Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/368/16-к
Провадження № 1-кп/280/104/16
ВИРОК
Іменем України
27 липня 2016 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000179 на підставі угоди про примирення від 17.03.2016 року та обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Коростишева, Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою базовою освітою, не одружений, утриманців не має, працює різноробочим ТОВ «Мікос», судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ,будучи засудженим 23.09.2013 року Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,з частковим приєднанням не відбутого покарання за вироком Коростишівського районного суду від 25.07.2012 року,з призначенням остаточного покарання 4 роки 20 днів,із зарахуванням в термін відбуття покарання за ст.72 КК України термін перебування під вартою з 04.06.2013 року,після відбуття покарання,перебуваючи на волі,маючи вказану не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість,необхідних висновків не зробив,на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_4 , наприкінці лютого 2016 року, у ранковий час, знаходився вдома, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . У цей же день та час, у вказаному місці,у ОСОБА_4 виник злочинний умисел,направлений на таємне,повторне викрадення чужого майна,що належить його батьку ОСОБА_5 ,а саме-шкіряної куртки. Достовірно знаючи про те,де знаходиться майно батька, ОСОБА_6 підійшов до шафи,що знаходилась у прихожій кімнаті будинку за вказаною адресою.

Продовжуючи свої злочинні дії,які охоплювалися єдиним злочинним умислом, направленим на таємне,повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 ,усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій,впевнившись,що за його діями ніхто не спостерігає,діючи умисно,з корисливих мотивів,із полиці шафи,шляхом вільного доступу,повторно,таємно викрав чуже майно,що належить ОСОБА_5 ,а саме чоловічу шкіряну куртку темно-коричневого кольору марки «Ercan»,вартістю 2500 грн.,внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2500 грн.. Викрадену куртку ОСОБА_6 привласнив та розпорядився нею на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України,тобто крадіжку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиросердно розкаявся.

До суду потерпілий ОСОБА_5 подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі,умови угоди про примирення,укладеної 17.03.2016 року підтримує повністю, просив її затвердити, порядок оскарження вироку,передбачений ст.ст.394,424 КПК України,потерпілому зрозумілий, роз,яснений.

17 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення відповідно до змісту якої, останній вибачився перед потерпілим,у повному обсязі відшкодував завдану шкоду, ОСОБА_4 повністю визнає свою провину у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому сторони угоди погоджують призначення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі,із застосуванням до ОСОБА_4 ст.75 КК України,звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням,встановивши однорічний іспитовий строк,покласти на ОСОБА_4 виконання обов,язків, передбачених ст.76 КК України.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення судом під час судового засідання з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє:

- що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди,передбачені статтею 473 КПК України;

- характер кожного обвинувачення;

- вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Після роз`яснення обвинуваченому його прав та наслідків укладення угоди про примирення, ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про примирення, укладену 17.03.2016 року між ним та потерпілим ОСОБА_5 ..

Прокурор вважає, що угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню.

В результаті вивчення документів досудового розслідування,опитування обвинуваченого,суд приходить до висновку, що угода про примирення, укладена 17.03.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає положенням КПК України та КК України і підлягає затвердженню оскільки:

- умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема правильною є правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчинені повторно;

- умови угоди відповідають інтересам суспільства;

- умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

- відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися;

- відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

- наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, відповідає положенням статті 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах встановлених санкцією частини другої статті 185 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, особу винного, який працює різноробочим ТОВ «МІКОС», не одружений, утриманців не має, судимий, на диспансерних наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65 КК України, ст. ст. 373-376, 394-395, 472-475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 17 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене угодою про примирення покарання у виді позбавлення волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_4 звільнити від покарання, призначеного за даним вироком з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: шкіряну чоловічу куртку темно-коричневого кольору марки «Ercan», яка належать потерпілому ОСОБА_5 та знаходиться у нього на зберіганні-залишити у розпорядженні останнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, потерпілому та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1