Провадження № 1-кп/761/358/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 06 грудня 2012 року,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт з відповідними додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 06 грудня 2012 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 а також обвинувачений ОСОБА_9 вважають за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України. При цьому захисниками та обвинуваченим подано суду письмові клопотання з додатками з цього приводу.
Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченнямОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

З обвинувального акту відносно ОСОБА_9 вбачається, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Також і відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України - у кримінальному провадженні підлягає обов`язковому доказуванню зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.
Однак, всупереч вказаним нормам закону, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , складеного 10 липня 2014 року та затвердженого 10 липня 2015 року старшим прокурором прокуратури Подільського району міста Києва радником юстиції ОСОБА_10 формулювання обвинувачення викладено без дотримання відповідності вимогам кримінального процесуального закону, оскільки у ньому не вказані конкретні час та місце вчинення інкримінованих ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, не зазначено які саме службові повноваження щодо майна ТОВ "БФ "РУМШБ", розпоряджатися яким він мав право, використав останній для вчинення розкрадання, не вказано повної назви та юридичної адреси ТОВ БФ РУМШБ, генеральним директором якого являвся ОСОБА_9 . Інкримінуючи обвинуваченому таку кваліфікуючу ознаку, як розтрата чужого майна, прокурором не відображено якими саме діями та у який спосіб ОСОБА_9 витратив майно, належне ТОВ "БФ "РУМШБ", на свою користь.

Більше того, необхідно зазначити, що стаття 191 КК України об`єднує три самостійні форми розкрадання, спрямовані на єдиний безпосередній об`єкт - право власності на майно, а саме привласнення, розтрату або розкрадання шляхом зловживання службовим становищем. Однак, як вбачається з викладу фактичних обставин та формулювання юридичної кваліфікації, зазначених прокурором в обвинувальному акті, останній поєднав такі форми вчинення кримінального правопорушення як розтрата майна та його розкрадання шляхом зловживання службовим становищем, які на думку колегії суддів у даному випадку мали б виключати одна одну, що в свою чергу також свідчить про наявність істотного порушення норм кримінального процесуального закону з боку прокурора та вказує на неконкретність і суперечливість викладу обвинувачення.

До того ж, на сторінці "14" обвинувального акту зазначено, що своїми злочинними діями ОСОБА_9 заподіяв збитки ТОВ "БФ "РУМШБ", однак на сторінці "7-8" обвинувального акту зазначено, що майнову шкоду кримінальним правопорушенням спричинено ТОВ "Шляхпромторг", при цьому будь-яких фактичних даних щодо того, що останнє товариство є правонаступником ТОВ "БФ "РУМШБ", прокурором не наведено.

Колегія суддів звертає увагу у тому числі і на ту обставину, що всупереч вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначені прокурором ОСОБА_10 в обвинувальному акті відомості щодо дати його складання "10 липня 2014 року" та дати його затвердження "10 липня 2015 року" є такими, що різняться між собою та очевидно свідчать про наявність істотного порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту.

Отже, не наведення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України тягне за собою неконкретність та суперечливість пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення, яке наведене в обвинувальному акті викладене не конкретно, не зрозуміло, які саме дії передбачені диспозицією ст.191 КК України ставляться у вину ОСОБА_9 , не визначено межі обвинувачення, що порушує його право на захист, ще на стадії повідомлення про підозру, у зв`язку з чим останній фактично не мав можливості підготуватись до захисту.

Європейський суд з прав людини (далі-Суд) у справі Абрамян проти Росії від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту а п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню Обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі Камасінскі проти Австралії, № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції [ВП], № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі Матточіа проти Італії, № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, № 42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі Даллос проти Угорщини, № 29082/95, п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п.54, а також Даллос проти Угорщини, п.47).

Дані істотні порушення норм кримінального процесуального закону не можливо усунути під час судового розгляду, оскільки вони є очевидними на стадії підготовчого провадження, крім того на згадані порушення судом вже зверталась увага сторони обвинувачення в попередніх рішеннях Подільського та Шевченківського районних судів м.Києва від 15 липня 2013 року та відповідно від 06 червня 2014 року, а також в ухвалах Апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року та 18 травня 2015 року, однак дані рішення судів фактично залишені поза увагою стороною обвинувачення та підстави, які слугували для повернення обвинувального акту прокурору раніше, на даний час також залишились не усунутими.

Колегія суддів враховує, що згідно положень ч.1 ст. 338 КПК України прокурор лише з метою зміни правової кваліфікації та або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Тобто такі повноваження прокурор має лише у випадку встановлення під час судового розгляду нових фактичних обставин кримінального правопорушення. Однак у даному випадку такі обставини та порушення прокурору були відомі, після повернення йому обвинувального акту ухвалами Подільського, Шевченківського судів м.Києва та ухвалами Апеляційного суду м.Києва, а тому він був зобов`язаний виконати вказівки суду.

Крім того, в порушення вимог ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що є невід`ємною частиною обвинувального акта, не розкрито змісту всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, та не зазначено реквізитів всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Так, зокрема у реєстрі матеріалів досудового розслідування міститься інформація про надання доступу підозрюваному ОСОБА_9 та його захисникам до матеріалів досудового розслідування в різні періоди часу проміжок яких охоплюється місяцями, проте не зазначено час проведення такої процесуальної дії, тобто не вказано в який день в який проміжок часу відбувалось ознайомлення, крім того зазначено про проведення виїмки у Дніпровській районній у м.Києві державній адміністрації, Державній податковій інспекції у Дніпровському районі, при цьому не вказано період часу, в який ці виїмки проводились, при проведенні інших процесуальних дій, зазначено час початку їх проведення, при цьому не вказано час закінчення. Одночасно слід зазначити, що в реєстрі містяться відомості щодо призначення у кримінальному провадженні експертиз, однак відомості про результати їх проведення відсутні.

Крім того прокурором не надано підтвердження відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченому, що порушує вимоги ст.290 КПК України.

Таким чином виявлені недоліки унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.

Підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому колегія суддів не вбачає, будь-яких клопотань з цього приводу сторони не заявляли.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 366 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 06 грудня 2012 року повернути прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_9 у виді застави, відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва - залишити застосований.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва на протязі семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3