Провадження №1-в/127/1761/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про звільнення від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році»,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заяву ОСОБА_4 про звільнення від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2014 році».

ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор вважає, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки ОСОБА_4 має дві непогашені судимості.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 09.07.2013 р. Великоновосілківським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 08.10.2013 р.

Суд враховує, що правові підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування кримінального покарання відповідно до ст. 1-5 Закону України «Про амністію в 2014 році» відсутні. Зокрема, обставин, які б свідчили про наявність підстав для застосування положень ст. 1 Закону, суду наведено не було. Крім того, з матеріалів особової справи також вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий в порядку виконання вироку 01.06.2016 р., тобто після набрання Законом законної сили, а тому правові підстави для застосування положень ст. 2-4 Закону також відсутні. Крім того, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 5 Закону.

Згідно зі ст. 6 Закону необхідно скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 був звільнений 06.08.2001 р. на підставі акту амністії із заміною невідбутого покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі на іспитовий строк 2 роки 6 місяців.
Відповідно до п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.
Як вбачається з матеріалів особової справи злочин, за який ОСОБА_4 відбуває покарання, останнім було вчинено в кінці листопада 2012 року, а тому правові підстави для застосування до нього положень п. «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» відсутні. Також суд не вбачає інших обмежень, встановлених ст. 8 Закону України «Про амністію в 2014 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а тому приходить до переконання, що ОСОБА_4 необхідно відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію в Україні» скоротити наполовину невідбуту частину призначеного покарання.
Керуючись ст. 371, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скоротити ОСОБА_4 наполовину покарання за вироком Великоновосілківського районного судому Донецької області від 09.07.2013 р. на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: