Справа № 570/1557/16-к
номер провадження 1-кп/570/78/2016
В И Р О К
іменем України
23 березня 2016 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000110 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Христинівка Христинівського району Черкаської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, не одружений, який не є військовозобов`язаним, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в Городоцькому ВЦ № 131 УДПтС України в Рівненській області, востаннє засуджений:
- 17 жовтня 2013 року Керченським міським судом АР Крим за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 21 липня 2015 ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області замінено невідбуту частину покарання 1 рік 10 місяців 19 днів більш м`яким у виді обмеження волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 відбуваючи покарання у виді обмеження волі в Городоцькому ВЦ № 131 УДПтС України в Рівненській області 28 січня 2016 року в період часу з 11 години до 17 години, будучи попереджений про кримінальну відповідальність, умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, самовільно покинув Рівненську центральну районну лікарню, що знаходиться в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області та по закінченню наданого дозволу на короткочасний виїзд до 17 години до установи виконання покарань без поважних причин не повернувся.
09 березня 2016 року між прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Суд, вивчивши обвинувальний акт, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, дії ОСОБА_4 який будучи засудженим до обмеження волі, не повернувся до місця відбування покарання , після закінчення короткочасного строку виїзду., вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 390 КК України.
У підготовчому засіданні обвинувачений, якому зрозумілі права та наслідки укладення угоди, безумовно та беззастережно пояснив про повне визнання вини та всіх обставин інкримінованого йому злочину.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 390 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік п`ять місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 буде призначено шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України.
Судом перевірено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Визначене сторонами покарання відповідає принципам призначення покарання та вимогам Закону.
ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.
Обвинувачений негативно характеризуються за місцем відбування покарання, вдруге притягується до кримінальної відповідальності. Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Рівненської місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 , із участю захисника ОСОБА_5 .
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 475 КПК України, суд -
з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 березня 2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 , із участю захисника ОСОБА_5 , та прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк у один рік п`ять місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 17 жовтня 2013 року, винесеним Керченським міським судом АР Крим, замінену засудженому ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 21 липня 2015 на обмеження волі. Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді обмеження волі строком на два роки і 15 днів.
Початок строку відбування покарання обчислювати ОСОБА_4 з моменту направлення засудженого для відбування покарання в порядку ч.2 ст. 57 КВК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.
Суддя ОСОБА_1