Справа № 152/1386/16-к

У Х В А Л А
05 жовтня 2016 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши заяву про самовідвід судді Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 ,
26 вересня 2016 року до проведення підготовчого судового засідання, суддя ОСОБА_6 подала заяву про самовідвід у цьому провадженні, зазначивши, що учасники цього кримінального провадження, як підозрювана ОСОБА_4 так і потерпіла ОСОБА_5 , є сусідами її батьків, вона теж добре знайома з ними і підтримує дружні стосунки.
Посилаючись на те, що наведені вище обставини можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у її об`єктивності та неупередженості як судді у цьому провадженні, суддя ОСОБА_6 просить задовольнити заяву про самовідвід.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення заяви судді про самовідвід.
Обвинувачена Оплаканська ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення заяви судді про самовідвід.
У судове засідання суддя ОСОБА_6 не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просила розглянути заяву про самовідвід за її відсутності.
Розглянувши заяву про самовідвід, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах, необхідних для розгляду заяви, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що заяву про самовідвід слід задовольнити, виходячи із такого.
Суддя ОСОБА_6 подала заяву про самовідвід у цьому провадженні, зазначивши, що учасники цього кримінального провадження, як підозрювана ОСОБА_4 так і потерпіла ОСОБА_5 , є сусідами її батьків, вона теж добре знайома з ними і підтримує дружні стосунки.
У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Занд проти Австрії» (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає: «всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції».
Таким чином, можна стверджувати, що «судом, встановленим законом» (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.
Отже, самовідвід це обов`язок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.
Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що наведені вище обставини, можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у неупередженості ОСОБА_6 як головуючої судді у цьому провадженні та вплинути на результат розгляду справи, а тому заяву про самовідвід належить задовольнити.
Керуючись статтями 75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно із ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Суддя ОСОБА_1