Справа № 1-кg/359/158/2016р.
В И Р О К

Іменем України

22 березня 2016 року. Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення у межах кримінального провадження , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40000352 від 16.12.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сміла Черкаської області; АДРЕСА_1 ; гр-н України, освіта середня, вдівець, на даний час проходить службу у військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_2 серії НОМЕР_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11.02.2015 солдат ОСОБА_6 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 № 15/201 Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2015 № 40 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду номера обслуги 2 орудійного розрахунку 2 вогневого взводу 3 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , і поставлено на всі види забезпечення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), при наступних обставинах.

26.09.2015 близько 15 год. 15 хв. солдат ОСОБА_6 , перебуваючи у спальному приміщенні, яке знаходиться на території автопарку та озброєння Навчального центру Національної гвардії України (дислокується АДРЕСА_3 ) вчинив таємне викладення мобільного телефону марки Fly Q4415, вартістю 2600 грн., який належить гр. ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_6 вибув у відпустку до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де особисто подарував вищезазначений телефон своєму пасинку ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом та з корисливим мотивом по заволодінню чужим майном, з метою власного незаконного збагачення, близько 15 год. 15 хв. 26.09.2015, таємно викрав з спального приміщення, яке знаходиться на території автопарку та озброєння ІНФОРМАЦІЯ_3 (дислокується АДРЕСА_3 ), мобільний телефон марки Fly Q4415, який належить гр. ОСОБА_5 вартістю 2600 гривень, чим вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за обставин, викладених у обвинувальному акті. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

21 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення..

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання : штраф 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, які вважали за можливе затвердити надану угоду про примирення, роз`яснивши їм положення ч.4 ст. 474 КПК України, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили обвинуваченого погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення. При цьому суд виходить з наступного.

Пункт 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного звинувачення.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України., і відповідно ст.. 12 КК України відносяться до кримінальних правопорушень середньої тяжкості.

Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст. 469 КПК України може бути укладено угоду про примирення між потерпілим і обвинуваченим за їх ініціативою.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 471 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому та потерпілій стороні суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.185 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження, цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, визначеному в межах санкції статті.

Обставини, передбачені ч.7 ст. 474 КПК України, по справі не встановлені, а отже підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373, 374, 468-475 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про примирення сторін від 22.03.2016р., укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185КК України та призначити узгоджене сторонами покарання : штраф 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України , до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1