У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 900 015 94 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, працюючого неофіційно, без місця реєстрації та постійного місця проживання на території України, судимого:
- 09.12.1998 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 86-1, 89 ч. 1, 140 ч. 2 КК України 1960 року на 6 років 6 місяців позбавлення волі;
- 08.12.2004 Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 4, 185 ч. 5, 71 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі;
- 18.03.2013 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, зі скасуванням випробування ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.12.2013 та направленням для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 05.08.2015 Корабельним районним судом м. Миколаєва ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, що скасований в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку Апеляційним судом Миколаївської області від 02.06.2016 року та призначенням покарання за ст.ст. 185, 71 КК України на 6 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, ОСОБА_5 частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 02 червня 2016 року і остаточно визначено покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_5 обраховується з 02 червня 2016 року.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 23.700 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 48.000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також в дохід держави 1.152 грн. витрат на залучення експерта.
Вирішено долю речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він, будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, знову вчинив тяжкий злочин.
Так, 08 лютого 2015 року, біля 15-00 год., ОСОБА_8 , зустрівшись по проспекту Повітрофлотському, 6, в м. Києві з раніше незнайомим йому ОСОБА_9 , з яким раніше домовився про оренду автомобіля марки Renault Trafic, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , яким мав на меті незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , оглянувши вищевказаний автомобіль, повідомив ОСОБА_9 про бажання нібито орендувати автомобіль для перевезення дітей строком на два місяці з оплатою оренди у розмірі 400 грн. на день, на що ОСОБА_9 погодився і добровільно передав ОСОБА_5 документи та ключі до автомобіля марки Renault Trafic, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належав на праві власності його дружині ОСОБА_7 , вартістю 270.000 грн.
Далі, ОСОБА_8 , заволодівши вищевказаним автомобілем, перестав виходити на зв`язок з ОСОБА_9 , і у подальшому продав автомобіль, завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 270.000 грн., що є значною шкодою.
У подальшому, 13 березня 2015 року, працівниками поліції було встановлено місце знаходження автомобіля марки Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 , який був повернутий його власнику.
Крім цього, 20 лютого 2015 року, біля 18-00 год., ОСОБА_8 , зустрівшись по пр-ту, Відрадний, 36 в м. Києві з раніше незнайомим йому ОСОБА_10 , з яким раніше домовився про оренду автомобіля марки Opel Vivaro, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , яким мав на меті незаконно заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , оглянувши автомобіль, повідомив ОСОБА_10 про своє бажання нібито орендувати його для перевезення дітей з оплатою оренди в розмірі 2.400 грн. на тиждень, на що ОСОБА_10 погодився та передав ОСОБА_11 документи та ключі до автомобіля Opel Vivaro, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який належав на праві власності його цивільній дружині ОСОБА_12 , вартістю 375.000 грн.
Після чого ОСОБА_8 , заволодівши вищевказаним автомобілем, продав його, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 375.000 грн., що є значною матеріальною шкодою.
23 квітня 2015 року, працівниками поліції було встановлено місце знаходження вищевказаного автомобіля марки Opel Vivaro, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , повернутий його власниці.
Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує про неправильне обрахування початку строку відбування покарання, вказуючи, що він був затриманий у м. Вінниця 14 квітня 2015 року, доставлений в м. Миколаїв до слідчого ізолятора, а потім до слідчого ізолятора м. Києва, де і знаходиться по цей час, а тому просить винести правомірне рішення та застосувати до нього положення ч. 5 ст. 72 КК України.
Потерпілі про час, дату та місце розгляду провадження повідомлені належним чином.
Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого, який не оспорюючи фактичних обставин провадження, правильності кваліфікації своїх дій за ч. 2 ст. 289 КК України та призначення покарання як за вказаним законом, так і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, просив на підтримку доводів апеляційної скарги встановити інший початок відрахування строку призначеного йому покарання, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, як і кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України, в апеляційній скарзі останнього не оспорюються, а тому колегія суддів їх не перевіряє відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.
Ґрунтовно до ОСОБА_5 застосовані і положення ч. 4 ст. 70 КК України, що обвинуваченим в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції не оспорювалося, оскільки ОСОБА_5 злочини за даним вироком вчинив 08.02.2015 та 20.02.2015 до постановлення вироку 02.06.2016 Апеляційним судом Миколаївської області.
Проте приписами ч. 4 ст. 70 КК України регламентовано, що у разі призначення покарання на підставі вказаного закону в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю чи частково за попереднім вироком.
Оскільки суд першої інстанції в даному провадженні не зарахував покарання, відбуте частково за попереднім вироком, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в цій частині змінити та зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.12.2013 по 18.12.2013 та з 30.06.2015 по 27.10.2015 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Водночас, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильного встановлення початку строку обрахування покарання - з 02.06.2016, оскільки він установлений вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 02.06.2016, відносно до якого застосовані положення ч. 4 ст. 70 КК України за даним провадженням, і який не може бути переглянутий в апеляційному порядку колегією суддів в досліджуваному провадженні.
Відтак, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 його право як на оскарження судових рішень, так і на звернення до суду з питаннями, пов`язаними із виконанням вироку, в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 900 015 94 відносно ОСОБА_5 змінити: зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.12.2013 по 18.12.2013 та з 30.06.2015 по 27.10.2015 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, у той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3