Ухвала
іменем україни
14 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_4 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області

від 17 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 4 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

встановила:

Вироком Ямпільського районного суду Сумської області

від 17 листопада 2015 року, залишеного 4 лютого 2016 року апеляційним судом без змін,
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Фастова Київської області, який зареєстрований на АДРЕСА_1 , а фактично мешкає на АДРЕСА_2 , раніше судимого цим же судом 23 січня 2013 року за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі та звільненим від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком терміном на 2 роки,

засуджено за ст. 128 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків

до призначеного ОСОБА_5 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 23.01.2013 й остаточно йому визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він

27 липня 2014 року близько 02-00 год., знаходячисьв кафе ФОП ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час розмови з

ОСОБА_7 , з необережності, не передбачаючи можливості настання шкідливих наслідків в результаті своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити, наніс один удар кулаком своєї правої руки в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження. Крім того, в результаті даного удару рукою виникло прискорення, потерпілий впав на бетону підлогу кафе, вдарився головою об бетонну поверхню у ОСОБА_7 та отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травма, тобто тяжкі тілесні ушкодження.

Удар в ліву частину обличчя потерпілого і його послідуюче падіння на бетонну поверхню, яке призвело до виникнення тяжкого тілесного ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи від 28 січня 2015 року за № 19 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги захисника, він вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром є суворим. Зазначає, що при призначенні покарання суд не дав належної оцінки даним про особу обвинуваченого та не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: що він визнав вину та щиро кається у вчиненому, шкоду відшкодував частково. Крім того вважає, що судом не враховано віктимну поведінку потерпілого, а також майновий стан обвинуваченого при визначені судом розміру відшкодування моральної шкоди. На ці ж обставини, на думку захисника, не звернув уваги й апеляційний суд.

Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5

у вчиненні кримінальногоправопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікаціїйого дій заст. 128 КК України в касаційному порядку захисником не оспорюються, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу, а тому ці обставини у касаційному порядку не переглядаються.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Визначаючи засудженому ОСОБА_5 покарання, у тому числі і за правилами ст. 71 КК України (за сукупністю вироків), суд врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого ним злочину, дані про його особу, а саме: що він раніше судимий за умисний тяжкий злочин та даний злочин вчинив в період іспитового строку, працює, скарг від сусідів та мешканців територіальної громади на нього не надходило. При цьому судом враховано, що завдані матеріальні збитки відшкодовано частково, ОСОБА_5 проживає з матір`ю, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також ті, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене суд призначив ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті 128 КК України у виді обмеження волі та без застосування положення ст. 69 КК України.

Правильними є висновки суду про те, що покарання ОСОБА_5 за сукупністю вироків має бути призначено у виді реального позбавлення волі і його розмір відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Апеляційний суд за апеляційною скаргою захисника, доводи якої аналогічні його касаційній скарзі, перевірив цей вирок, та залишив його без зміни, навівши відповідні обґрунтування, з якими колегія суддів погоджується.

Зокрема, апеляційним судом спростовані доводи захисника про наявність пом`якшуючих обставин, як визнання вини та щире каяття, оскільки, як встановив суд першої інстанції, обвинувачений в судовому засіданні визнавав тільки те, що вдарив потерпілого, проте не визнавав, що завдяки цьому удару ним було завдано потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а тому судом правильно не враховані вище наведені обставини пом`якшуючими.

У касаційній скарзі захисника відсутні достатні дані та переконливі доводи, які б спростовували вказані висновки судів першої та апеляційної інстанції та давали б підстави визнати призначене засудженому покарання явно несправедливим.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
З огляду на викладене підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 4 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3