1-кс/381/604/16
381/3813/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі слідчого судді- ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , його представника - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-
в с т а н о в и в:
Заявник ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги клопотання про скасування арешту на земельну ділянку.
Інші сторони кримінального провадження до суду не з`явились.
Суд, вислухавши пояснення сторони заявника, вивчивши матеріали клопотання та витребувані матеріали кримінального провадження встановив, що клопотання підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оглянутого під час розгляду поданого клопотання, гр.. ОСОБА_3 не є підозрюваним в цьому провадженні, підозра йому не пред`являлась, не є обвинуваченим-обвинувальний акт йому не вручався. Речовим доказом, зазначена вище спірна земельна ділянка, в рамках зазначеного провадження не визнавалась.
Протягом 2015-2016 років між гр.. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 існував спір щодо зазначеної земельної ділянки, який був вирішений в порядку цивільного судочинства і відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 29 лютого 2016 року єдиним законним власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_3 .
Частиною 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина третя передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
У кримінальному провадженні відкритому за ознаками злочину службове підроблення, земельна ділянка апріорі не може бути речовим доказом. Таким доказом може бути лише оригінал Державного акту на землю.
Щодо інших критеріїв можливого накладання арешту на майно-забезпечення конфіскації чи спеціальної конфіскації, то санкція ст..366 КК України взагалі не передбачає конфіскації майна обвинуваченого чи інших осіб.
Щодо відшкодування шкоди, то цивільний позов теж відсутній в матеріалах кримінального провадження.
Тобто, фактично спростовані всі необхідні, передбачені законом можливі випадки, що тягнуть за собою арешт майна гр.. ОСОБА_3 .
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, проаналізувавши викладені в клопотанні факти, які знайшли своє підтвердження під час огляду матеріалів зазначеного кримінального провадження, суд дійшов висновку про необґрунтованість накладеного слідчим суддею арешту на земельну ділянку, а тому є всі правові підстави для його скасування.
Що стосується вимоги клопотання про визнання ухвали слідчого судді про накладання арешту на майно незаконною та її скасування, то у слідчого судді місцевого суду відсутні повноваження щодо здійснення таких дій, а можливість оскарження ухвал слідчого судді передбачена в апеляційному порядку. Тому дана вимога задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.376 КПК України, ст.174 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити частково.
В іншій частині клопотання -відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1