Провадження № 1-кп/200/325/16
Справа № 200/5929/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
законного представника потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000927, за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , 2009 року народження, працюючої на посаді кухаря, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
03 лютого 2016 року приблизно о 22 год.20 хв., знаходячись в кімнаті АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне завданні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 знаходячись в положенні стоячи навпроти ОСОБА_4 , бажаючи завдання легкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 , вдарила останню вісім разів потиличною областю по центру голови ОСОБА_4 об стіну.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинила неповнолітній потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна на обличчі та крововиливи на голові, що у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю 6 діб, але не більше, як три тижні ( 21 день).

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачена ОСОБА_7 - її мати, законний представник ОСОБА_5 батько. На момент скоєння злочину вона мешкала сама, матір не бачила місяців шість, так як остання перебувала в Криму. Коли вона жила із матір`ю, братом та вітчимом, в неї із матір`ю та вітчимом склалися погані стосунки.
02.02.2016 року десь з 19.00 год. до 21.00 год. до неї приїхала мати ОСОБА_7 , в цей час в неї знаходився її друг ОСОБА_12 та мив посуд. Після приїзду матері, вона провела ОСОБА_13 додому, коли повернулася до гуртожитку, ніякого конфлікту із матір`ю не було.
03.02.2016 року вона пішла до школи, повернулася додому десь о 22.00 год. Її мати знаходилася вдома, була нервовою. ОСОБА_7 запитала у неї, чому вона їй не зателефонувала, на що вона відповіла, що подзвонити не могла, так як її телефон перебував у матері. Після цих слів між нею та матір`ю ОСОБА_7 виник конфлікт, вона стала прохати у матері ОСОБА_7 повернути їй телефон, однак мати сказала, що віддавати їй телефон не буде. Вона стала знову просити матір віддати їй телефон, пропонувала гроші, так як їй потрібен був телефон. В якийсь момент вона нагнулася, щоб підняти з полу куртку, та в цей час її мати ОСОБА_7 схопила її за лоба та вдарила вісім разів об стіну потиличною областю. Вона намагалася рукою притримати матір, однак не змогла, кричала від болю, плакала, звала на допомогу, просила матір припинити. Коли вона виривалась від матері, мати її стримувала за куртку, і в цей момент, ймовірно, й могли виникнути садна в області обох кистей рук.
Ці події почув її сусід ОСОБА_14 , став стукати в стіну, а потім став стукати до кімнати. Після чого мати перестала її бити, заспокоїлася та вийшла на вулицю, а вона направилася до своєї знайомої ОСОБА_15 . Коли вона виходила із кімнати, зустріла ОСОБА_16 , якому на запитання, що трапилося, відповіла, що її побила мати та вона йде писати заяву до поліції. По дорозі назад від ОСОБА_15 до гуртожитку, з телефону ОСОБА_15 викликали поліцію та швидку допомогу. До гуртожитку вона повернулася разом із поліцією. Співробітники пропонували їй залишитися вдома, але вона відмовилася, й вони запропонували їй проїхати написати заяву та зафіксувати тілесні ушкодження, що вона і зробила. Вказала, що навіть якщо б робітники поліції не запропонувала їй написати заяву, вона все одно б зробила це сама. В подальшому вона перебувала проходила лікування в лікарні 7 днів.
Показами законного представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 , який у суді пояснив, що є батьком потерпілої, обвинувачена ОСОБА_7 мати їхньої доньки ОСОБА_4 .
Йому відомо, що коли ОСОБА_7 повернулася із Криму, між нею та донькою ОСОБА_4 виник конфлікт з приводу вікна, яке було розбите до від`їзду обвинуваченої до Криму. Про те, що ОСОБА_7 спричинила доньці тілесні ушкодження йому стало відомо десь у період часу з 23.00 год. - 00.00 год., після чого він одразу поїхав до доньки в лікарню, яка йому сказала, що її побила матір. В подальшому, він сам оплачував лікування доньки. На цей час донька мешкає разом із ним.
Вказав, що його донька повідомляла йому, що між нею та матір`ю ОСОБА_7 і раніше були конфлікти та спричинення тілесних ушкоджень.
ОСОБА_7 не надає доньці ніякої матеріальної допомоги.
Показами свідка ОСОБА_17 , яка в суді пояснила, що 03.02.2016 року приблизно о 00.00 год. до неї додому прийшла ОСОБА_4 , яка зустрічається з її сином ОСОБА_13 . Вона прийшла в капцях та плакала. Вона впустила її до будинку, ОСОБА_18 сказала, що перелізла до їх будинку через паркан. На руках ОСОБА_18 вона побачила подряпини, вона так зрозуміла, що ці подряпини з`явилися через те, що ОСОБА_18 перелазила через їх паркан. Також, побачила на обличчі ОСОБА_18 , в області губ пошкодження, синців на ОСОБА_18 не бачила. ОСОБА_4 сказала, що її били по голові. Вона сказала ОСОБА_18 йти додому та розмовляти із матір`ю, але ОСОБА_18 сказала, що не піде додому, оскільки матір її б`є та може вбити. Після чого вони разом із ОСОБА_18 направилися до гуртожитку, де мешкала ОСОБА_18 , по дорозі її син викликав поліцію та швидку допомогу.
Вночі ОСОБА_4 поїхала із швидкою до лікарні, однак десь о 03.00 год. із сином повернулася до неї додому. Зранку вона разом із сином та ОСОБА_4 пішли зустрічатися із батьком ОСОБА_18 . Ввечері ОСОБА_18 із ОСОБА_13 прийшли до неї, ОСОБА_18 сказала, що була в школі.
Вказала, що вдень 03.02.2016 року вона разом із сином та ОСОБА_4 були в кафе, на ОСОБА_18 не було ніяких тілесних ушкоджень.
Показами свідка ОСОБА_19 , який у суді пояснив, що потерпілу ОСОБА_4 він знає приблизно рік, вони зустрічаються.
03.02.2016 року він разом із матір`ю ОСОБА_17 , потерпілою ОСОБА_4 сиділи в кафе, після чого відвезли ОСОБА_18 додому, й сам із матір`ю пішов додому. При цьому, у ОСОБА_4 ніяких тілесних ушкоджень ще не було.
Ввечері, десь о 23.00 год. до них додому прибігла ОСОБА_18 в капцях та сказала, що її побила мати, вдарила об стіну головою декілька разів, і вона додому не піде. Сказала, що у неї з матір`ю конфлікт виник через телефон. Після чого, його мати ОСОБА_17 викликала швидку за місцем мешкання ОСОБА_18 . Коли вони приїхали до гуртожитку, де мешкає ОСОБА_18 , там вже знаходилися співробітники поліції, і з ними ОСОБА_18 зайшла до своєї кімнати. Після чого, вони на швидкій поїхали до лікарні, по дорозі ОСОБА_18 писала заяву до поліції, яку передала дільничному.
В лікарні зафіксували побої у ОСОБА_4 . У неї були сильна головна біль та запаморочення, струс головного мозку, слабкість, розбита губа. Після лікарні вони разом повернулися до нього додому, на ранок зателефонували батькові ОСОБА_18 , який її забрав.
ОСОБА_4 пролежала в лікарні тиждень, її матері в лікарні не бачив, але ОСОБА_18 йому говорила, що до неї два рази приїжджала мати, її батько також був у ОСОБА_18 в лікарні.
Також вказав, що ОСОБА_18 та її мати ОСОБА_7 часто сварилися. Напередодні подій 03.02.2016 року, 02 лютого він був свідком того, як ОСОБА_18 відкривала шафу, і в цей момент на неї впали ялинкові іграшки, через що виник конфлікт між нею та матір`ю.

Показами свідка ОСОБА_20 , який у суді пояснив, що обвинувачену ОСОБА_7 знає близько 15 років, вони сусіди, її доньку ОСОБА_18 також.
03 лютого 2016 року десь о 22.00 год., він почув крики ОСОБА_18 та ОСОБА_7 , а потім тупі звуки схожі на удари об стіну, й зрозумів, що це ОСОБА_7 вдарила доньку ОСОБА_18 об стіну. Дані звуки та крики він добре чув зі своєї кімнати. Він пішов до їх кімнати та став стукати у двері, але ОСОБА_7 не відчиняла двері, він залишився чекати в коридорі. Потім він став стукати в стіну, знов вийшов в коридор, та став стукати в двері ОСОБА_21 й через деякий час ОСОБА_18 вийшла із кімнати. Він побачив на її обличчі пошкодження та червоний лоб, сказав, щоб та покликала матір. ОСОБА_18 відповіла, що мати зачинилася. Після чого, ОСОБА_22 пішла до свого знайомого ОСОБА_13 , при цьому була одягнена в курточку та капці. Що відбувалось в подальшому, йому не відомо, він не бачив ОСОБА_7 три дні.
Показами експерта ОСОБА_23 , яка в суді підтримала висновки проведених нею судово-медичних досліджень. Вказала, що виявлені у потерпілої ОСОБА_4 тілесні ушкодження на обличчі, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садна на обличчі та кровивиливи на голові є легкими тілесними ушкодженнями, що зумовили короткочасний розлад здоров`я й окремо не оцінюються.
Також зазначила, що під час проведення слідчого експерименту, потерпіла ОСОБА_4 продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень. При цьому, локалізація та характер виявлених у неї тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказувала ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту.
Крім того, у ОСОБА_4 виявлені ушкодження у вигляді саден обох кистей рук відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Дані, виявлені у потерпілої ушкодження, оцінені окремо.
При цьому, наявність цих саден на обох кистях рук, не впливає на ступінь тяжкості виявлених у потерпілої ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черпно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та крововиливів на обличчі і голові.
Будь-яких додаткових досліджень такий висновок не потребує.

А також дослідженими судом письмовими доказами по справі:
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2016 року від потерпілої ОСОБА_4 ( а.с.9).
Актом судово медичного дослідження ( обстеження) №410 від 04.02.2016 року. за яким у ОСОБА_4 , враховуючи дані медичної документацію, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на червоній каймі нижньої губи праворуч, внутрішньо-шкіряні крововиливи на голові, саден на обох кистях рук, що спричинені від дії тупого твердого предмету ( предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена.
Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді саден на обох кистях рук відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
За даними наданої медичної документації у неї клінічно встановлений діагноз : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, тому виявлені в неї зовнішні тілесні ушкодження будуть оцінені по ступню тяжкості, після закінчення лікування. ( а.с. 145)

Актом судово-медичного обстеження №623 від 17.02.2016 року, згідно до якого з урахуванням наданої медичної документації у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна на червоній каймі нижньої губи праворуч, внутрішньо-шкіряного крововиливу на голові, саден обох кистей рук, що спричинені від дії тупого предмету (предметів), можливо і в термін, на який вказує обстежена.
Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна та крововиливи на обличчі і голові відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).
Ушкодження у вигляді: саден обох кистей рук відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки ( а.с.36-37).
Даними висновку судимо-медичного експерта №1150 е від 22.03.2016 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна на червоній каймі нижньої губи праворуч, крапкових внутрішньо-шкіряних крововиливів в потиличній області по центру, двох саден на тильній поверхні лівої кисті по суглобовій поверхні між основною та проксимальними фалангами 3-го пальця та на тильній поверхні правої кисті по суглобовій поверхні між основною та проксимальною фалангами 3-го пальця.
Виявлені у неї тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесенні, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету ( предметів), частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і нігті людини, а внутрішньо-шкіряні крововиливи на голові і при ударі об такий ( такі).
Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна на обличчі та крововилива на голові у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
Ушкодження у вигляді саден обох кистей рук, як кожні окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного звернення за медичною допомогою в ДОДКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові.
Встановлення обставин отримання тілесних ушкоджень ( власноруч або іншою особою) не входять до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів, можливо лише вказати, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках доступних для нанесення власною рукою.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ( по різним анатомічним лініям та поверхням), можливо вказати, що вони не є характерними для спричиненні при падінні з висоти власного зросту.
Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту ( а.с.38-40).
Протоколом слідчого експерименту від 21 березня 2016 року з фототаблицею, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_4 , спеціаліста ОСОБА_23 , в ході якого потерпіла ОСОБА_4 продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_7 ( а.с. 42-47)
Суд вважає вину ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищевказані докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Позицію обвинуваченої ОСОБА_7 щодо не визнання вини, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки її вина повністю підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що ніяких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 не спричиняла.
Вказала, що потерпіла ОСОБА_4 її донька, законний представник ОСОБА_5 батько їх доньки. З донькою були хороші відносини до 2013 року, однак коли донька стала пити, їх стосунки погіршилися. Про те, що донька п`є вона говорила ОСОБА_5 . Коли вона виїжджала із сином до Криму на оздоровлення, вона прохала ОСОБА_5 приглянути за донькою, але той говорив, що зайнятий, тому вона прохала своїх знайомих приглянути за донькою. 02.02.2016 року вона повернулася із Криму додому, на що донька запитала, чого повернулася. На що, вона відповіла, що приїхала додому. В цей час вдома перебував ОСОБА_24 та мив посуд. Оскільки вдома була кішка, вона попрохала її забрати, після чого ОСОБА_13 та її донька забрали кішку та пішли, а вона стала прибирати. Десь о 23.00 год. донька повернулася додому із ОСОБА_13 , та ще якийсь час знаходились в коридорі та розмовляли. Коли донька зайшла до кімнати, то стала щось шукати в шафі, вона ж розбирала ялинку, яка впала на доньку, після чого вона попрохала ОСОБА_4 убрати ялинкові іграшки. В цей час до кімнати зайшов ОСОБА_13 , став кричати на неї, через що виник конфлікт, й вона вигнала з кімнати ОСОБА_13 із речами.
Зранку, 03.02.2016 року донька пішла до школи, вона забрала у неї телефон та ключі, при цьому казала, щоб ОСОБА_13 вона більше не бачила. Ввечері о 21.00 год. її донька повернулася додому, вона запитала, де весь день вона була, на що донька сказала, що телефону в неї немає і зателефонувати вона не могла. Через це між ними виник конфлікт, вони стали штовхати одне одну, при цьому вона не била свою доньку. Після цього донька стала щось питати за її знайомого ОСОБА_25 , після чого пішла. Десь о 00.30 год. до неї додому прийшли робітники поліції, мати ОСОБА_26 та донька. Вони разом зайшли до кімнати, вона віддала паспорт доньки, речі забирати заборонила, й вони поїхали. Вказала, що робітники поліції в неї ніяких пояснень не відбирали.
04.02.2016 року їй зателефонував завуч зі школи доньки та повідомила, що в школі ОСОБА_4 повідомила, що 04.02.2016 року ввечері буде лягати до лікарні. 04.02.2016 року ввечері вона приїхала у лікарню до доньки, привезла їй гроші, поговорила з нею та попрохала пробачення. На наступний день вона телефонувала доньці та запитала, що їй привезти, однак остання сказала,щоб вона не приїжджала.
Вона не може сказати, чому її донька вказує, що саме вона спричинила їй тілесні ушкодження. Не наносили потерпілій тілесні ушкодження по руках, а коли побачила, що донька схопила куртку, вона її також взяла й тягнула на себе. В цей момент, напевно, й з`явилися дані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 .
Вищевказані ствердження обвинуваченої ОСОБА_7 суд не може прийняти як доказ її не винуватості, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення і не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності.
Так, потерпіла ОСОБА_4 , як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні докладно і послідовно описувала, при яких обставинах обвинувачена ОСОБА_7 , що є її матір`ю, спричинила їй тілесні ушкодження, а саме під час виниклого між ними конфлікту вісім разів вдарила головою об стіну.
Під час слідчого експерименту, потерпіла не тільки повідомила про події, що відбувались 03 лютого 2016 року, а й в присутності експерта ОСОБА_23 продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень матір`ю ОСОБА_7 .
Допитані в суді свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_19 вказали, що до подій 03 лютого 2016 року вони на ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не бачили, а після того, як потерпіла ОСОБА_4 прийшла до них додому, в капцях і заплакана, на її обличчі побачили розбиту губу, подряпини на руках, потерпіла їм сказала, що її мати ОСОБА_7 побила її.
Суд вважає, що дані покази свідків, емоційний стан, в якому в той час перебувала потерпіла, можуть свідчити лише про їх правдивість, та не можуть містити у собі жодних елементів надуманості, оскільки події описані даними свідками , відбувались буквально відразу після скоєного злочину, внаслідок чого потерпіла не мала часу на складання неправдивої версії події, що відбулася.
Крім того, свідок ОСОБА_20 в суді, наполягаючи на своїх показах ствердив, що будучи сусідом ОСОБА_21 , чув крики про допомогу та тупі звуки удару об стіну, й зрозумів, що це ОСОБА_7 б`є свою доньку ОСОБА_4 . Через це він став стукати в їх двері, його не впускали, а коли потерпіла вийшла із кімнати, на її обличчі він побачив пошкодження на губі та її лоб був червоним. ОСОБА_22 повідомила, що її побила мати.
Також покази потерпілої ОСОБА_4 підтверджені висновками судово- медичної експертизи щодо локалізації виявлених у неї тілесних ушкоджень в області голови, саден на обличчі, крововиливів на голові й садна на кистях рук і саме в цих частинах тіла у потерпілої встановлена наявність тілесних ушкоджень.

За своїм характером ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна на обличчі та крововиливи на голові у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
За даним висновком ( а.с.38-40), первинне обстеження ОСОБА_4 відбулось 04.02.2016 року в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово- медичної експертизи» і зазначені в акті обстеження №410 від 04.02.2016 ( а.с.145 ) та №623 від 17.02.2016 року ( а.с.36-37).

В подальшому, у висновку судово- медичної експертизи підтверджений факт того що, локалізація та характер виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вона вказувала в ході проведення слідчого експерименту.

Дані обставини підтвердила в суді експерт ОСОБА_23 , яка підтримала свої висновки, вказала, що відповідно до правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, всі виявлені тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден на обличчі та крововиливи на голові відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні ( 21 день),а ушкодження у вигляді саден обох кистей рук, як кожні окремо, відносяться також до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
При цьому, як вказала допитана у суді експерт ОСОБА_23 , тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 спричинені від механічної дії тупого твердого предмету, предметів, частина яких з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і нігті людини, а внутрішньо-шкіряні крововиливи на голові і при ударі об такий, такі.
Стверджувала, що оскільки виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження розташовані в різних анатомічних областях, то вони не могли бути спричиненні одномоментно при падінні з висоти власного зросту.
При цьому, наявність цих саден на обох кистях рук, не впливає на ступінь тяжкості виявлених у потерпілої ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черпно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден та крововиливів на обличчі і голові.
Будь-яких додаткових досліджень такий висновок не потребує.
Також, даним висновком встановлений й термін отримання потерпілою ОСОБА_7 виявлених тілесних ушкоджень, на підставі їх характеру, локалізації, ознак загоєння, й становить незадовго до первинного звернення за медичною допомогою до лікарні,тобто і в термін на який вказувала обстежена та слідчий у постанові.
Крім того, як зазначено у висновку, ушкодження у вигляді саден обох кистей рук, як кожні окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. При цьому, як зазначала потерпіла, дані садна на кистях рук ймовірно виникли в той час, коли вона намагалась вирватись від матері, стверджувати, що дані тілесні ушкодження були спричинені їй матір`ю навмисно, вона не могла, а тому вважати, що дані легкі тілесні ушкодження, що мають не значні скороминущі наслідки, спричинені саме внаслідок умисних дій обвинуваченої ОСОБА_7 , суд вважає є недоречним, такими, що не відповідають встановленим в суді фактичним обставинам справи.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та захисту про те, що потерпілій ОСОБА_4 не могли бути спричинені нею тілесні ушкодження саме 03.02.2016 року, оскільки 04.02.2016 року вона перебувала у школі, судом не приймаються як підстава щодо не причетності останньої до скоєного кримінального правопорушення, з наступних підстав.
Так, дані покази обвинуваченої спростовуються вищенаведеними аргументами, показами як потерпілої ОСОБА_4 , допитаних свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , експерта ОСОБА_23 , висновками проведених експертиз, слідчого експерименту.
В процесі судового розгляду даної справи, як аргумент своєї не причетності, обвинуваченою та захисником надана копія довідки №236 від 26 травня 2016 року Комунального Закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №112» Дніпропетровської ради (а.с.127).
Згідно даної довідки, 04.02.2016 року потерпіла ОСОБА_4 не була присутня на уроках, мала бесіду з класним керівником та заступником директора з виховної роботи о 14.00 годині у школі. ОСОБА_22 була без наявних пошкоджень на обличчі, з довідкою. За довідкою ОДКЛ м.Дніпропетровська від 04.02.2016 року діагноз : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, ацетонемічний синдром.
Тобто, аналізуючи даний документ, суд приходить до висновку, що він не підтверджує факт присутності потерпілої 04.02.2016 року на уроках в школі №112, а навпаки, спростовує доводи обвинуваченої, оскільки зазначає про відсутність останньої на уроках в школі й наявності в неї тілесних ушкоджень за діагнозом : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, ацетонемічний синдром за довідкою ОДКЛ м.Дніпропетровська від 04.02.2016 року.
З приводу посилання в даній довідці про відсутність будь яких наявних тілесних ушкоджень на обличчі у потерпілої, то суд вважає, дане посилання працівників учбового закладу не доречними, оскільки дані особи не є фахівцями в області дослідження тілесних ушкоджень, а тому посилання в даному документі з цього приводу є безпідставним.
Доводи обвинуваченої та захисту про визнання недопустимим доказом показів свідка ОСОБА_20 судом не приймається, оскільки аргументи, які вказали обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник як підставу для визнання даного доказу не допустимим, не знайшли свого підтвердження.
Так, будучи допитаним в суді в якості свідка ОСОБА_20 детально та послідовно розповів про всі обставини, що йому були відомі з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , які не викликають у суда будь- яких сумнівів в їх достовірності й підтверджуються вищенаведеними доказами.
Будь яких підстав обмовляти обвинувачену ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Фотокопії документів, наданих стороною захисту в обґрунтування своєї позиції, судом не можуть прийматись як підстава визнання показів свідка ОСОБА_20 неналежним доказом, оскільки дані фотокопії документів вказують на звернення 26.06. 2013 року потерпілою ОСОБА_27 з заявою по факту спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_20 .
Тобто, будь- якого відношення обвинувачена ОСОБА_7 до подій, які відбувались 26.06.2013 року між ОСОБА_20 та ОСОБА_27 , не має, дані обставини не мають будь якого відношення й до подій 03 лютого 2016 року між обвинуваченою ОСОБА_7 та її донькою ОСОБА_4 , не є предметом розгляду, виходять за межі судового розгляду, а твердження захисту та обвинуваченої ОСОБА_7 про ймовірну змову між потерпілою ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_20 з метою помститись обвинуваченій ОСОБА_7 , то є лише припущенням сторони захисту, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, вищенаведені обставини спростовують доводи обвинуваченої, захисту щодо непричетності ОСОБА_7 до інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також механізму спричинення тілесних ушкоджень.
Про мотив скоєного правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України свідчить наявний конфлікт між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_4 , чого під час судового розгляду не заперечувала і сама обвинувачена, вказувала потерпіла, її законний представник й підтвердили усі допитаний у суді свідки.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 , маючи реальну можливість закінчити конфлікт, що виник між нею і донькою потерпілою ОСОБА_4 , продовжила здійснювати дії спрямовані на продовження сварки, в результаті чого у неї виникла особиста неприязнь до потерпілої, внаслідок чого й були спричинені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 .
Таким чином, дана сукупність доказів, а також цілеспрямованість, характер та локалізація отриманих ушкоджень, свідчать про достатність ударів нанесених потерпілій ОСОБА_4 зі значною силою, підтверджує наявність умислу обвинуваченої саме на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , що спричинили короткочасний розлад здоров`я, й тим самим спростовує доводи обвинуваченої щодо відсутності в неї умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .
Також їх утворення не могло бути викликано станом сильного душевного хвилювання внаслідок поведінки потерпілої, або ймовірної образи під час сварки, чи безпричинно.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинувачену ОСОБА_7 винною у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а її умисні дії, що виразилися в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відносяться до категорії невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 100 ( ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 гривень, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та її майнового стану, наявності на утримання малолітньої дитини, 2009 року народження.
Суд вважає, що таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 368 371, 373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_28 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України.
Призначити ОСОБА_29 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 1 700 гривень.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1