А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.02.2016 р. м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого та ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , угорця, громадянина України, з середньою освітою, не судимого, засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі.
Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 331 (триста тридцять одна гривня) 89 коп. процесуальних витрат по справі.
Речові докази: куртку, чотири недопалки сигарет «Прилуки», резинові шльопанці, спортивні штани темно-синього кольору, чорну футболку постановлено знищити; кухонний ніж, стамеску - повернуто за належністю; змиви речовини бурого кольору на 4 (чотири) марлеві тампони, які упаковані в чотири окремі паперові конверти; зріз шпагата із швабри із слідами речовини бурого кольору; блокнот із рукописним листом, два клаптики паперу із рукописним текстом, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області постановлено залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 28 липня 2014 року близько 10 год. 50 хв., в стані алкогольного сп`яніння, в АДРЕСА_1 , у ході конфлікту та з метою заподіяння смерті ОСОБА_8 , схопив її своєю лівою рукою за шию, повалив на ліжко, на якому, продовжуючи здавлювати шию, наносив удари в область обличчя своєю правою рукою, стиснутою в кулак та в подальшому кинув потерпілу на підлогу, де продовжував наносити останній удари обутими ногами. Після цього ОСОБА_6 заштовхав потерпілу до ванної кімнати та змушував її вмити обличчя та інші частини тіла, на яких були наявні сліди крові від нанесених ним ударів. У зв`язку з тим, що потерпіла чинила опір таким діям, ОСОБА_6 наніс останній удар ногою в область сідниць, від чого вона вдарилась головою об раковину.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 знаходячись у приміщенні вказаного будинку схопив потерпілу за шию та почав її душити, повалив на ліжко, де продовжував однією рукою душити шию, а іншою наносити удари в область голови та обличчя. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що вирок винесений без урахування та належної оцінки обставин справи, пом`якшуючих обставин, його позитивної характеристики, ставлення до вчиненого злочину, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та того, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Просить призначити йому більш м`яке покарання.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та вказали на інші порушення кримінального процесуального закону, просили вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції з стадії підготовчого судового засідання, виступ прокурора, яка не заперечувала проти доводів обвинуваченого та захисника, просила вирок скасувати і призначити новий судовий розгляд, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, заслухавши останнє слово обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до вимог ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення. Нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Тільки після роз`яснення суті обвинувачення і впевненості в тому, що обвинувачений зрозумів про що йде мова, головуючий може з`ясувати у нього ставлення до висунутого обвинувачення - чи визнає він свою вину повністю, частково або повністю її заперечує.
З журналу судового засідання вбачається, що судом першої інстанції не було детально поінформовано обвинуваченого про формулювання висунутого йому обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд першої інстанції здійснив обмеження дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.
Однак, у порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не з`ясовав думки потерпілої, щодо порядку дослідження доказів, оскільки остання участі у судовому розгляді не приймала. Крім того, головуючий не з`ясував, чи правильно розуміють учасники кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також не зазначив зміст обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином колегія суддів прийшла до висновку про порушення судом вимог ст. 348, 349 КПК України, що призвело до порушення прав як обвинуваченого так і потерпілого.
Відповідно до ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника, законного представника та інших учасників процесу.
Відповідно до вимог п.1 п.2 п.7 ч.3 ст.56 КПК України потерпілий під час судового провадження в будь-якій інстанції має право бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні, оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Однак, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону, не вжив усіх передбачених законом заходів для забезпечення явки потерпілого в підготовче судове засідання та провів таке у його відсутності. Матеріали провадження не містять даних про належне повідомлення потерпілу ОСОБА_10 про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання.
Крім того, встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутній звукозапис перебігу судових засідань та журнал судового засідання від 18.11.2014 р., 16.12.2014 р., 28.01.2015 р., 11.03.2015 р., 02.04.2015 р., 17.04.2015 р., 12.05.2015 р., 18.052015 р., 21.05.2015 р.
Вивченням матеріалів даного кримінального провадження, колегією суддів виявлено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме відсутність в ухвалах суду від 22.10.2015р., 29.10.2014р., 25.12.2014р., 25.02.2015р. усіх підписів усіх суддів, які входили до складу колегії, що розглядала дане кримінальне провадження (а.к.п.18, 20-21, 28, 35).
Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами частини другої статті 412 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального
Встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів як обвинуваченого, так і потерпілого, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи, дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Дотримуючись вимог ст. 331 КПК України, стосовно обвинуваченого, з врахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає можливим та необхідним залишити ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,409, 412 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України - скасувати.
Призначити новий розгляд в тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити без змін тримання під вартою на строк 35 днів до 04 квітня 2016 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню відповідно до ч.2 ст.424 КПК України не підлягає.

Судді: