Ухвала іменем україни 15 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове Донецької області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
за ч. 2 ст. 185 КК на строк 3 роки;

за ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки 6 місяців;

за ч. 2 ст. 190 КК на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він:

22 червня 2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , шляхом обману під приводом позики повторно заволодів пилососом марки «Samsung», що належить ОСОБА_5 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 400 грн;
у невстановлений досудовим розслідуванням день у середині липня 2015 року приблизно о 16.00 год., перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia 1280» з сім-картою мобільного оператора «Лайф», що належить ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 555 грн;
07 серпня 2015 року приблизно о 18.00 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , отримав для переустановлення ноутбук «HP», що належить ОСОБА_7 , який надалі повторно умисно, не виконуючи свої зобов`язання, привласнив, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 6700 грн;

24 серпня 2015 року приблизно о 09.30 год., представившись працівником компанії «ТІМ», шляхом вільного доступу проник до квартири АДРЕСА_5 , звідки таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Nokia 515» із картою пам`яті та стартовим пакетом мобільного оператора «МТС», що належить ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 1270 грн;
29 серпня 2015 року приблизно о 11.30 год., представившись працівником компанії «ТІМ», шляхом вільного доступу проник до квартири АДРЕСА_6 , таємно, повторно викрав цифрову фотокамеру марки «Nikon COOLPIX S3300», що належить ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 1400 грн;
16 серпня 2015 року приблизно о 13.00 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_7 , зловживаючи довірою, шляхом обману, під приводом послуг зі встановлення кабельного телебачення заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 , спричинивши їй матеріальну шкоду на суму 450 грн;
цього ж дня у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на третьому поверсі у під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_8 , шляхом пошкодження металевої шафи проник до сховища, звідки таємно повторно викрав два комутатори (свічі) марки «Vektor 1808» та марки «Edimaks 3208», що належать ТОВ «ТРК «ТІМ», спричинивши таким чином матеріальну шкоду на суму 474 грн;

01 вересня 2015 року приблизно о 12.45 год., перебуваючи у роздягальні дитячого садка № 31 на вул. І. Гонти, 44 у м. Умані Черкаської обл., повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав із сумки, що лежала на лавці, гаманець вартістю 100 грн, у якому знаходились грошові кошти у сумі 2000 грн, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, банківську картку «Приватбанку», що належать ОСОБА_11 , заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2100 грн.
У касаційній скарзі засуджений, не оспорюючи доведеності винуватості і правильності кваліфікації його дій, просить змінити вирок місцевого суду й ухвалу апеляційного суду і пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням ст. 69 КК. Обґрунтовуючи свої вимоги, він вказує на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок суворості, оскільки судами першої й апеляційної інстанцій при призначенні покарання належним чином не враховано дані про його особу, а також усі обставини, що пом`якшують покарання.

Розглянувши касаційну скаргу та дослідивши копії долучених до неї судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

При призначенні ОСОБА_4 покарання місцевим судом враховано характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів (злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК є тяжким, а ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК злочини середньої тяжкості), конкретні обставини справи (кількість епізодів злочинної діяльності), дані про особу засудженого (раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, судимість за які не знято і не погашено у встановленому законом порядку; позитивно характеризується за місцем проживання; стан його здоров`я), обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття і добровільне часткове відшкодування завданої шкоди).

Покарання визначено у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК, проте не в максимальних межах та на підставі ч. 1 ст. 70 КК застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого, доводи якої, аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі, ретельно їх перевірив і дав їм належну оцінку, зазначив мотиви, якими керувався, й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК. З таким рішенням погоджується і суд касаційної інстанції.
Таким чином, покарання ОСОБА_4 призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК, відповідає вчиненому та особі засудженого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Переконливих доводів для зміни судових рішень шляхом пом`якшення покарання на підставі ст. 69 КК із касаційної скарги засудженого не вбачається.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3