Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/621/16 Головуючий суддя у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 152 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001344 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Диківка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, не одружений, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Також, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив статеві зносини із використанням безпорадного стану потерпілої особи (зґвалтування), вчинене відносно неповнолітньої особи, за таких обставин:

27.04.2015 року приблизно 07.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він проживав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та її неповнолітніми дітьми ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зайшов до спальної кімнати будинку, в якій в цей час на дивані відпочивала неповнолітня ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на задоволення статевого потягу, обвинувачений, скориставшись тим, що неповнолітня ОСОБА_10 спала в положенні лежачи долілиць, діючи з низьких мотивів задоволення статевої пристрасті, ліг на спину останньої, звільнив від одягу статеві органи потерпілої і проти волі ОСОБА_10 , яка перебувала в стані глибокого сну, здійснив з нею статевий акт в природний спосіб.

Внаслідок насильницького статевого акту ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у статеві органи та розриву дівочої пліви.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 152 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Свої доводи обґрунтовує тим, що обвинувачений вину визнає частково, не повністю усвідомлює суспільно-небезпечний характер вчиненого ним злочину, вчинив особливо тяжкий злочин відносно неповнолітньої особи та скориставшись її безпорадним станом, внаслідок чого порушено її статеву недоторканість та завдано значних душевних страждань.

В доповненнях до апеляції ставить вимогу відповідно до ч. 5 ст.72 КК України у строк покарання засудженому ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 27.04.2015 року до набрання законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, вислухавши думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши письмові заяви законного представника потерпілої та потерпілої, які просили розглянути апеляційну скаргу прокурора без їх участі, при вирішенні якої покладаються на розсуд суду, обвинуваченого та в його інтересах захисника, які не заперечували стосовно зарахування строку попереднього увязхнення у строк покарання, в іншій частині просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 152 ч. 3 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, а дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ст. 152 ч. 3 КК України, як вчинення статевих зносин із використанням безпорадного стану потерпілої особи (зґвалтування), відносно неповнолітньої особи.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що в сукупності визнав обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, при цьому врахував тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого при призначенні покарання, про що належним чином вмотивував у вироку і з чим погоджується колегія суддів.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений вину визнає частково, не повністю усвідомлює суспільно-небезпечний характер вчиненого ним злочину, вчинив особливо тяжкий злочин відносно неповнолітньої особи та скориставшись її безпорадним станом, внаслідок чого порушено її статеву недоторканість та завдано значних душевних страждань є безпідставними, оскільки вказане судом першої інстанції належно враховано, про що вказано у вироку суду і про що зазначалося вище, а також вони не доводять того, що ОСОБА_8 необхідно призначити більш тяжке покарання.

Інших доводів, які б давали підстави для обтяження покарання обвинуваченому колегія суддів не знаходить.

В той же час, відповідно до ст. 72 ч. 5 КК зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

В резолютивній частині вироку, суд першої інстанції вказав на застосування до обвинуваченого положення вищевказаної статті, проте не зазначив з якого і по який час необхідно відраховувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, який необхідно рахувати з моменту затримання обвинуваченого, а саме з 27.04.2015 року і до набрання вироком суду першої інстанції законної сили, що передбачено ст. 532 КПК України, тобто по день розгляду даного провадження судом апеляційної інстанції - 04.07.2016 року.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ст. 72 ч. 5 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 , із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині зарахування строку відбуття покарання.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати засудженому ОСОБА_8 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 27 квітня 2015 року по 19 жовтня 2016 року.

В решті вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4