УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року м. Одеса
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.09.2016 року представником МП ТОВ «Полімікс» подало на ім`я начальника ГУ «Одеський лабораторний центр» заяву про проведення відбору та лабораторних досліджень хімічного та бактеріологічного стану води зі свердловини, розташованої по проспекту Маршала Жукова, 32-Б у м. Одеса.
Далі, 06.09.2016 начальник відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Держпродспоживслужби у м. Одеса ОСОБА_5 з мобільного номеру НОМЕР_1 зателефонував заступнику директора МП ТОВ «Полімікс» ОСОБА_6 та запропонував зустрітись в кафе, розташованому на вул. Дерибасівська у м. Одеса.
Далі, під час зустрічі, 07.09.2016, приблизно о 13.00 годин, знаходячись у кафе «Вояж», розташованому по вул. Дерибасівська, 5 у м. Одеса ОСОБА_5 , висунув ОСОБА_6 вимогу про передачу йому, не пізніше 10.09.2016 року грошової суми у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень в якості неправомірної вигоди за організацію надання позитивного висновку щодо результатів аналізів води. У разі відмови від передачі вказаної грошової суми, результати аналізів будуть негативними та у підприємства виникнуть проблеми з вводом свердловини в експлуатацію. Крім того, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що на МП ТОВ «Полімікс» також може бути накладено штраф на незаконне використання надр.
На виконання незаконної вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 10.09.2016 року приблизно о 15.35 годин, знаходячись на вул. Фонтанська дорога, 155 у м. Одеса в автомобілі BMW р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 передав останньому грошові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, у якості неправомірної вигоди за отримання документів про позитивні результати аналізів води зі свердловини розташованої по проспекту Маршала Жукова, 32-Б у м. Одеса.
Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 затриманий працівниками правоохоронних органів на місці скоєння злочину.
В ході огляду місця події, в автомобілі BMW р/н НОМЕР_2 виявлені та вилучені грошові кошти у вигляді банкнот Національного Банку України номіналом по 200 (двісті) гривень кожна в кількості 50 купюр, усього на загальну суму 10 000 (десять) тисяч гривень, а саме: ПБ 4636555. УФ0868825. ЕЦ1806880. ЄЩ4360795. ЄШ1998607. ВЕ2498947. ПД5297149. ЄА1335597. АГ3964473. ЕГ4077552. ЕЮ2512735. ЄЧ9182930. ЕЕ1630523. СВ3304581. СЕ0457027. ПЕ6779553. КЄ0394052. ЕЮ8548821. КЛ4870538. ЕЯ9034151. МБ1742095. ЄЗ2499932. ПЕ7054457. ЗА4121795. КД6602650. ЗВ3436907. СЕ4225495. ЕВ6035244. ПЕ7424184. ЗБ1815405. АД1235770. КД6637192. УХ2989906. ЕЮ1649415. ВЖ4231553. ЕЦ8089725. ПА6564338. АЕ0165564. ЕА0993620. КЙ1964423. ЄГ6677840. КЙ1390266. ЕЯ5749893. ЕХ2708912. КД8985281. АВ4967607. КЕ0906120. ЄЖ4113440. КА6939575. КЖ0519069; особисті грошові кошти загальною сумою 6570 (шість тисяч п`ятсот сімдесят) гривень; мобільний телефон НОКІА в металевому корпусі.
Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що вилучені речі та предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події 10.09.2016 р., в автомобілі BMW р/н НОМЕР_2 .
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думку слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України «Арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його». Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України «Слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України».
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Обмеження права власності підозрюваного на вказане майно є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки іншим чином неможливо забезпечити цілісність та збереження речових доказів.
Крім того, враховуючи, що вилучені предмети та документи містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів та обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також те, що необхідно провести їх детальних огляд, призначити судові експертизи та вирішити питання щодо визнання їх речовими доказами та документами у провадженні, вважаю за необхідне накласти арешт на вказане вище майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132,167, 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 задовольнити.
Виконання ухвали покласти на слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1