АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/1794/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1373/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Кримінальні справи
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- засудженого ОСОБА_7
- представника виправної колонії ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.03.2016р., -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.03.2014 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.
23.02.2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого про застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році».
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.03.2016 р. засудженому ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, та до закінчення іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин.
Не погоджуючись із таким рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скороти строк його покарання.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що на даний час у нього залишилось менше 1/3 строку покарання, а саме, 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Він же просить врахувати, що його мати знаходиться одна з двома неповнолітніми дітьми, і надавати допомогу їй нікому.
Обвинувачений вважає, що законом передбачена можливість часткового скорочення строку за злочини середньої тяжкості.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, думку засудженого, який просив його апеляційну скаргу задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягаєзадоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвала про відмову ОСОБА_9 в задоволенні його клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_9 має дві не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, до яких, відповідно до ст.12 КК України, віднесено злочини, передбачені ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, він був звільнений від відбування покарання з випробуванням, та до закінчення іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Колегія суддів вважає, що таке посилання суду першої інстанції на цю норму Закону України «Про амністію у 2014 році» є законним та обґрунтованим.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_9 був засуджений 10.01.2013 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.122 , ч.1 ст.296 , ч.1 ст.185 , ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75,104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, тобто, за тяжкий злочин.

В період відбування засудження з іспитовим строком засуджений знову вчинив тяжкий злочин, за який 14.03.2014 року засуджений Харківським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 , ч.2 ст.186 , ч.1ст.70 , ч.1 ст.71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.

В п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» вказано, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Крім того, пунктом «в» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що амністія не може застосовуватися до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням, і до закінчення визначеного судом іспитового строку знов вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.
З вищевикладеного випливає, що ОСОБА_9 не є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки як даним законом, так і Законом України «Про застосування амністії в Україні» передбачено перелік підстав, які виключають можливість застосування амністії.
Таким чином, колегія суддів ухвалу суду першої інстанції від 16.03.2016 року відносно ОСОБА_7 вважає законною та обґрунтованою, яка скасуванню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.03.2016 року про відмову йому в задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя -

Судді -