Справа № 522/2100/15-к

ВИРОК
Іменем України

10 лютого 2016 року Приморського районного суду м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

адвокатів - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Октемберян республіки Вірменія, вірменин, громадянин України, знаходиться в цивільному шлюбі та маючого на утриманні дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений:

- 26.09.2002 року, Ренійським РС Одеської області, за ст. 185 ч.3 КК України, к 3 рокам і 2 місяці позбавлення волі;

- 10.12.2004 року, Ренійським РС Одеської області, за ст. 185 ч.2, ст.185 ч. 3 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі;

- 12.03.2008 року, Приморським РС м. Одеси за ст. 186 ч. 3 КК України, к 4 рокам позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, приєднано 7 місяців позбавлення волі не відбутого по вироку Ренійського р/с Одеської області від 10.12.2004 року, остаточно призначено 4 роки та 7 місяців позбавлення волі. Був звільнений 16.03.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Ярове, Тарутинський район, Одеської області, українець, громадянин України, одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

раніше засуджений:

- 18.01.2005 року Приморським районним судом м. Одеса за ст. 358 ч. 1, ст. 358 ч. 3 к обмеженню волі строком на 2 роки;

- 02.10.2012 року, Приморським районним судом м. Одеси, за ст. 186 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України, к 4 рокам позбавлення волі на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений 02.10.2012 від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки.

ВСТАНОВИВ:

Як було встановлено та доведено судом в судовому засіданні 17.01.2015 року у нічний час приблизно о 01.30 годині ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 , знаходилися біля залізнично-дорожнього вокзалу, на майдані «9 Января» у м.Одесі, де підійшли до раніше незнайомого ОСОБА_8 та потребували у нього цигарку.

В цей час, потерпілий ОСОБА_8 розмовляв по мобільному телефону та відмовився надавати ОСОБА_5 та ОСОБА_7 цигарки.

Так, у подальшому після відмови ОСОБА_8 в наданні цигарки зазначеним особам, у них раптово виник намір на пограбування ОСОБА_8 та заволодінні його майном.

Продовжуючи свій злочинний намір та переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_7 застосувавши до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_8 в момент заподіяння, що виразилися у штовханні його в плече, де у подальшому потерпілий ОСОБА_8 втратив координацію, упав на землю та уронив мобільний телефон. Після чого, до потерпілого ОСОБА_8 підійшов ОСОБА_5 та підняв з землі його мобільний телефон та поклав його собі до кишені, де у подальшому ОСОБА_8 вимагав від осіб повернути його мобільний телефон, проте, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на вимогу потерпілого не відреагували та не припинили свої протиправні дії.

Вони, продовжуючи переслідувати свій злочинний намір, почали бігти у сторону автовокзалу «Привоз» у м. Одесі з метою подальшого розпорядження викраденим майном, а саме: мобільним телефоном «SAMSUNG GT-E1080M» IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 216 гривень, в якій знаходилась сім. карта оператора «Київстар» вартістю 30 гривень, на якій знаходились грошові кошти у розмірі 14 гривень.

Тим самим, з викраденим майном ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись майном на свою користь і спричинивши потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 260 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення

На підставі ст.349 ч.3 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Також, розгляд по справі проводився відносно обвинувачених в межах пред`явленого їм обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинувачених у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_5 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ознаками: відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого (грабіж), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику з місця проживання, знаходження на утриманні ОСОБА_5 малолітньої дитини, відсутність претензій матеріального характеру зі сторони потерпілого ОСОБА_8 .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи повне визнання винними ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , наявність пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і до нього при усіх зазначених обставинах можливо застосувати вимоги ст.ст.75,76 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відносно ОСОБА_7 при зазначених обставинах, які пом`якшують його покарання, але скоєння даного злочину в період іспитового строку, мірой покарання можливо лише у вигляді позбавлення волі

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 4 (чотири)роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два)роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили із тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання та звільнити його із-під варти із залу суду, а після вступу в законну силу скасувати.
Зарахувати йому в строк відбуття покарання знаходження його під вартою із 17.01.2015 року, тобто дня його фактичного затримання і послідуючого арешту та тримання під вартою в слідчому ізоляторі м.Одеси на час розгляду справипо 10.02.2016 року, згідно ч.5 ст.72, ст.73 КПК України із розрахунків одного дня попереднього арешту за два дні відбування покарання.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 4 (чотири)роки.

На підставі ст.71 КК України приєднати до даного вироку частину не відбутого покарання за вироком суду від 02.10.2012 року і остаточною мірою покарання визнати 4 (чотири) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання його під вартою в ОСІ м.Одеси.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховувати з 17.01.2015 р., тобто дня його фактичного затримання і послідуючого арешту та тримання під вартою в слідчому ізоляторі м.Одеси на час розгляду справи, згідно ч.5 ст.72, ст.73 КПК України із розрахунків одного дня попереднього арешту за два дні відбування покарання.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Samsung GT E1080M» із сім-картою «КиївСтар» та батареєю вважати повернутими потерпілому ОСОБА_9 , згідно його розписки.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1

10.02.2016