Справа№751/3363/16-к
Провадження №1-в/751/525/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю:

засудженої ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника ЧВК-44 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в приміщенні суду, у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії № 44 кримінальне провадження за клопотанням засудженої ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

07.04.2016 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_2 , в якому вона просить: застосувати відносно неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджена підтримала клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково пояснила, що не дивлячись на хворобу працює , відносно неї ніколи не застосовувалась пільга, передбачена ст. 81 КК України . Просить дати їй шанс на виправлення , задовольнити клопотання.

Представник ЧВК-44 в судовому засіданні заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час ОСОБА_2 своєю поведінкою не довела своє виправлення. Відносно засудженої застосована пільга , вона переведена за ст.ст. 100,101 КВК до дільниці соціальної реабілітації . Але, у зв`язку з накладенням стягнень вона перебувала на профілактичному обліку , як злісний порушник і тільки 31.03.2016 року знята з обліку.

Прокурор висловив думку, що подання не підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що засуджена до праці відноситься добре, характеризується негативно, мала два стягнення , які погашені тільки місяць тому, повернута із дільниці соціальної реабілітації , тому засуджена не довела своє виправлення.

Заслухавши пояснення засудженої та представника ЧВК № 44, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, матеріали особової справи засудженої № 98-У-13, суд дійшов наступного висновку:

Згідно вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2013 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України в строк покарання за даним вироком, за сукупністю злочинів приєднано частково невідбуте покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01.04.2013 року у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 9 місяців з конфіскацією майна.

Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.01.2016 року, засудженій ОСОБА_2 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.07.2012 року по 21.07.2012 року та з 19.01.2013 року по 22.05..2013 року, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання : 22.05.2013 року.

Кінець строку покарання 26.05.2017 року.

Згідно висновку характеристики, затвердженої 12.04.2016 року , засуджена ОСОБА_2 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи те, що за час відбування покарання характеризується негативно, поведінка не є сумлінною, засуджена неодноразово допускала порушення установленого порядку та умов відбування покарання, формальний факт відсутності у засудженої заходів стягнення ще не можна вважати сумлінною поведінкою , оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженої. ОСОБА_2 лише нещодавно знято з профілактичного обліку як злісного порушника установленого порядку відбування покарання , зараз засуджена не бажає проявляти соціально-корисну активність у житті установи та відділення, не входить до складу засуджених , що позитивно характеризуються в установі , не входить до складу ради колективу засуджених відділення та установи , що свідчить про небажання засудженої показувати позитивний приклад засудженим установи , ставлення до праці засудженої за весь час відбування покарання також не є сумлінним , перебуваючи у дільниці соціальної реабілітації при установі засуджена не виявила бажання приймати участь у суспільно-корисній праці , тому адміністрація установи немає впевненості в її подальшій право слухняній поведінці.

Згідно психологічної характеристики , затвердженої 11.02.2016 року засуджена ОСОБА_2 хоча і усвідомлює свою провину , прямий причинно-наслідковий зв`язок між власними діями та наслідками від них, але прагнення змінити свою поведінку на соціально-прийнятну у неї на даний час відсутнє. За наявності підтримки та жорсткого контролю з боку оточення здатна вести соціально- прийнятний спосіб життя у суспільстві , але на даний час вона не готова до самокерованої право слухняної поведінки( а.особ.спр.156).

При вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення, суд враховує, що згідно вироку, за яким засуджена відбуває покарання кінцевий строк покарання - 18.10.2017 року. Після застосування до засудженої Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення» від 26.11.2015 року та ч.5 ст. 72 КК України, кінець строку покарання склав - 26.05.2017 року. Станом на 13.04.2016 року засудженій залишилось відбувати 1 рік 1 місяць 13 днів.

Також, суд враховує, що відносно засудженої ОСОБА_2 28.08.2014 року розглядалися матеріали щодо застосування до засудженої зміни умов тримання згідно ст.ст. 100,101 КВК України рішення позитивне , засуджена стає на шлях виправлення.

11.06.2015 року розглядалися матеріали щодо застосування до засудженої заміни не відбутої частини покарання більш м`яким , згідно ст.. 82 КК України рішення комісії позитивне , засуджена стала на шлях виправлення , однак засуджена відмовилась від застосування відносно неї ст.. 82 КК України .

Відносно засудженої ОСОБА_2 згідно довідки про заохочення та стягнення застосовано : 22.07.2015 року стягнення у виді суворої догани правами начальника та 09.09.2015 року догана правами начальника .

Тому, з 30.07.2015 року по 31.03.2016 року засуджена перебувала на профілактичному обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання. .

11.02.2016 року комісією установи розглядалось питання застосування умовно-дострокового звільнення згідно ст.. 81 КК України , комісія прийшла до висновку , що засуджена « своєю поведінкою не довела своє виправлення».

Тому, суд, враховуючи всі докази в провадженні , дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» , суд

Ухвалив:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1