гСправа № 187/68/16-к Провадження №1-кп/0187/67/16
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000774 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянка України, місце проживання АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ; не працююча, освіта середня спеціальна; не одружена, на підставі ст. 89 КК України раніше не судима; ІН ;

за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,-

за участі сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

Встановив:

26.11.2015 приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_3 (далі ОСОБА_6 ), перебуваючи у домоволодінні за місцем свого мешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 під час сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків між нею та її малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи намір спрямований на умисне заподіяння останній тілесних ушкоджень, умисно нанесла малолітній ОСОБА_7 зошитом, що знаходився в правій руці два удари в область правої щоки та ока та два удари в область лівої щоки та ока, почергово по два удари розкритою долонею правої руки в область лівої та правої щоки, два удари правою ногою в область попереку.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяла малолітній ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна на лобі праворуч, трьох синців на верхній повіці правого ока, на верхній повіці лівого ока, в правій виличній ділянці, двох синців у поперековій ділянці в проекції хребта, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають легкі скороминущі наслідки.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину щодо нанесення рукою тілесних ушкоджень визнала, однак заперечувала, що наносила удари ногою. Причиною нанесення тілесних ушкоджень стало те, що від учителів були скарги стосовно не виконання домашніх завдань з боку ОСОБА_7 , в зошиті якої мається почерк іншої дитини. Коли прийшла перевірити виконану ОСОБА_7 домашню роботу побачила, що вона виконання не її почерком; не витримала та почала бити, спочатку зошитом, а потім рукою. Після цього почала робити дитині компреси на місцях ушкоджень. Також додала, що під час вказаних подій в кімнаті знаходилися інші двоє дітей. Наступного дня дитина пішла до школи, під оком у неї був невеликий крововилив. В кінці судового слідства свою вину не заперечувала, вказала, що розкаялася у вчиненому.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, її провина повністю підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом у судовому засіданні таких доказів.

Потерпіла ОСОБА_7 , в присутності законного представника та педагога, суду пояснила, що коли мати ОСОБА_6 , з вітчимом - ОСОБА_8 , перевіряли виконану домашню шкільну роботу, то почали кричати, так як в зошиті було написано рукою її брата. Після цього ОСОБА_6 почала бити її зошитом по голові, а потім рукою. Коли вона була на підлозі, мати почала наносити удари ногами. Коли ОСОБА_6 заспокоїлася, її сестра ОСОБА_9 почала прикладувати вологу ганчірку. Матір за її вчинок вона не пробачає.

Свідок ОСОБА_9 , яка є донькою обвинуваченої суду пояснила, що ОСОБА_7 попросила брата щоб той написав за неї домашнє завдання. Коли зошити перевіряв ОСОБА_8 , то почав кричати так як побачив інший почерк у зошиті. Коли прийшла ОСОБА_6 , то вона також почала кричати, а потім вхопила зошит та почала бити по голові. Після цього почала наносити удари рукою, а потім штовхнула її, коли ОСОБА_7 опинилася на підлозі почала наносити удари ногою. Коли ОСОБА_6 заспокоїлася, вона почала прикладувати вологу ганчірку.

Свідок ОСОБА_8 , співмешканець обвинуваченої суду пояснив, що коли перевірили виконану шкільну домашню роботу, почали кричати на ОСОБА_7 . Потім обвинувачена почала бити свою доньку зошитом по обличчю. В кімнати були він, обвинувачена та інші четверо дітей.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 , яка є матір`ю обвинуваченої, суду пояснила, що остання веде аморальний образ життя, дітьми не займається, а живе лише за рахунок дитячих коштів. Про побиття дізналася від ОСОБА_7 , яку прийшла відвідати у школі 27.11.2015 та побачила на ній синці. У зв`язку з чим звернулася до поліції. У вечері, коли дитина була в неї, на спині помітила інші синці.

Свідок ОСОБА_10 , яка є сестрою обвинуваченої, підтвердила покази ОСОБА_5 , з якою вона разом приїздила відвідувати дітей.

Свідок ОСОБА_11 , яка працює вчителем початкових класів в Петриківський ЗОШ, пояснила, що 27.11.2015 вона побачила синець у ОСОБА_7 , коли до школи завітали ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , вона їм про це повідомила. Вже після бесіди з близькими дівчинка розповіла, що її побила матір. Про вказані події було також повідомлено поліцію.

Винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, також повністю підтверджується долученими прокурором доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_5 від 27.11.2015, згідно якої остання просить прийняти міри до ОСОБА_6 , яка побила малолітню ОСОБА_7 , чим завдала їй тілесних ушкоджень;

- довідкою Петриківської ЦРЛ від 27.11.2015, згідно якої у ОСОБА_7 виявлено садна лоба, гематому в правій скроневій області;

- висновком експерта №119-Е від 30.11.2015, згідно яким у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна на лобі праворуч, трьох синців на верхній повіці правого ока, на верхній повіці лівого ока, в правій виличній ділянці, двох синців у поперековій ділянці в проекції хребта, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають легкі скороминущі наслідки. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого предмета (предметів) чи при ударі об такий (такі), можливо в термін 26.11.2015;

- протоколом слідчого експерименту від 15.12.2015 з фото таблицями до нього, за участі потерпілої в тому числі з психологом, згідно яким ОСОБА_7 спочатку розповіла, як мати почала кричати на неї за не виконане особисто домашнє завдання, а потім показала, як ОСОБА_6 взявши зошит почала наносити ним удари по голові, штовхнула її, від чого вона впала на сідниці. Після цього ОСОБА_6 почала наносити удари рукою та ногами по спині;

- висновком експерта №127-Е від 18.12.2015, згідно яким враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень встановлених при судово-медичній експертизі обстежуваної, а саме, що вони виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути рука, нога взута у взуття або інші тупі тверді предмети, не виключено їх утворення при обставинах вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 15.12.2015;

- протоколом слідчого експерименту від 15.12.2015 з фото таблицями до нього, за участі свідка ОСОБА_9 , згідно яким остання спочатку розповіла, як їх мати ОСОБА_6 почала кричати на її сестру ОСОБА_7 , а потім почала бити її зошитом та штовхнула. Коли ОСОБА_7 була на підлозі, мати почала наносити удари ногою по спині та сідницям, а потім показала, як саме ОСОБА_6 наносила удари;

- висновком експерта №126-Е від 18.12.2015, згідно яким враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень встановлених при судово-медичній експертизі обстежуваної ОСОБА_7 , а саме, що вони виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути рука, нога взута у взуття або інші тупі тверді предмети, не виключено їх утворення при обставинах вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 15.12.2015;

- протоколом слідчого експерименту від 28.12.2015 з фото таблицями до нього, за участі свідка ОСОБА_8 , згідно яким останній спочатку розповів, а потім показав, як обвинувачена наносила удари ОСОБА_7 зошитом по голові;

- висновком експерта №129-Е від 30.12.2015, згідно яким враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень в ділянці обличчя ОСОБА_7 встановлених при судово-медичній експертизі обстежуваної, а саме, що вони виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відображають на собі характерологічні властивості контактуючої поверхні травмуючих предметів, якими могли бути рука або інші тупі тверді предмет, не виключено, торець або жорсткий кут зошиту, при обставинах вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 28.12.2015 року;

- протоколом слідчого експерименту від 28.12.2015 з фото таблицями до нього, за участі обвинуваченої, згідно яким остання спочатку розповіла, а потім показала, як наносила удари ОСОБА_7 зошитом по голові;

- висновком експерта №130-Е від 30.12.2015, згідно яким беручі до уваги характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень в ділянці обличчя ОСОБА_7 встановлених при судово-медичній експертизі обстежуваної, а саме, що вони виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, які не відображають на собі характерологічні властивості контактуючої поверхні травмуючих предметів, якими могли бути рука або інші тупі тверді предмет, не виключено, торець або жорсткий кут зошиту, при обставинах вказаних в протоколі проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченої від 28.12.2015 року.

Також, згідно ч.2 ст. 88 КПК України, суд вважає допустимим докази, що містять відомості про притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України 21.07.2011 за фактом побиття своєї доньки ОСОБА_9 , оскільки вказане дає підстави вважати, що обвинувачена не могла помилитися щодо обставин, за яких вона вчинила інкриміноване їй правопорушення.

Покази ОСОБА_8 , що обвинувачена била лише зошитом, спростовується показами потерпілої та свідка ОСОБА_9 , які узгоджуються між собою та іншими дослідженими письмовими доказами. А тому в даній частині ці покази до уваги судом не приймаються.

Покази обвинуваченої щодо нанесення ударів лише зошитом, суд розцінює як спосіб захисту, оскільки в кінці судового слідства обвинувачена свою вину визнала.

Надані прокурором докази рапорт працівника поліції від 27.11.2015, не спростовують поза розумним сумнівом, висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 .

Враховуючи повноту та не протиречивість всієї сукупності досліджених доказів, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_7 , вчинила кримінальне правопорушення передбачене статтею 125 частиною 1 Кримінального кодексу України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , враховуючи дані її особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, а саме, що вона за місцем мешкання характеризується негативно, у сім`ї панують складні взаємовідносини, на початку грудня 2010 року чотирьох дітей було влаштовано до спеціальної школи інтернат, які були передані у 2012 році матері, офіційно не одружена, не працює, окрім потерпілої у обвинуваченої є неповнолітні діти ОСОБА_9 2000 року народження, яка проживає у своєї бабусі, ОСОБА_12 2006 року народження, ОСОБА_13 , 2010 року народження, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, на підставі ст. 89 КК України не судима. Також судом враховується, що потерпілою опікується ОСОБА_5 .

При цьому обвинувачена вчинила злочин, який в силу ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, проте засвідчила свою вину, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання злочин вчинено щодо малолітньої особи.

Суд не враховує як пом`якшуючу обставину зазначення обвинуваченою про щире каяття, оскільки відповідних дій, які б свідчили про наявність щирого каяття нею не вчинено. В підтвердження вказаного, свідчить той факт, що обвинувачена свою позицію щодо визнання вини змінила лише в кінці судового слідства після дослідження письмових доказів, допиту свідків та потерпілої.

З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення підсудної до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді максимального розміру годин громадських робіт. Застосування інших покарань визначених санкцією статті, а саме штраф або виправні роботи є недоцільним, так як обвинувачена ніде не працює.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченої від покарання, чи його відбування, судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 368-370, 377 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1