Справа № 159/6504/15-к
Провадження № 1-кп/159/25/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001170 від 22 вересня 2015 року, та долучені до нього матеріали стосовно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стобихівка Камінь-Каширського району Волинської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше судимого 19.11.2007 року Камінь-Каширським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так ОСОБА_5 21 вересня 2015 року близько 16 години 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, з корисливих спонукань, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, потрапив через отвір пошкодженої огорожі зі сторони вул. Я.Мудрого в м. Ковелі на територію парку відстою пасажирських вагонів ВП "Пасажирське вагонне депо Ковель" станції Ковель Львівської залізниці, яка не охороняється та знаходиться в м. Ковелі по вул. Ветеранів, 1, звідки таємно викрав дві гальмівні чавунні колодки пасажирських вагонів типу "С", які належать ВП "Пасажирське вагонне депо Ковель" ДТГО "Львівська залізниця", вартістю 197,50 грн. за штуку, чим завдав останньому майнову шкоду на загальну суму 395 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав повністю. Суду показав, що в той день, точної дати не пам`ятає, він вживав спиртні напої та був у стані алкогольного сп`яніння. Йдучи по дорозі до залізничного вокзалу в м. Ковелі, зайшов через отвір в пошкодженій огорожі на територію залізниці та побачив два металевих предмети, які взяв та викинув через цю огорожу. За межами огорожі сховав ці предмети в кущах. Пізніше, повертаючись із залізничного вокзалу, підійшов до місця, де сховав ці предмети, випив горілки, хотів забрати їх з метою в подальшому здати на металобрухт, однак був затриманий працівниками міліції. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вчинив крадіжку, вчинивши тим самим кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_5 вчинено середньої тяжкості кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_5 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів, посередньо характеризується по місцю реєстрації, на диспансерному обліку в нарколога не перебуває, однак перебуває на обліку в лікаря-психіатра.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 324 від 16.11.2015 року, у ОСОБА_5 виявлялися в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення та виявляються на даний час, наслідки травматичного ураження головного мозку у вигляді психоорганічного синдрому з помірно вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням. Ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляла та позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Таким чином ОСОБА_5 може нести кримінальну відповідальність за вчинення суспільно-небезпечних діянь.

Крім цього, суд враховує відсутність майнових претензій потерпілої особи до обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді арешту на строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_5 , слід залишити без змін. Виняткових обставин для звільнення його з-під варти до набрання вироком законної сили судом не вбачається.

На підставі ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

Цивільних позовів по справі не заявлено.

Дані про процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з 22 лютого 2016 року.
На підставі ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення (з 22 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили) до строку відбування покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази: дві чавунні гальмівні колодки пасажирських вагонів, які передано на зберігання представнику потерпілої особи ОСОБА_6 , - повернути у володіння ВП "Пасажирське вагонне депо Ковель" ДТГО "Львівська залізниця".

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1