Провадження №1-кп/522/231/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2016 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000129 від 02.07.2014 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ, Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ковшаровка, Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
За поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей 07.04.2014 року розпочато проведення антитерористичної операції.

Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України ОСОБА_14 . Указом від 14.04.2014 № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Громадяни України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись в цей час на території Донецької області, були прибічниками ідей щодо виходу Донецького регіону зі складу України та приєднання до Російської Федерації. У зв`язку з цим, у них виник умисел на вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , а також іншими невстановленими особами, вступили у попередню змову на вчинення своїх злочинних дій.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на території м. Красний Лиман Донецької області (більш точно місце не встановлено), діючи за попередньою змовою один з одним, на початку квітня 2014 року (більш точно дату слідством не встановлено) умисно, з ідеологічних міркувань та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, увійшли до складу створеного не передбаченого законом України збройного формування на території Донецької області, у складі якого планували реалізувати свій злочинний умисел.

При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вступаючи до незаконного збройного формування, були достовірно обізнаними, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про збройні Сили України», «Про службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено функціонування збройних формувань України.

Також, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 усвідомлювали той факт, що діяльність збройного формування є незаконною та спрямованою на зміну меж території і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, та діє воно на боці так званої «Донецької народної республіки».

У цей же час представниками так званої «ДНР», для надання ознак легітимності незаконним діям озброєних осіб шляхом залучення громадськості до процесу насильницької зміни меж території та державного кордону України, 11.05.2014 на території Донецької області проведено незаконний референдум з питань визначення самостійності так званої «ДНР».

Після проведення вказаного референдуму ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали його результати та продовжили свою діяльність, направлену на зміну меж території України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи незаконність діяльності збройного формування, у складі якого вони діяли за попередньою змовою один із одним, та іншими невстановленими слідством особами, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на початку квітня 2014 року (точної дати слідством не встановлено) приймали активну участь у будівництві незаконних блокпостів на автошляхах в районі зупинок «Грибна» і «Царіцино» неподалік від с. Брусіно Краснолиманського району Донецької області.

Продовжуючи свою противоправну діяльність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення територіальної цілісності та недоторканності України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в період квітня 2014 року, будучи у складі незаконного збройного формування, виконували накази, які отримували від невстановлених слідством осіб з числа керівників незаконного збройного формування, направлені на відокремлення Донбаського регіону від України, а саме: перебували (несли службу) на незаконному блокпосту на автошляху в районі зупинки «Царіцино» неподалік від с. Брусіно Краснолиманського району Донецької області, зупиняли проїжджаючий автотранспорт, який переміщувався територією через зазначені незаконний блокпост, перевіряли вантаж автомобілів на предмет наявності зброї та наркотичних засобів.

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, приблизно з початку травня 2014 року до кінця червня 2014 року (більш точно час слідством не встановлено) ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено зі своїм братом ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством членами непередбаченого законом збройного формування, на виконання отриманого наказу від керівників незаконного збройного формування, перейшли на інший незаконно встановлений блокпост, розташований в районі зупинки «Грибна» неподалік від с. Брусіно Краснолиманського району Донецької області, де перебуваючи з вогнепальною зброєю на блокпосту, виконували покладені на них обов`язки, а саме: перебували (несли службу) на незаконному блокпосту на автошляху та в разі виявлення регулярних українських військ або «Національної гвардії» попереджали блокпост «Царіцино», зупиняв та перевіряли проїжджаючий автотранспорт, який переміщувався територією через зазначений незаконний блокпост, перевіряли вантаж автомобілів на предмет наявності зброї та наркотичних засобів.

У червні 2014 року, після знищення силами АТО згаданих незаконних блокпостів, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , відповідно до наказу невстановлених осіб з числа командного складу незаконного збройного формування, передислокувалися до м. Горлівка Донецької області, та далі до м. Перевальськ і с. Дякове Луганської області, де, продовжуючи перебувати в складі незаконних збройних формувань, за наявності вогнепальної зброї у вказаних формуваннях, продовжували виконувати вказівки невстановлених слідством керівників незаконного збройного формування, направлені на виявлення сил АТО України і здійснення збройного опору останнім, з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У цей же час, на початку квітня 2014 року (більш точно дату слідством не встановлено) на території Донецької та Луганської областей невстановленими слідством особами для насильницького підтримання незаконної влади на тимчасово окупованих території Донбасу, були створені не передбачені законом України збройні формування, які мали структуру військового типу, а саме: підпорядкованість, дисципліну, їх учасники були озброєні вогнепальною зброєю. В зазначених формуваннях ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур, придушення організованого опору населення на окупованій території, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших кримінальних правопорушень.

Указані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Знаходячись в цей час на території Донецької області, громадяни України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були прибічниками ідей щодо відокремлення Донецького регіону від України та приєднання до Російської Федерації. У зв`язку з цим, у них виник умисел на прийняття участі в діяльності не передбачених законом збройних формувань, у складі яких вони планували вчиняти дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Приблизно на початку квітня 2014 року (більш точно дату слідством не встановлено), ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків від них, перебуваючи на території м. Красний Лиман Донецької області, маючи умисел на прийняття участі в діяльності не передбачених законом збройних формувань, добровільно увійшли у створене не передбачене законодавством України збройне формування з метою вчинення в його складі дій, направлених на відокремлення території Донецької області від України.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_7 отримав позивні « ОСОБА_15 » та « ОСОБА_16 », а ОСОБА_8 , отримав позивний « ОСОБА_17 », після чого вони, розуміючи незаконність діяльності вказаного збройного формування, діючи за попередньою змовою один із одним з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки в регіоні, втрати авторитету органів державної влади України, провокації воєнного конфлікту та збройного опору силам АТО України в разі їх наступу, приймали активну участь в його діяльності, зокрема виконували вказівки невстановлених слідством керівників незаконних збройних формувань.

При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вступаючи до незаконного збройного формування, були достовірно обізнаними, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про збройні Сили України», «Про службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів влади України та посадових осіб», та іншими законодавчими актами України, якими передбачено функціонування збройних формувань України.

З початку квітня 2014 року (точної дати слідством не встановлено), ОСОБА_7 , діючи в змові зі своїм братом ОСОБА_8 , та будучи у складі незаконного збройного формування, приймали активну участь у будівництві незаконних блокпостів на автошляхах в районі зупинок «Грибна» і «Царіцино» неподалік с. Брусіно Краснолиманського району Донецької області.

У період квітня 2014 року ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою зі своїм братом ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами, здійснюючи свої умисні противоправні дії у складі незаконного збройного формування, виконував накази, які отримував від їх керівників, та ніс службу на незаконному блокпосту «Царіцино» на автошляху в районі с. Брусіно Краснолиманського району Донецької області, де зупиняв проїжджаючий автотранспорт, який переміщувався територією зазначеного незаконного блокпосту, перевіряв вантаж автомобілів на предмет наявності зброї та наркотичних засобів.

Продовжуючи свої злочинні дії, приблизно з початку травня 2014 року (точну дату слідством не встановлено) ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено зі своїм братом ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством членами непередбаченого законом збройного формування, перейшов на інший незаконно встановлений блокпост, розташований в районі зупинки «Грибна» неподалік с. Брусіно Краснолиманського району Донецької області.

Діючи спільно та узгоджено зі своїм братом ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством членами не передбаченого законом збройного формування, ОСОБА_7 , за наявності вогнепальної зброї на вказаному блокпосту, виконував покладені на нього обов`язки, а саме: ніс службу на незаконному блокпосту на автошляху та у разі виявлення регулярних українських військ або «Національної гвардії» повинен був попередити блокпост «Царіцино», зупиняв проїжджаючий автотранспорт, який переміщувався територією через зазначений незаконний блокпост, перевіряв вантаж автомобілів на предмет наявності зброї та наркотичних засобів.

У подальшому, в червні 2014 року, після знищення силами АТО України вищезазначених незаконних блокпостів, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 передислокувався до м. Горлівка Донецької області та далі до м. Перевальськ і с. Дякове Луганської області, де перебуваючи в складі незаконних збройних формувань, за наявності в цих формуваннях автоматичної вогнепальної зброї, продовжував виконувати вказівки керівників незаконного збройного формування, направлені на виявлення сил АТО України та здійснення їм збройного опору.

За таких умисних дій ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що в період квітня-червня 2014 року, знаходячись на територіях Донецької та Луганської областей, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою вчинення дій, направлених на відокремлення території Донецької та Луганської областей від України, увійшов до створеного непередбаченого законодавством України збройного формування, у складі якого приймав активну участь у будівництві незаконних блокпостів, чергував на них, зупиняв проїжджаючий автотранспорт та перевіряв вантаж автомобілів на предмет наявності зброї та наркотичних засобів.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у посяганні на територіальну цілісність і недоторканість України за ознаками: умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КК України, а своїми умисними діями, які виразились у створенні не передбачених законом воєнізованих або збройних формувань за кваліфікуючими ознаками: участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у посяганні на територіальну цілісність і недоторканість України за ознаками: умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КК України, а своїми умисними діями, які виразились у створенні не передбачених законом воєнізованих або збройних формувань за кваліфікуючими ознаками: участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України.

Суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кваліфіковано вірно.
Згідно угоди про визнання винуватості від 14.04.2016 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області юристом 2 класу ОСОБА_18 , який на підставі ст. 37 КПК здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000129 від 02.07.2014 року, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_7 під час досудового розслідування та в суді повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 110 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців, за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 3 років 7 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Крім того, на обвинуваченого ОСОБА_7 прокуратурою покладається обов`язок співпрацювати з органами досудового розслідування у викритті кримінальних правопорушень, вчинених у період лютого-червня 2014 року на територіях Донецької та Луганської областей іншими особами щодо дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Згідно угоди про визнання винуватості від 14.04.2016 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області юристом 2 класу ОСОБА_18 , який на підставі ст. 37 КПК здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000129 від 02.07.2014 року, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування та в суді повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 110 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців, за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 3 років 7 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Крім того, на обвинуваченого ОСОБА_8 прокуратурою покладається обов`язок співпрацювати з органами досудового розслідування у викритті кримінальних правопорушень, вчинених у період лютого-червня 2014 року на територіях Донецької та Луганської областей іншими особами щодо дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Прокурор в судовому засіданні просив суд затвердити угоди про визнання винуватості від 14.04.2016 року, укладені між обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області юристом 2 класу ОСОБА_18 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000129 від 02.07.2014 року.

Захисник у судовому засіданні просив суд затвердити угоди про визнання винуватості від 14.04.2016 року, укладені між обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області юристом 2 класу ОСОБА_18 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000129 від 02.07.2014 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинувачених, думку прокурора, захисника приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України , яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цілком розуміють права, визначені п. п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даних угод, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики, відсутність тяжких наслідків злочину, відсутність попередніх судимостей, наявність неповнолітніх братів та сестер.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики, відсутність тяжких наслідків злочину, відсутність попередніх судимостей, наявність неповнолітніх братів та сестер.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного за наявності обставин, які пом`якшують покарання і суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, із врахуванням особистості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне застосувати до них положення ст. 69 КК України та призначити їм міру покарання, нижчу від найнижчої межі, встановленої ч. 2 ст. 110 КК України.

Крім того, суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно призначити їм покарання в межах встановлених в санкції ч. 2 ст. 260 КК України, що відповідає нормам законодавства.

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши зміст угод про визнання винуватості та переконавшись, що укладені угоди є добровільним волевиявленням обвинувачених, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах, з`ясувавши у обвинувачених, чи цілком вони розуміють наслідки затвердження угод, роз`яснивши обвинуваченим їх право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченими змісту та наслідків затвердження угод, а також перевіривши їх відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угоди про визнання винуватості, укладена між обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області юристом 2 класу ОСОБА_18 , відповідають вимогам КПК України, умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угоди підлягає затвердженню.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відшкодування судових витрат в повному обсязі покласти на обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 394, 468, 474, 475 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Угоду про визнання винуватості від 14.04.2016 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000129 від 02.07.2014, укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області юристом 2 класу ОСОБА_18 - затвердити.

Угоду про визнання винуватості від 14.04.2016 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000129 від 02.07.2014, укладену між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором відділу 04/4 прокуратури Одеської області юристом 2 класу ОСОБА_18 - затвердити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 110 КК України (із застосуванням ст. 69 КК України) у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 місяців;

- за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02.07.2014 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення провадити з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 110 КК України (із застосуванням ст. 69 КК України) у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 місяців;

- за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02.07.2014 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення провадити з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung» GТ-Е2121В, з сім-карткою «МТС», за якою закріплений номер мобільного телефону НОМЕР_1 ,ІМЕІ: НОМЕР_2 , вилучений у ОСОБА_7 ; мобільний телефон «Samsung» GТ-Е -Е1200М, з сім-карткою «МТС», за якою закріплений номер мобільного телефону НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , вилучений у ОСОБА_8 - після вступу вироку в законну силу знищити.

Судові витрати у розмірі 11 100 (одинадцять тисяч сто) гривень 00 коп. згідно ст. 124 КПК України стягнути у рівних частинах з обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 по 5550( п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. з кожного, в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області, апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим, прокурору, захисникам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3