Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
Іменем України

02 листопада2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
та обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0006606 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вовківці Роменського району Сумської області, раніше не судимої,зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, суд звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік та поклавши на неї обов`язки передбачені законом.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_7 05 червня 2016 року біля 09 год. 00 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , в якій тимчасово проживала, вирішила таємно викрасти чуже майно, яке належало потерпілій ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала: золоту каблучку, вартістю 3200 грн., золоту сережку, вартістю 900 грн., грошові кошти в сумі 2000 грн., фен марки «Maxwell» моделі MW-2008, вартістю 400 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа експрес мюзикл» без сім-карти, вартістю 1500 грн.

Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 8000 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на неї обов`язки передбачені законом. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченої, посилається на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме у зв`язку із застосуванням закону, який не підлягає застосуванню.

Зокрема, як вважає прокурор, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 вид покарання, який не передбачений санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, не пославшись у своєму вироку на положення ст. 69 цього Кодексу, яка надає суду право призначення винному більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а тому цей вирок є незаконним та підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченій покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченої, як просила суд не погіршувати її становища; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченої; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_7 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченій і чи повинна вона його відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував: тяжкість вчиненого нею злочину; особу обвинуваченої, яка раніше не судима, її відношення до вчиненого, а саме щире каяття та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Крім цього, суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, а також прийняв до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи наведені вище обставини, суд першої інстанції визнав, що обвинувачена ОСОБА_7 заслуговує на покарання у виді обмеження волі.
Водночас, приймаючи до уваги особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, її відношення до вчиненого та щире каяття, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість її виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, із застосуванням до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, прийнявши рішення про звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням, якщо, у період встановленого судом іспитового строку, вона не скоїть нового правопорушення та виконає обов`язки, покладені на неї законом.
Перевіряючи вирок суду в межах доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначивши обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України вид покарання, який не передбачений санкцією ч. 1 цієї статті, що, відповідно до вимог ст. 409 КПК України, є підставою для скасування або зміни судового рішення.
Разом з тим, незважаючи на це, колегія суддів не вбачає, що, в даному конкретному випадку, вказане порушення закону, може служити підставою для скасування вироку суду в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок зокрема у разі необхідності застосування більш суворого покарання або неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Однак доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, з урахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, не дозволяють зробити висновок про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, через те, що за своїм видом чи розміром є явно несправедливим внаслідок його м`якості.
Більш того, в апеляційній скарзі прокурора не йде мова про неправильне звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання на підставі ст. 75 КК України.
У зв`язку з цим, факт неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, слід розцінювати лише як підставу для зміни вироку суду в частині призначеного покарання.
При цьому, приймаючи до уваги обставини, на які суд першої інстанції послався у своєму вироку, а також дані про особу обвинуваченої, її сімейний та матеріальний стан, зокрема те, що вона розлучена, не має постійного місця роботи, проживає з двома дорослими дітьми, онукою та матір`ю похилого віку, усунення заподіяних злочином наслідків до направлення справи до суду, колегія суддів вважає за можливе, наряду зі щирим каяттям та активним сприянням розкриттю злочину, визнати обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 усунення заподіяної злочином матеріальної шкоди, яка була завдана потерпілій ОСОБА_9 .
Враховуючи наявність кількох, наведених вище, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не становить підвищеної небезпеки для суспільства, колегія суддів, на підставі вимог, передбачених ст. 69 КК України, вважає необхідним перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а саме до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, тобто до того ж покарання, яке застосував суд першої інстанції, без посилання в мотивувальній та резолютивній частинах вироку на ст. 69 цього Кодексу.
Крім цього, враховуючи тяжкість злочину, особу винної та інші обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та приймає рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадження підлягає задоволенню лише частково, а вирок суду щодо ОСОБА_7 зміні, в частині призначеного їй покарання за ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на неї обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/1742/2016

Категорія ч. 1 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1