Справа № 755/7014/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" квітня 2016 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003696 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мала Олександрівка, Бориспільського району, Київської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
16.03.2016 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 проїжджали на автомобілі «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , під керуванням останнього, по вулиці Миропільській у м. Києві. Під час руху обоє помітили припаркований на узбіччі дороги по вулиці Миропільській, біля будинку № 3, вантажний автомобіль «VOLVO FH62», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , 1957 року народження. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення з вказаного автомобіля встановлених на ньому акумуляторних батарей, а тому ОСОБА_4 припаркував свій автомобіль «Daewoo Lanos» біля автомобіля «VOLVO FH62», повідомив ОСОБА_5 про свій злочинний умисел та запропонував останньому спільно вчинити крадіжку акумуляторних батарей з метою в послідуючому розпорядитися вказаними матеріальними цінностями на власний розсуд. На пропозицію ОСОБА_4 . ОСОБА_5 добровільно погодився, тобто обоє вступили у попередню змову про спільне вчинення даного злочину. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спільне таємне викрадення чужого майна, керуючись у своїх діях корисливим мотивом, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , користуючись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, у вказаний час, у вказаному місці, вийшли з автомобіля «Daewoo Lanos» і ОСОБА_4 , відкривши багажний відсік свого автомобіля «Daewoo Lanos», звідки дістав декілька монтажних ключів різного розміру з метою здійснення за їх домомогою демонтажу акумуляторних батарей, передав монтажні ключі ОСОБА_5 . ОСОБА_5 з монтажними ключами направився до автомобіля «VOLVO FH62», а ОСОБА_4 в цей час залишився у автомобілі «Daewoo Lanos» та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою своєчасного виявлення та попередження ОСОБА_5 про появу можливих перешкод їх злочинним діям під час демонтажу останнім акумуляторних батарей та своєчасного залишення місця події у разі виявлення іншими особами їх злочинних дій. ОСОБА_5 підійшовши до автомобіля «VOLVO FH62», демонтував з лівої частини автомобіля поза кабіною водія за допомогою монтажних ключів шляхом відкручування кріплень та зажимів електропороводів на клемах, належні ОСОБА_7 дві акумуляторні батареї «EAS Pride», напругою 12V, потужністю 225 Аh кожна батарея, при цьому залишив батареї в ніші для їх утримання, після чого повернувся до автомобіля «Daewoo Lanos», сів за кермо та під`їхав багажним відсіком автомобіля до місця кріплення батарей на автомобілі «VOLVO FH62». ОСОБА_4 в цей час відкрив багажник автомобіля «Daewoo Lanos», дістав почергово з ніші для утримання батарей автомобіля «VOLVO FH62» дві вищевказані акумуляторні батареї та завантажив їх у багажний відсік автомобіля «Daewoo Lanos», після чого закрив багажник автомобіля, сів на переднє пасажирське сидіння свого автомобіля та під керуванням ОСОБА_5 обоє зникли на вказаному автомобілі з місця події, спільно таємно викравши у вказаний спосіб чуже майно та отримали можливість розпорядитися даним майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 16.03.2016 року він їхав на власному автомобілі «Daewoo Lanos» разом з ОСОБА_5 . Їдучи по вул. вулиці Миропільській, біля будинку № 3, в м. Києві, вони помітили вантажний автомобіль «VOLVO FH62» та зупинились неподалік. Тоді він запропонував ОСОБА_5 викрасти акумуляторні батареї з вантажного автомобіля, на що ОСОБА_5 погодився. Потім він дістав з багажника свого автомобіля декілька монтажних ключів різного розміру та передав їх ОСОБА_5 , щоб той ними зміг демонтувати батареї. ОСОБА_5 разом з ключами пішов знімати батареї, а він в той час спостерігав, щоб їх ніхто не помітив. Потім ОСОБА_5 повернувся та сів за кермо його автомобіля, перегнав його ближче до вантажного автомобіля, а він відкрив багажник свого автомобіля, і вони разом в нього завантажили зняті батареї. Після чого вони обоє сіли в автомобіль «Daewoo Lanos» та поїхали.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 16.03.2016 року він їхав разом з ОСОБА_4 на автомобілі «Daewoo Lanos», який належить ОСОБА_4 . Їдучи по вул. вулиці Миропільській, біля будинку № 3, в м. Києві, вони помітили вантажний автомобіль «VOLVO FH62» та зупинились неподалік. Тоді ОСОБА_4 запропонував йому викрасти акумуляторні батареї з вантажного автомобіля, на що він погодився. Потім ОСОБА_4 дістав з багажника його автомобіля декілька монтажних ключів різного розміру та передав їх йому, щоб він ними зміг демонтувати батареї, після чого він пішов знімати батареї, а ОСОБА_4 в той час спостерігав, щоб їх ніхто не помітив. Коли він підійшовши до автомобіля «VOLVO FH62», демонтував з лівої частини автомобіля поза кабіною водія за допомогою монтажних ключів шляхом відкручування кріплень та зажимів електропороводів на клемах дві акумуляторні батареї «EAS Pride», напругою 12V, потужністю 225 Аh кожна батарея, при цьому залишив батареї в ніші для їх утримання, після чого повернувся до автомобіля «Daewoo Lanos», сів за кермо та під`їхав багажним відсіком автомобіля вантажівки. ОСОБА_4 в цей час відкрив багажник автомобіля «Daewoo Lanos» та вони разом в нього завантажили зняті батареї. Після чого вони обоє сіли в автомобіль «Daewoo Lanos» та поїхали.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, проте з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої вину обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, проте з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої вину обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у справі, а саме: дві акумуляторні батареї «EAS Pride», що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути потерпілому; - легковий автомобіль «Daewoo Lanos» 1.5, 2006 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля на ім`я ОСОБА_4 , серія/номер свідоцтва: НОМЕР_4 , ключ від автомобіля «Daewoo Lanos», два брилка автомобільної сигналізації «SHERIFF» - повернути ОСОБА_4 ; - три монтажні ключі, три викрутки, що передані згідно квитанції № 0000974 у камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: