Єдиний унікальний № 500/907/16-к
Провадження № 1-кп/500/223/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про доручення органу досудового розслідування провести дослідження обставин
про порушення вимог законодавства під час затримання

07 квітня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000131, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Біляївка Біляєвського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 13 січня 2016 року, приблизно о 12:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні магазину-кафетерію «Базар-вокзал», який розташований за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул.Пушкіна, 62/2, усвідомлюючи той факт, що працівники поліції одягнені у формений одяг поліцейських та знаходяться при виконанні посадових обов`язків складали протокол про виявлене ними адміністративне правопорушення, передбачене ст. 156 КУпАП, вчинене ОСОБА_6 , працюючою продавцем зазначеного вище магазину, діючи умисно, з метою перешкодити працівникам правоохоронного органу виконувати їх посадові обов`язки, почав виражатись на їхню адресу нецензурною лайкою та, не реагуючи на законну вимогу зі сторони сержанта поліції ОСОБА_5 припинити лайку, підійшов до останнього та умисно з метою заподіяння працівникові поліції тілесних ушкоджень, наніс своєю головою один удар в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді синця та садна на спинці носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 15 від 14.01.2016 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тобто ОСОБА_4 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України за кваліфікуючими ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні під час допиту свідок ОСОБА_7 заявила про те, що вона була присутньою під час сутички між обвинуваченим ОСОБА_4 та працівником поліції ОСОБА_5 в магазині-кафетерії «Базар-вокзал». Вона бачила тілесне ушкодження на переніссі поліцейського, однак звідки воно взялося вона не бачила. Свідок також заявила, що після сутички поліцейський заламав руку обвинуваченого та поклав його на підлогу, після цього через невеликий проміжок часу в магазин-кафетерій прийшли інші поліцейській в кількості трьох, можливо, більше осіб, які почали бити ОСОБА_4 , що лежав на підлозі, ногами в різні частини тіла. Від цих дій у обвинуваченого ОСОБА_4 були зламані ребра, були тілесні ушкодження на потилиці, він приблизно два тижні лікувався в лікарні та вона особисто надавала медичні довідки слідчому.

Про обставини завдання ударів поліцейськими після затримання ОСОБА_4 в судовому засіданні також пояснила і свідок ОСОБА_8 , яка працює барменом у вказаному магазині-кафетерії та яка зазначила, що бачила як поліцейські, що прибули в магазин-кафетерій, били ногами в боки лежачого ОСОБА_4 .

Вказані покази свідків про побиття працівниками поліції при затриманні та про завдання тілесних ушкоджень в судовому засіданні також підтвердив і обвинувачений ОСОБА_4 , пояснивши, що у нього є усі медичні документи про його лікування, однак зазначив, що він не бажає притягнення поліцейських до відповідальності, тому нікуди з цього приводу не звертався.

Таким чином, вказані відомості дають суду підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

У зв`язку з викладеними, суд, заслухавши думку та пояснення прокурора, який заявив, що до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості про вказані обставини не вносилися та досудове розслідування з цього приводу не проводилося, була лише проведена судово-медична експертиза ОСОБА_4 в раках розслідування даного кримінального провадження, за висновками якої тілесних ушкоджень у обвинуваченого виявлено не було, думки потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_9 , дійшов висновку про необхідність доручення органу досудового розслідування провести дослідження вказаних обставин про порушення вимог законодавства під час затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Так, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За змістом засади верховенства права, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 7 та ст. 8 КПК, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

А відповідно до засади поваги до людської гідності, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 7 та ст.11 КПК під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні Зелілов проти Греції (п. 42, рішення від 24 травня 2004 р., заява №17060/03) зазначив: «Як неодноразово заявляв Суд, в Статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. №475/97-ВР) (далі Коненція) закріплена одна з найбільш фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Навіть за найскладніших обставин, таких як боротьба з тероризмом та організованою злочинністю, Конвенція в абсолютній формі забороняє катування і нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження або покарання. На відміну від більшості матеріально-правових норм Конвенції і протоколів № 1 та 4, Стаття 3 не містить жодних положень щодо винятків від цієї заборони або відступів від неї, які допускаються Статтею 15, навіть у випадках надзвичайних ситуацій, що становлять загрозу для життя країни».

Далі, Європейський суд з прав людини у своїй практиці встановлює існування позитивного обов`язку Держави розслідувати факти жорсткого поводження. Так, в рішенні Ісмаілов проти України (п. 42, рішення від 27 листопада 2008 р., заява №17323/04) Суд чітко зазначив: «Суд повторює, що коли особа висуває небезпідставну скаргу щодо поганого поводження зі сторони представників держави в порушенні статті 3, це положення, якщо його тлумачити в світлі загального обов`язку держави відповідно до статті 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом проведення ефективного офіційного розслідування. Таке розслідування, як і те, що проводиться відповідно до статті 2, має виявити і покарати винних осіб. Інакше загальна правова заборона катування та нелюдського і такого, що принижує людську гідність, поводження та покарання, попри своє фундаментальне значення, була б неефективною на практиці, і в деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто перебуває під їхнім контролем (див. «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VII, с. 3290, п. 102, та «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), № 26772/95, рішення від 6 квітня 2000 року, п. 131, ЕСПЛ 2000-ІV)».

За змістом частин 6 8 ст. 206 КПК слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати заяву особи про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб) або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі. Слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Таким чином, з урахуванням отриманих судом відомостей щодо можливого порушення вимог законодавства під час затримання ОСОБА_4 , враховуючи невиконання прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК обов`язку щодо невідкладного внесення після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідних відомостей щодо порушення вимог законодавства під час затримання обвинуваченого ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, вищенаведені основоположні засади кримінального провадження верховенства права, законності та поваги до людської гідності, а також засаду змагальності сторін, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у кримінальному провадженні, вважає за необхідне в силу ч. 6 ст. 9 КПК застосувати наведені положення частин 6 8 ст. 206 КПК (хоча це обов`язки слідчого судді) та доручити органу досудового розслідування провести дослідження обставин про порушення вимог законодавства під час затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

В даному випадку, з урахуванням часу, що минув з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також відсутності загрози його безпеці, суд не вбачає підстав для застосування п.п. 1, 3 ч. 6 ст. 206 КПК та забезпечувати невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 та вживати необхідних заходів для забезпечення його безпеки згідно із законодавством.

Керуючись ст. ст. 7 9, 11, 22, 206, 370 372 КПК України, суд

постановив:
Доручити органу досудового розслідування, а саме слідчому управлянню прокуратури Одеської області, провести дослідження обставин про порушення вимог законодавства під час затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1