015 року, в ході яких ними показане місце виникнення конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 та механізм нанесення останньому тілесних ушкоджень;
- даними протоколу обшуку житла ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , на предмет відшукання та вилучення вогнепальної зброї, проведеного 14.08.2015 року на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.07.2015 року, в ході якого відшукуванні предмети не виявлені.
Суд не враховує показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 оскільки їм не відомі обставини злочину що підлягають доказуванню під час судового провадження. З їх показань суд враховує лише характеризуючи відомості на особу обвинуваченого.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому злочині доведено повністю і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному диспансері та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно неодружений, перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_15 приймає участь у вихованні її двох неповнолітніх дітей, працездатний, зареєстрований фізичною особою підприємцем, має на утриманні хвору матір ОСОБА_16 , 1954 року народження, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, та добровільне відшкодування потерпілому витрат на лікування, у тому числі часткове відшкодування витрат заявлених потерпілим у цивільному позові.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в ході розгляду справи не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його відношення до вчиненого злочину.
Крім того, суд враховує віктимність та сумнівну правомірність поведінки самого потерпілого що сприяло вчиненню злочину ОСОБА_3 ..
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Разом із тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе при призначенні покарання але без відбування такого, надавши обвинуваченому випробувальний термін із покладенням обов`язків передбачених п.2, 3 ч. 1, ст. 76 КК України.
Прокурором в інтересах департаменту фінансів Миколаївської міської ради пред`явлено позов до ОСОБА_3 про відшкодування вартості понесених витрат закладом охорони здоров`я на лікування ОСОБА_6 від кримінального правопорушення в розмірі 2500 грн. 92 коп., який прокурор просив залишити без розгляду з підстав повного відшкодування обвинуваченим заявлених витрат, про що свідчить в матеріалах кримінального провадження оригінал квитанції від 29.10.2015р.
У відповідності до п. 5 ст. 207 ЦПК України подана позовна заява підлягає залишенню без розгляду, оскільки прокурор, подав заяву про таке.
Між тим вимоги про відшкодування витрат на ремонт пошкодженого автомобілю не підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства в межах даного кримінального провадження, та підлягають закриттю провадженню у справі з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 5 цієї ж статті зазначено що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, кримінально процесуального кодексу України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Оскільки процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з пред`явленим цивільним позовом, частина вимог якого виходить за межи висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд згідно норм ст. 205 ЦПК України своєю ухвалою у цій частині закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки таке узгоджується засадами кримінального судочинства і не суперечить їм.
Разом із цим позивачу слід роз`яснити що з позовними вимогами провадження у справі яких закрито з підстав що не підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства в межах цього кримінального провадження не позбавляє права позивача на звернення з цими ж вимогами в порядку цивільного судочинства.
Вирішуючи інші позовні вимоги ОСОБА_6 суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 внаслідок отримання тілесних ушкоджень у вигляді сліпого поранення правої стопи з дефектом 2 клиновидної кістки які не були небезпечними для життя у момент їх заподіяння знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні міської лікарні швидкої медичної допомоги з 31.05.2015р. по 10.06.2015р. Згідно виписного епікризу йому було проведені діагностичні дослідження та призначене лікування анальгетиками, антибіотиками, призначені фізіотерапевтичні процедури. Загальна сума витрачених ОСОБА_6 коштів на лікування складає 1610 грн. 41 коп. Із них 1000 грн. ОСОБА_3 , сплатив потерпілому ОСОБА_6 шляхом поштового переказу, про що свідчить чек №0113 від 29.10.2015р., обставини отримання переказу підтверджені потерпілим в судовому засіданні.
Пред`явлені позивачем вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню з підстав їх часткового відшкодування обвинуваченим, у зв`язку з чим з обвинуваченого підлягає стягненню несплачений залишок витрат в сумі 610 грн. 41 коп.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи викладене, на користь позивача ОСОБА_6 з відповідача ОСОБА_3 у відшкодування завданої моральної шкоди слід стягнути 1000 гривень.
Водночас суд керуючись положеннями Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_6 слід стягнути вартість витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь держави за позовом ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування та компенсації моральної шкоди, становить 19 грн. 49 коп.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст. 374 КПК України суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов Прокурора в інтересах департаменту фінансів Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування вартості понесених витрат закладом охорони здоров`я на лікування ОСОБА_6 від кримінального правопорушення в розмірі 2500 грн. 92 коп. - залишити без розгляду.
Роз`яснити позивачу про право на звернення до суду з цими ж вимогами в порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов в частині вимог про стягнення витрат на лікування та відшкодування компенсації моральної шкоди - задовольнити частково, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 - 610 грн. 41 коп. витрат на лікування; 1000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду; 3000 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір пропорційно заявленим та задоволеним вимогам в сумі 19 грн. 49 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1