№1-кп/243/762/2016
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2016 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження № 0003096 на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Олександрівського району Донецької області, громадяннина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Під час досудового розслідування між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, яку з обвинувальним актом було направлено до суду.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Згідно наказу директора ДП «Агрофірма «Шахтар» № 396 від 15.09.2004 р. ОСОБА_4 призначений на посаду директора філії «Машино-тракторна станція» ДП «Агрофірма «Шахтар». Відповідно до п.8.3 Положення про філію «Машино-тракторна станція» ДП «Агрофірма «Шахтар», затвердженого 01.09.2004 р., директор здійснює прийняття та звільнення робітників філії, встановлює режим, організацію робочого часу та відпочинку робітників відповідно до діючого законодавства України, затверджує штатний розклад і правила внутрішнього трудового розпорядку, здійснює оперативне керівництво фінансово-господарською діяльністю філії, тобто є службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Наприкінці лютого 2016 року, більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, до ОСОБА_4 звернулися раніше йому знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з проханням посприяти в отриманні довідок про стаж роботи в ДП «Агрофірма «Шахтар», на що ОСОБА_4 погодився. В цей час у нього виник протиправний умисел, спрямований на складання завідомо підроблених документів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 надав головному бухгалтеру філії «Машино-тракторна станція» ДП «Агрофірма «Шахтар» ОСОБА_8 виготовити довідки про стаж роботи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в філії «Машино-тракторна станція» ДП «Агрофірма «Шахтар» на посадах трактористів-машиністів з 14 травня 2014 року. Через декілька днів, точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_8 передала ОСОБА_4 довідки № 6 та № 7 від 29.02.2016 р. на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно, в яких було зазначено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працюють в філії «Машино-тракторна станція» ДП «Агрофірма «Шахтар» з 14 травня 2014 року трактористами-машиністами, засвідчені підписом головного бухгалтера ОСОБА_9 , проставлено штам та печать філії. Отримавши вищезазначені довідки від ОСОБА_9 , ОСОБА_4 вивчив їх та поставив свій підпис, після чого передав їх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тим самим видав завідомо неправдиві документи.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, тобто видав завідомо неправдиві офіційні документи.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 у скоєнні цього злочину визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2016 року, яку було ним укладено з прокурором.

Він розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому злочину за частиною 1 статті 366 КК України. Усвідомлює небезпечність своєї злочинної поведінки. Під час досудового розслідування він розповів усі обставини скоєного ним кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному, висловив своє бажання укласти з прокурором угоду про визнання винуватості.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння,у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 - кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 366 КК України, бо він, будучи службовою особою, видав завідомо неправдиві офіційні документи.

Із долучених до обвинувального акту матеріалів убачається, що 31 жовтня 2016 року між Слов`янської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченного частиною 1 статті 366 КК України, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сприяти досудовому слідству у кримінальному провадженні №0003096. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен нести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді штрафу урозмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 1700 грн., з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 1 рік. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному. Угода була підписана ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив про те, що при укладанні даної угоди від 31 жовтня 2016 року були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_4 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 31 жовтня 2016 року, беззастережно підтвердив визнання ним винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України, його ініціативу і добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

Відповідно до положень статті 12 КК України злочин, передбачений частиною 1 статті 366 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості від 31 жовтня 2016 року за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468-470, 472 КПК України, положенням частини 1 статті 366 КК України, щодо правової кваліфікації злочину та щодо узгодженої міри покарання у вигляді штрафу, розмір якого передбачено санкцією частини 1 статті 366 КК України, та додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, допиту ОСОБА_4 , суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Крім того, обвинуваченому роз`яснені положення частин 4, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України, а саме право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди.

Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений у присутності захисника ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості. Прокурор також просив затвердити зазначену угоду.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку та затвердження угоди від 31 жовтня 2016 року про визнання винуватості ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до положень частини 2 статті 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Документально підтверджені витрати під час досудового розслідування на залучення експертів науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Донецькій області у сумі 1650 грн. 75 коп., відповідно з положеннями частини 2 статті 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався, необхідності в його застосуванні при судовому провадженні не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 ст.314, частиною 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 31 жовтня 2016 року, укладену між прокурором Слов`янської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та підозрюваним ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження № 0003096 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України, та призначити йому покарання за частиною 1 статті 366 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 1700 грн. в дохід держави з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком на 1 (один) рік

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Донецькій області у сумі 1650 грн. 75 коп.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджено угоду, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1