Провадження № 1-кс/200/7911/16
12 серпня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчої ОСОБА_2 ,
Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. До Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 звернувся громадянин ОСОБА_5 із заявою про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 .
У своїй заяві громадянин ОСОБА_5 вказав, що на даний час проживає в Китаї, пояснив, що вказану квартиру у власність отримав його батько ветеран та інвалід ВВВ, і вона була приватизована та порівну розділена між його батьками і самим заявником. Після смерті батька квартира залишилася у володінні ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_6 , а батькова частина квартири розподілилася між ними в порядку спадкування.
З 2000 по цей час заявник працював за робочою візою в різних країнах, періодично приїздив до України. За цей час його мати - ОСОБА_6 неодноразово скаржилася синові, що в її бік надходять погрози від невідомих, та вона боїться за те, що квартирою незаконно заволодіють, для чого постійно носила при собі документи на квартиру. Також ОСОБА_6 , зі слів заявника, неодноразово виїздила до Росії.
У 2015 році ОСОБА_5 , який перебував на той час в Китаї, скайпом зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_7 , та який повідомив заявника про смерть його матері і про необхідність якнайшвидшого продажу йому квартири АДРЕСА_1 . Далі ОСОБА_5 через неможливість вчасно прибути в Україну оформив довіреність на подачу документів для відкриття спадкової справи на громадянина ОСОБА_8
У липні 2016 заявникові стало відомо про те, що на даний момент вказана квартира належить третій особі на праві приватної власності, та була перепродана тричі, при цьому в перший раз у 2001 році ніби-то ним та його матір`ю, що не може відповідати дійсності через те, що на момент вчинення цього правочину заявник перебував за межами України.
На даний момент власниками квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значаться громадяни ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та громадянка ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ). Відомості про державну реєстрацію іпотек та обтяжень відсутні станом на дату складання даного клопотання відсутні.
Постановою слідчої від 09 серпня 2016 року квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
В зв`язку із тим, що вилучені речі є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також може містити інші відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, під час розслідування кримінального провадження, з метою забезпечення кримінального провадження, слідча прохає накласти на них арешт.
У судовому засіданні слідча клопотання підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту клопотання.
З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, власник майна в судове засідання не викликався. З цих підстав, клопотання розглянуто за відсутності власника майна та ухвалено рішення.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Розглянувши клопотання, вислухавши пояснення слідчої, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню. Так, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, вважаю за можливе накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом накладення заборони ні її відчуження та розпорядження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
Клопотання слідчої СВ Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти заборону відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчій суддя ОСОБА_1