АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/13/2016 Категорія КК: ч. 2 ст. 186
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0004251 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями захисника ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.07.2000 року Мінським районним судом м. Києва за ч.2 ст.81 КК України (1960 р.) до 1 року позбавлення волі, з застосуванням ст.46-1 відстрочено виконання вироку на 1 рік,

- 02.04.2001 року Мінським районним судом м. Києва за ст.17, ст.140 ч.2, ст.140 ч.2, 42 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

- 16.01.2002 року звільнений із Бережанської ВК Тернопільської області, на невідбутий термін покарання умовно-достроково 4 місяця 6 діб,

- 11.05.2004 року Оболонським районним судом м. Києва за ст.186 ч.2 , ст.309 ч. 1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 16.02.2008 року звільнений зі Старобабановської ВК Черкаської області (№ 92), за відбуттям строку покарання,

- 05.11.2010 року Оболонським районним судом м. Києва за ст.186 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

- 04.07.2011 року Подільським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 14.05.2014 року звільнений умовно-достроково із Білоцерківської ВК Київської області (№35), на невідбутий термін покарання 1 рік 4 місяця 17 діб,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_9

потерпілої: ОСОБА_10

захисника: ОСОБА_11

обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за цим вироком, частково у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі приєднано не відбуте ним покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 04 липня 2011 року та остаточно призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Судом вирішено питання щодо судових витрат та цивільного позову у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 , 08.05.2015, близько 18 години 00 хвилин, зайшов до кіоску ФОП « ОСОБА_12 », по ремонту одягу та чистки подушок, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходилась ОСОБА_10 , у якої на шиї був одягнутий золотий ланцюжок з підвіскою. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою збагатитись за чужий рахунок, наніс удар правою рукою в область грудної клітини потерпілої ОСОБА_10 , від чого вона відчула фізичну біль в області грудей, тим самим застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я. Після цього ОСОБА_13 взяв своєю рукою за золотий ланцюжок 583 проби, вагою 30 грам, вартістю 13 556 грн. 40 коп. з золотою підвіскою 583 проби, вагою 10 грам вартістю 4 518 грн. 80 коп., який був одягнутий на шиї ОСОБА_10 , та ривком зірвав його з її шиї. Після цього з викраденим майном ОСОБА_13 з місця правопорушення втік. В подальшому викраденим майном ОСОБА_13 розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_13 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 18075 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 , у якій просить скасувати вирок суду, як незаконний та необґрунтований, і закрити кримінальне провадження.

Вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не підтверджені доказами, зібраними під час досудового розслідування та судового розгляду, а здобуті докази є недопустимими відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, зокрема 09 травня 2015 року слідчим було проведено впізнання без участі захисника.

Крім того, в матеріалах справи є суперечливі докази, зокрема відомості зазначені у протоколі допиту свідка ОСОБА_14 та у протоколі допиту потерпілої від 09 травня 2015 року.

Обвинувачений вказує, що під час вчинення злочину він знаходився за місцем свого проживання, його показання підтверджуються показаннями свідками ОСОБА_15 , співробітників патрульної служби, та даними операторів «МТС» і «Лайф» щодо його місцезнаходження та свідка ОСОБА_15 .

Судом також не надано оцінку висновку дактилоскопічної експертизи № 299 від 18 травня 2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_13 також зазначає, що у нього є дружина ОСОБА_16 і тримісячна донька, проте судом першої інстанції вказані обставини не були встановлені.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 також просить скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки вирок суду ґрунтується на недостовірних, недопустимих та суперечливих доказах, посилаючись на доводи, аналогічні апеляційній скарзі обвинуваченого.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпіла ОСОБА_10 вказує, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, вина обвинуваченого доведена та не можна знімати з нього відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора та потерпілу ОСОБА_17 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані.

Рішення суду першої інстанції про визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, є обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності, у ньому також наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особи обвинуваченого, який неодноразово судимий, повторно скоїв умисний корисний злочин, його відношення до скоєного, фактичних обставин провадження, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України та призначенням остаточного покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на непричетність до вчинення кримінального правопорушення спростовуються сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , протоколами огляду місця події, протоколами впізнання та іншими матеріалами провадження. При цьому, суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення щодо допустимості та належності вказаних доказів, які отримані у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, та за наявності суперечливих доказів, які мали істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні зазначив чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, які обвинувачений наводив щодо його невинуватості у вчиненні злочину. Свої показання потерпіла ОСОБА_10 підтвердила і в судовому засіданні апеляційного суду, пояснивши, що в день пограбування обвинувачений біля 13 год. заходив в приміщення кіоску, де між ними виникла суперечка, в зв`язку з чим потерпіла добре запам`ятала обвинуваченого, а біля 18 год. саме він відкрито викрав у потерпілої золотий ланцюжок з підвіскою за обставин, викладених у вироку суду. Підстави для обмови обвинуваченого потерпілою відсутні.

Враховуючи викладене доводи апеляційної скарги обвинуваченого є безпідставними та не підтверджені належними доказами, при апеляційному розгляді не встановлено передбачених законом обставин, що є підставами для закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді та закриття кримінального провадження при апеляційному розгляді не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне в порядку ст. 404 КПК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 листопада 2015 року по 16 серпня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року у кримінальному провадженні № 0004251 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 листопада 2015 року по 16 серпня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4