УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №289/518/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
04.04.2016 року ОСОБА_7 звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з клопотанням в якому просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права належні СТОВ II Райдуга.
У відповідності до Статуту СТОВ II Райдуга від 12 травня 2005 року та Договору про діяльність СТОВ II Райдуга від 12 травня 2005 року його частка у статному капіталі СТОВ II Райдуга становила 33 % , що рівняється сумі 330 000,00 грн.
Відповідач порушив вимоги чинного законодавства щодо несплати йому вартості частини майна, пропорційній його частці у статутному капіталі СТОВ ІІ Райдуга чим порушив вимоги ст.ст. 54-64 Закону України Про господарські товариства.
Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.05.2016 року клопотання ОСОБА_7 про арешт майна залишено без задоволення.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що по даному кримінальному провадженню підозра винній особі не пред?явлена, скаржник ОСОБА_7 не визнаний слідчим ні потерпілим ні цивільним позивачем, також скаржник не надав суду доказів, що майно, на яке він просить накласти арешт, підпадає під вимоги ч.2 ст. 170 КПК України, за таких обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що подане ОСОБА_7 клопотання про арешт майна не підлягає до задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права належні СТОВ II Райдуга.Посилається на те, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що він є потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні, а тому має право звертатися до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_7 про задоволення його апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною і обгрутованою, перевіривши матеріали додані до клопотання слідчого про накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, яке належить СТОВ II Райдуга вказаних вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Так, мотивуючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про накладення арешту на майно СТОВ II Райдуга слідчий суддя дослідив всі обставини справи з якими закон пов?язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно. Зокрема, як вбачається з матеріалів поданого клопотання, ОСОБА_7 в позовній заяві не визначено осіб, які мають нести цивільну відповідальність за шкоду спричинену скоєнням кримінального правопорушення.
Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 КПК України ); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При вирішенні питання про накладення арешту на майно СТОВ ІІ Райдуга слідчий суддя вірно зазначив, що в межах кримінального провадження будь-якій особі підозра у вчиненні кримінального правопорушення не пред?являлася.
Таким чином, слідчий суддя вирішуючи питання про накладення арешту на майно СТОВ ІІ Райдуга дотримався вимог законодавства, які передбачають порядок, умови, наслідки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про накладення арешту на майно СТОВ ІІ Райдуга так як ним не доведено обґрунтованість поданого клопотання, в позовній заяві не визначено осіб, які мають нести цивільну відповідальність за шкоду спричинену скоєнням кримінального правопорушення, а по даному кримінальному провадженню будь-якій особі не пред?являлася підозра про вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про необґрунтованість поданого клопотання та законність ухвали слідчого судді.
З врахування наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвалу слідчого судді такою, що відповідає вимогам законодавства.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права належні СТОВ II Райдуга - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді :