Справа № 442/5843/16-к
Провадження № 1-кп/442/335/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 21.09.2015року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого директором Дрогобицької загальноосвітньої школи І-ІІІступенів , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України,-

встановив:
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, затверджений прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

Ухвалою від 5 вересня 2016 року за зазначеним обвинувальним актом суддею було призначене підготовче судове засідання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_4 подали клопотання про повернення обвинувального прокурору з підстав його невідповідності вимогам кримінально-процесуального закону, зазначених ву клопотанні.

Прокурор проти задоволення заяви заперечив, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та відсутні підстави для повернення такого.

Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних міркувань.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зі змісту цієї статті вбачається, що обвинувальний акт може бути повернуто прокурору за умови невідповідності його вимогам кримінального-процесуального закону.
Як було зазначено вище, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам закону за формою або змістом, складений не уповноваженою посадовою особою, не містить необхідних реквізитів або відомостей, наданий без додатків, передбачених статтею 291 КПК України як обов`язкові.
Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування і має містити відомості зазначені в ч.2 ст. 291 КПК України.
Змістом статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості : 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Надання до суду інших документів до початку судового засідання забороняється.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
За практикою Європейського суду з прав людини формулювання обвинувачення повинно бути чітким та не двозначним, оскільки відомості, надані обвинуваченому та викладені в формулюванні обвинувачення повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення є необхідним для підготовки адекватного захисту (рішення ЄСПЛ у справі «Маттоціа проти Італії" від 25.07.2000 року; рішення ЄСПЛ у справі "Абрамян проти Росії" від 09.10.2008 року).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Однак, зі змісту висунутого обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.191 КК України вбачається, що воно є не чітким, оскільки містить внутрішні суперечності.
Так, органом досудового розслідування при формулюванні обвинувачення зазначається, що «відповідно до посадової інструкції директора ЗОШ №17, затвердженої 29.11.2012 року начальником відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради на ОСОБА_6 покладено виконання визначених обов`язків» (аркуш 1 абзац 2 обвинувального акту), перелік яких наведено в формулюванні обвинувачення. В той же час, в абзаці 4-5 аркуша 2 обвинувального акту зазначається, що « ОСОБА_6 , діючи всупереч покладених на нього обов`язків…( затверджених лише 29.11.2012 року), зловживаючи своїми службовими обов`язками, підписав штатні розписи Дрогобицької ЗОШ І-ІІІ ступенів №17 від 01.09.2012 року, 01.10.2012 року…, якими передбачено 3 штатні посади гардеробника у вказаній школі.
За таких умов, формулювання обвинувачення є суперечливим, оскільки орган досудового розслідування фактично викладає взаємовиключні обставини, зміст яких полягає в тому, що ОСОБА_6 , нібито, зловживаючи повноваженнями, які на нього покладено лише 29.11.2012 року підписав штатні розписи станом на 01.09.2012 року та 01.10.2012 року, що є неможливим, оскільки зловживання повноваженнями, які були покладені на особу пізніше, ані ж прийнято відповідне рішення про підписання штатних розписів виключається.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Викладаючи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України орган досудового розслідування в загальному описує суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, однак жодним чином не викладає, в чому полягав корисливий мотив ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу злочину, адже відсутність корисливого мотиву у останнього виключає кваліфікацію дій за ч.2 ст.191 КК України.
За таких умов, зазначаючи, що ОСОБА_6 діяв умисно, орган досудового розслідування жодним чином не описує обов`язкової ознаки корупційного правопорушення та, відповідно ч.2 ст.191 КК України корисливого мотиву, який полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже чи нічийне майно на свою чи іншої особи користь або отримати майнову вигоду без обернення чужого майна на свою користь. Тобто, з формулювання обвинувачення не зрозуміло яку корисливу мету переслідував ОСОБА_6 підписуючи штатні розписи та яку користь від цього отримав.
Таким чином, обвинувачення по формі та за змістом є суперечливим, містить посилання на взаємовиключні обставини, а відсутність даних про мотив та мету свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення та унеможливлює якісно та в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
Отже судом встановлено, що органом досудового слідства в обох обвинувальних актах сформульовано некоректне обвинувачення в частині придбання наркотичних засобів, тобто не зазначена подія кримінального правопорушення, а саме місце, час,спосіб вчинення такого, які підлягають доказуванню. Оскільки придбання наркотичних засобів є окремим складом кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.2 КК України, суд вважає, що подія такого підлягає окремому доказуванню, а тому обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в цій частині.
Крім цього, в обвинувальному акті всупереч приписів ст. 291 КПК України слідчим здійснено посилання на висновок судово економічної експертизи № 9/263 від 07.07.2016 року (аркуш 3 абзац 7) та на акт ревізії (аркуш 3 абзаци 4,6) як на джерело доказів, якими в подальшому сторона обвинувачення доводитиме винуватість ОСОБА_6 .
Посилання стороною обвинувачення на перелік та зміст доказів, зокрема результатів проведення судово-економічної експертизи та акту ревізії до початку судового слідства є неприпустимим та порушує принцип рівності та змагальності сторін у кримінальному провадженні, оскільки обсяг і перелік доказів, які підлягають дослідженню встановлюються в ході судового розгляду.
Згідно з п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Відповідно до вимог ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, крім фізичної особи, також юридична особа, якій кримінальним правопорушення завдано майнової шкоди.
В цивільному позові , поданому прокурором, зазначено, що шкода завдана діями обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає стягненню на користь відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, однак в обвинувальному акті відомості щодо потерпілого відсутні.
На підставі викладеного, суд вважає, що при таких обставинах обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду і повинен бути повернений прокурору, зобов`язавши його усунути виявлені недоліки у розумний строк з дня отримання ним обвинувального акту.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання про повернення обвинувального акту підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
постановив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 21.09.2015року щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.2 КК України повернути прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , зобов`язавши його усунути виявлені недоліки у розумний строк з дня отримання ним обвинувального акту.
Ухвала підлягає оскарженню до апеляційного суду Львівської області впродовж семи діб з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1