Справа № 357/406/16-к
1-кп/357/179/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов 18.01.2016 року від прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0003108 від 01.08.2015 року по обвинуваченню за ст.125 ч.2 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Каттакурган, Узбекистан, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, ідентифікаційний номер фізичної особи платника податку - НОМЕР_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей віком 15 та 4 роки,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , проживаючи в будинку АДРЕСА_3 , вживала заходів щодо поліпшення його благоустрою, а саме розфарбовувала зовнішні стіни будинку та дитячого майданчику та 30.07.2015 року в подвір`ї зазначеного будинку ОСОБА_6 зустріла ОСОБА_4 в компанії ОСОБА_7 , які бавилися аерозольним балоном чорної фарби, а тому попередила підлітків, що в разі появи написів чорною фарбою на стінах будинку, чи на дитячому майданчику, вони будуть вимушені усувати їх самотужки, однак наступного дня на зовнішній стіні будинку помітила напис, нанесений чорною фарбою, після чого 31.07.2015 року, близько 20год.30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , будучи обуреною зневажливим ставленням потерпілого ОСОБА_4 до плодів її праці, зробила йому зауваження поєднане з вимогою усунути шкоду заподіяну благоустрою будинку АДРЕСА_4 , а саме зафарбувати напис на стіні будинку, однак ОСОБА_4 заперечував свою причетність до нанесення написів на стіні будинку.

Під час сварки з даного приводу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_4 дозволив собі нецензурне висловлювання в бік ОСОБА_6 , будучи обуреною поведінкою неповнолітнього ОСОБА_4 , маючи раптово-виниклий умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 лівою рукою вхопила його за одяг в районі грудної клітки, та умисно нанесла йому удар правою рукою в область лівої щоки, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді лівобічного післятравматичного отиту, забою лівої вушної раковини, які згідно висновку судово-медичної експертизи віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнала частково та суду показала, що вона дійсно біля під`їзду свого будинку зустріла неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , який під час з`ясування стосунків з приводу розфарбування стін будинку після того, як вона напередодні зробила йому зауваження, нахабно себе поводив, заперечував свою причетність до пошкодження стін та нецензурно її облаяв, внаслідок чого вона, будучи обуреною поведінкою неповнолітнього потерпілого, дала йому ляпаса долонею правої руки в область його лівої щоки, а тому вважає, що таких наслідків, як забій лівої вушної раковини потерпілого, післятравматичний отит, від її удару спричинено бути не могло.

У скоєному розкаюється, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні суду показав, що дійсно, напередодні обвинувачена робила йому та його товаришу зауваження з приводу того, що у його товариша був аерозольний балон. Хоча він особисто стін в будинку аерозольним балончиком не розмальовував, на слідуючий день обвинувачена, після того як зустріла його біля під`їзду будинку, почала його ображати, лаялась нецензурно та висувала вимоги щодо того, щоб він стер фарбу з стін будинку, на що він відповів відмовою, так як не розмальовував аерозольним балончиком стіни, після чого ОСОБА_6 його образила нецензурно, схопила лівою рукою за одяг спереду та вдарила в область голови зліва, від чого він відчув запаморочення, разом з своїм товаришем ОСОБА_8 пішли до під`їзду товариша, де він спочатку хвилин 10 сидів на сходах, так як відчував себе зле, пив воду.

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні в присутності його законного представника ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні показав, що є товаришем та сусідом по під`їзду неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 та був свідком того, що наприкінці липня 2015 року перед під`їздом свого будинку бачив, як ОСОБА_11 сварилась на ОСОБА_12 , звинувачуючи його в тому, що він розфарбував стіну будинку. Обвинувачена вживала лайливі слова в адресу потерпілого, ображала нецензурною лайкою, тоді як ОСОБА_12 заперечував, що це він пофарбував стіну та відмовлявся стирати написи, після чого обвинувачена «послала» потерпілого, у відповідь на що ОСОБА_12 також відреагував аналогічним чином, а ОСОБА_11 почала трясти ОСОБА_12 , який навіть впав чи присів, він точно не бачив, так як був зі спини за декілька метрів від них. Чи наносила обвинувачена удари потерпрілому він не бачив, під час цієї події підійшов незнайомий чоловік, який розняв обвинувачену та потерпілого і пішов, а у ОСОБА_12 було «важке дихання», вже потім він йому розповідав, що ОСОБА_11 вдарила його в ухо.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченою ОСОБА_6 , яка є її сусідкою, перебуває в добрих відносинах і знає, що обвинувачена докладає чимало зусиль для наведення порядку в будинку та на прибудинковій території. Влітку ввечері, біля 20 години, коли ще було видно, вона вийшла на вулицю, де зустріла ОСОБА_6 , яка поскаржилась на те, що потерпілий разом з чужим хлопцем за допомогою аерозольного балончика розфарбували стіни будинку, показувала їй стіни. Коли вони сиділи біля під`їзду, підійшов ОСОБА_12 , якого позвала ОСОБА_11 та почала йому робити зауваження з приводу розмальованих стін, при цьому нецензурно в його бік не висловлювалась. ОСОБА_12 став заперечувати свою провину, казав, що це не він а інший хлопець розмалював стіни, поводив себе зухвало та «послав» обвинувачену «на три букви», після чого ОСОБА_6 взяла його за одяг (барки) спереду та нанесла удар ОСОБА_14 правою рукою в область його лівої щоки. Удар (ляпас) ОСОБА_11 нанесла один раз, долонею руки по щоці потерпілого з значною силою, так як було гарно чути звук від ляпасу. Під час цієї події підійшов сусід, ОСОБА_15 , який розійняв обвинувачену та потерпілого і пішов, після чого підійшов товариш потерпілого на ім`я ОСОБА_16 , з яким ОСОБА_14 пішов до його під`їзду та сиділи там хвилин 5-10.

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні з приводу наданих ним висновків експертиз показав, що ним проводились судово-медичні експертизи з приводу тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_4 , механізму виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого, під час яких ним було встановлено, що тілесні ушкодження у виді лівобічного посттравматичного отиту потерпілого ОСОБА_4 могли виникнути виключно від удару долонею чи кулаком, які є тупими предметами, в область лівого вуха потерпілого, від удару долонею по лівій щоці потерпілого виникнути не могли, так як механізм виникнення отиту передбачає собою пошкодження вушної раковини, потік повітря у вушну раковину, яким травмується барабанна перетинка вуха. Зазначив, що судово-медичні експертизи ним проведені у відповідності до вимог закону на підставі документації, історії хвороби, медичної картки потерпілого, які ним були отримані від слідчого, направлялись ним на консультацію до ЛОР-лікаря Київського обласного бюро СМЕ, на що він мав право.

Крім показань обвинуваченої, потерпілого та свідків, експерта, винуватість ОСОБА_6 підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом:

- висновком судово-медичного експерта № 356/д від 01.10.2015 року, згідно якого при судово- медичній експертизі по медичних документах на ім`я ОСОБА_4 знайдено тілесні ушкодження у виді: лівобічного після травматичного отиту, забою лівої вушної раковини. Тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами, в строк та при обставинах, вказаних в постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- відомостями з протоколу проведення слідчого експеримента за участю ОСОБА_6 від 24.11.2015 року, згідно яких обвинувачена ОСОБА_6 вказала, як взяла лівою рукою за одяг потерпілого та долонею правої руки нанесла один удар в область лівої щоки, що також підтверджується відеозаписом слідчого експеримента, який переглянутий в судовому засіданні.

- висновком судово-медичного експерта № 473/д від 29.12.2015 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що вони не могли виникнути за обставин, на які вказує підозрювана ОСОБА_6 під час слідчого експеримента;

- протоколом проведення слідчого експеримента за участю потерпілого ОСОБА_4 від 14.12.2015 року, згідно відомостей у якому потерпілий вказав та показав, як обвинувачена ОСОБА_6 вхопила його за одяг в районі грудної клітки та нанесла удар кулаком правої руки в область його лівого вуха, що також підтверджується відеозаписом слідчого експеримента, який переглянутий в судовому засіданні.

- висновком судово-медичного експерта № 493/д від 29.12.2015 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що вони могли виникнути за обставин, на які вказує потерпілий ОСОБА_4 під час слідчого експеримента від 14.12.2015 року.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає їх допустимими, достовірними, такими що узгоджуються між собою, достатніми, щоб покласти їх в основу обвинувального вироку, так як письмові докази здобуті у передбаченому законом порядку.

Суд не приймає до уваги заперечення захисника в частині необхідності визнання висновків судово-медичного експерта недопустимими доказами з підстав, так як вони були отримані не у відповідності до вимог закону, з залученням ЛОР-лікаря Київського обласного бюро СМЕ, який надав своє заключення на підставі медичної документації, яка направлялась судово-медичним експертом за його власною ініціативою, а експерт не має права на збирання доказів, медична документація отримана не в результаті надання органу досудового розслідування тимчасового доступу слідчим-суддею для вилучення медичної документації потерпілого, яка містить лікарську таємницю, так як судово-медичним експертом проводились експертизи у встановленому законом порядку, на підставі Інструкції про проведення судово-медичної експертизи №6 від 17.01.1995 року, згідно п.1.5 якої експерт має право без додаткового узгодження з особою, що призначила експертизу, залучити до участі в проведенні судово-медичних експертиз як експертів фахівців закладів охорони здоров`я та інших відомств, експертизи проводились на підставі постанов слідчого органу досудового розслідування, яким і надавалась експерту медична документація на потерпілого, з`ясування питань та обставин отримання слідчим медичної документації не входить до компетенції судово-медичного експерта, який провів судово-медичні експертизи у відповідності до вимог закону, судово-медичний експерт в силу закону має право доступу до медичної документації, лікарської таємниці, а тому докази- висновків судово-медичних експертиз, отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими.

Таким чином, досліджені судом докази дозволяють суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, суд вважає беззаперечно встановленим факти: нанесення обвинуваченою ОСОБА_6 одного удару правою рукою в область лівого вуха неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , який спричинив наслідки у виді легких тілесних ушкоджень, що потягнули короткочасний розлад здоров`я потерпілого, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження неповнолітньому ОСОБА_4 , що спричинило короткочасний розлад його здоров`я, ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ст.125 ч.2 КК України, а тому обвинувачена підлягає покаранню за вчинений злочин в межах санкції зазначеної статті.

Суд не приймає до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_6 в частині того, що вона нанесла

один удар долонею руки в область лівої щоки потерпілого, який не міг спричинити таких наслідків, вважає дані показання позицією обвинуваченої, яка обрана з метою захисту та пом`якшення покарання, так як фактично обвинуваченою визнається сам факт спричинення удару потерпілому в область лівої частини голови, щоки, а тому і вуха, яке знаходиться поряд, факт спричинення удару обвинуваченою долонею руки чи кулаком на думку суду не має значення для правильної кваліфікації чи міри покарання обвинуваченої, так як тілесні ушкодження в області лівої частини голови у виді лівобічного післятравматичного отиту, забою лівої вушної раковини потерпілого могли виникнути лише від удару, який нанесла саме обвинувачена 31.07.2015 року близько 20год.30 хв, згідно хронології та послідовності подій, потерпілий вже 01.08.2015 року в 00 год. 20 хв. надійшов до Київської обласної дитячої лікарні №2 з вказаними пошкодженнями, а тому сумніви в тому, що саме обвинувачена умисно спричинила легке тілесне ушкодження потерпілому, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я, у суду відсутні.

Призначаючи міру покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винної, обставини справи.

ОСОБА_6 раніше не судима, офіційно не працевлаштована, заміжня, характеризується

позитивно за місцем проживання, на обліку в Білоцерківському психоневрологічному територіальному медичному об`єднанні у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше вчинила злочин невеликої тяжкості.

У скоєному ОСОБА_6 щиро розкаюється, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, - наведені обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_6 обставин судом не встановлено.

Судом також враховуються обставини справи обвинувачена нанесла удар рукою в область лівого вуха умисно, але також внаслідок провокативних ( віктимних) дій неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , який також образив обвинувачену, саме після чого обвинувачена застосувала фізичну силу до потерпілого, що на думку суду знижує ступінь суспільної небезпеки особи обвинуваченої.

Враховуючи наведене, суд вважає що для виправлення ОСОБА_6 їй слід призначити покарання в межах санкції ст.125 ч.2 КК України у виді штрафу, так як з врахуванням особи обвинуваченої та обставин кримінального провадження, її особа не становить підвищеної суспільної небезпеки.

Речові докази, судові витрати в провадженні відсутні, цивільні позови не заявлялись, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1