Справа № 461/3762/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/913/16 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 23.06.2016 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0001577 від 11.04.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Пустомити, Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 850 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів до більш суворого покарання повністю приєднано менш суворе покарання та остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене за ч. 1ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 850 гривень постановлено виконувати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від призначеного основного покарання у виді обмеження волі, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною у тому, що 09.04.2016 року, у період з 19:00 год. по 19:45 год., перебуваючи у приміщенні супермаркету «Сільпо» (Торгівельний центр «Форум»), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 7б, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрала з прилавку: хлібець «Лавка традицій» по домашньому, запечений, вартістю 43,29 грн.; хлібець «Лавка традицій» домашній, у формі запечений, вартістю 88,23 грн.; рулет «Лавка традицій», слойка, вартістю 121,83 грн.; банан, вартістю 34,98 грн., яблуко Ред Чіф, вартістю 38,77 грн.; цукерки світоч «Ромашка», вартістю 66,85 грн.; цукерки «Корона «Венеціанська Ніч», вартістю 294 грн.; кекс творожний ФР пекарні, вартістю 24,60 грн., чим спричинила ТзОВ «ФОЗЗІ-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 712,55 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, 09.04.2016 року, у період з 19:36 год. по 19:38 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Сільпо» (Торгівельний центр «Форум»), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 7б, маючи умисел на викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрала гаманець ОСОБА_10 , в якому знаходились: грошові кошти в сумі 800 грн., банківські картки ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Сбербанк Росія», паспорт громадянина України.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні інкримінованих їй злочинів та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 1020 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції невірно призначив покарання за сукупністю злочинів, а також не врахував, що в обвинуваченої на утриманні є малолітня дитина, що виключає можливість призначення їй покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченої та її захисника, які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження №0001577, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинів відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із резолютивної частини вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, до більш суворого покарання у виді обмеження волі, призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повністю приєднав менш суворе покарання у виді штрафу, призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, що суперечить нормам ч. 3 ст. 72 КК України, оскільки основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що на утриманні в обвинуваченої є малолітня дитина, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, суд не вправі був призначати їй покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Таким чином, враховуючи те, що суд першої інстанції при призначенні покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не дотримався вимог ст. 61 КК України щодо неможливості призначення покарання у виді обмеження волі жінкам, які мають дітей віком до 14 років, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів вважає, що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, вирок суду в частині призначеного покарання слід скасувати та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185КК України, та призначити покарання у межах санкцій вказаних статей.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, котрі відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винної, яка на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів, обставин, що обтяжують покарання колегією суддів не встановлено.

Крім того, враховуючи обставини вчинення злочину, тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченої, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409,413, 420 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 23.06.2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4