Справа № 755/6284/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 19.02.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0018537 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернулась зі скаргою до Дніпровського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 19.02.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0018537 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в якій просить скасувати зазначену постанову слідчого та зобов`язати слідчого задовольнити її клопотання про проведення допиту громадянки ОСОБА_5 .

Скарга обґрунтована тим, до 17.02.2016 року ОСОБА_3 було подано клопотання про проведення слідчої дії допиту громадянки ОСОБА_5 , яка заподіяла заявниці тілесні ушкодження.

Постановою від 19.02.2016 року слідчим Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання з тих підстав, що допит ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування без визначеного відносно неї статусу за кримінальним провадженням є недопустимим, оскільки може призвести до істотних порушень прав та свобод громадян, а саме - п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України (отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні).

Таку постанову особа, яка подала скаргу, вважає незаконною, оскільки вона до цього часу, всупереч вимог ст.ст. 2, 28, 223 КПК України, як потерпіла особа, так і не отримала відповіді на питання про мотив нападу на неї громадянкою ОСОБА_5 , спричинення їй тілесних ушкоджень і фізичного болю тощо, а слідчий, прийнявши постанову, констатував факт протиправної бездіяльності, яка полягає у незабезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні, а положення ч. 2 ст. 87 КПК України, на які послався слідчий у своїй постанові, були виключені на підставі прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав чинності 15.07.2015р.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 її підтримала, просила задовольнити з підстав, наведених у мотивувальній частині скарги.

Особа, рішення якої оскаржується, - слідчий Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак, матеріали судового провадження за даною скаргою містять достовірні дані про отримання ним судової повістки про виклик у судове засідання, яке призначено у даній справі, відтак, його неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду даної скарги.

Вивчивши доводи скарги, вислухавши пояснення особи, яка подала скаргу, в судовому засіданні, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з доказів, наданих слідчому судді, у провадженні СВ Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0018537 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

17.02.2016 року ОСОБА_3 подала слідчому Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 клопотання на проведення слідчої дії допиту громадянки ОСОБА_5 , під час якої просила встановити обставини нанесення їй тілесних ушкоджень.

Постановою від 19.02.2016 року слідчий ОСОБА_4 у задоволенні даного клопотання відмовив, мотивуючи свою постанову тим, що допит ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування без визначеного відносно неї статусу за кримінальним провадженням є недопустимим, оскільки може призвести до істотних порушень прав та свобод громадян, а саме - п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України (отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні).

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість задоволення клопотання і обумовлюють відмову у ньому, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до пп. г) п. 12 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року, п. 6) ч. 2 ст. 87 КПК України, на який слідчий посилався як на підставу для відмови у задоволенні клопотання, було виключено.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд приймає процесуальне рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Викладені у скарзі обставини в повній мірі підтверджені при розгляді скарги в судовому засіданні, а постанова слідчого Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 19.02.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0018537 прийнята з порушенням принципу законності, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Отже, скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Аналізуючи вимоги скарги про зобов`язання слідчого задовольнити клопотання, тобто, прийняти процесуальне рішення, слідчий суддя враховує таке.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію.

Однак, частиною 5 статті 40 КПК України регламентовано, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а втручання в його діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно положень ст. 3 КПК України слідчий - службова особа органу внутрішніх справ, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.
Таким чином, системний аналіз положень даних положень КПК України, свідчить, що слідчий суддя на етапі проведення досудового розслідування не виконує функції слідчого у провадженні, не може своїми судовими рішеннями підміняти рішення слідчого, а забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У зв`язку з наведеним, вимоги особи, що подала скаргу, в цій частині задоволенню не підлягають.
Слідчий суддя, при цьому, зобов`язує слідчого вчити дію одну з дій, передбачених ст. 220 КПК України - задовольнити клопотання про проведення слідчих дій або відмовити у задоволенні такого клопотання шляхом постановлення умотивованої постанови.

Окрім того, беручи до уваги той факт, що відповідно до положень ст. 121 Конституції на прокуратуру України покладено нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на прокурора обов`язок забезпечити контроль за виконанням даної ухвали.

Враховуючи те, що складання судового рішення у формі ухвали вимагало певного часу, слідчий суддя у відповідності до ч. 2 ст. 376 КПК України обмежився складанням і оголошенням її резолютивної частини. Повний текст ухвали проголошено 25.06.2016 року об 11 год. 00 хв.

Керуючись ст. ст. 1-3, 7-29, 84-86, 91-94, 110, 220, 223, 303-307, 309, 310, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_4 від 19.02.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0018537 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити частково.

Постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_4 від 19.02.2016 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0018537 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - скасувати.
Зобов`язати слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві ОСОБА_4 при розгляді клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0018537 вчинити дії, передбачені ст. 220 КПК України шляхом постановлення умотивованої постанови за клопотанням ОСОБА_3 від 17.02.2016 року в строки, визначені ст.220 КПК України та з урахуванням положень ст. 28 КПК України.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді в частині зобовязання вчитини дію орган досудового розслідування, на підставі ст. 121 Конституції України, покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №4, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1