Справа №705/696/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта професійно-технічна, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий : 1) 30.06.2009 Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.122, ч.2 ст. 186, ст. 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 22.09.2011 за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 14.09.2011 умовно-достроково не відбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 18 днів; 2) 30.08.2012 Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 187, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, перебуваючи на оперативно-профілактичному обліку як злісний порушник вимог режиму відбування покарання, за що постановою начальника установи від 15.04.14 погодженою із Спостережною комісією Уманської РДА, переведений до приміщення камерного типу, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин.
Так, ОСОБА_3 , будучи засудженим 30.08.2012 Ніжинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.187, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, під час відбування покарання в Старобабанівській ВК 92 УДПтС України в Черкаській області с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області вул. Шевченка (далі-Старобабнівській ВК-92) злісно не виконував законні вимоги адміністрації виправної установи, систематично порушував встановлений порядок відбування покарання в період з 27.11.2012 по 24.03.2015 вчинив 57 порушень режиму відбування покарання, за що 3 рази переводився до приміщення камерного типу (ПКТ), 8 разів поміщався в ДІЗО, 39 разів отримував «Догани» та 7 разів отримував «Суворі догани» та продовжував порушувати порядок відбування покарання.
Відбуваючи покарання в Старобабанівській виправній колонії № 92 з 27.11.2012, будучи зобов`язаним згідно п.2 Розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених наказом Мінюсту України 29.12.2014 № 2186/5 та. ст.9, 118 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції 2015 ), виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою установи виконання покарань; виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань;ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених, умисно, з метою ухилення від виконання встановлених обов`язків, здобуття авторитету серед засуджених негативної спрямованості, допускав неодноразові, грубі порушення Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань у вигляді непокори законним вимогам адміністрації установи, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме:
18.02.2015 перебуваючи в камері ДІЗО Старобабанівської ВК-92 згідно постанови начальника установи від 13.02.2015, під час проведення технічного огляду камери ДІЗО, без поважних причин в категоричній формі відмовився від неповного обшуку, на неодноразову законну вимогу молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_6 та заступника чергового помічника начальника установи ОСОБА_7 , припинити опір, відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим грубо порушив режим відбування покарання, за що 20.02.2015 притягувався до дисциплінарної відповідальності переведено до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 1 місяць, правами начальника колонії.
Після поміщення в ПКТ він відповідних висновків не зробив та продовжував порушувати режим відбування покарання, а саме:
02.03.2015 біля 09 год.30 хв. перебуваючи в приміщенні ДІЗО/ПКТ Старобабанівської ВК-92 згідно затвердженого начальником установи графіку залучення засуджених приміщення камерного типу до робіт благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці до вимог ч.5 ст.118 КВК України на березень 2015 року ,в робочий час, будучи здоровим, нагодованим, взутим та забезпеченим інвентарем та повідомленим про обов`язок чергування без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до прибирання коридору вказаного приміщення і не приступив до роботи на протязі дня, на неодноразову законну вимогу начальника відділення соціально психологічної служби майора внутрішньої служби ОСОБА_8 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 03.03.2015 притягувався до дисциплінарної відповідальності оголошено «Догану», правами начальника колонії.
Він же, повторно 03.03.2015 біля 09 год.50хв. перебуваючи в приміщенні ДІЗО/ПКТ Старобабанівської ВК-92 згідно затвердженого начальником установи графіку залучення засуджених приміщення камерного типу до робіт благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці згідно вимог ч.5 ст.118 КВК України на березень 2015 року ,в робочий час, будучи здоровим, нагодованим, взутим та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до прибирання коридору вказаного приміщення і не приступив до роботи на протязі дня, на неодноразову законну вимогу начальника відділення соціально психологічної служби майора внутрішньої служби ОСОБА_8 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 04.03.2015 притягувався до дисциплінарної відповідальності оголошено «Сувору догану», правами начальника колонії.
Він же, повторно 04.03.2015 біля 10 год.10 хв. перебуваючи в приміщенні ДІЗО/ПКТ Старобабанівської ВК-92 згідно затвердженого начальником установи графіку залучення засуджених приміщення камерного типу до робіт благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці згідно вимог ч.5 ст.118 КВК України на березень 2015 року, в робочий час, будучи здоровим, нагодованим, взутим та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до прибирання коридору вказаного приміщення і не приступив до роботи на протязі дня, на неодноразову законну вимогу начальника відділення соціально психологічної служби майора внутрішньої служби ОСОБА_8 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 05.03.2015 притягувався до дисциплінарної відповідальності оголошено «Сувору догану», правами начальника колонії.
Він же, повторно 05.03.2015 біля 09 год.00 хв. перебуваючи в приміщенні ДІЗО/ПКТ Старобабанівської ВК-92 згідно затвердженого начальником установи графіку залучення засуджених приміщення камерного типу до робіт благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці згідно вимог ч.5 ст.118 КВК України на березень 2015 року, в робочий час, будучи здоровим, нагодованим, взутим та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до прибирання коридору вказаного приміщення і не приступив до роботи на протязі дня, на неодноразову законну вимогу начальника відділення соціально психологічної служби майора внутрішньої служби ОСОБА_8 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 06.03.2015 притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення в ДІЗО строком на 7 діб.
Він же, повторно 14.03.2015 біля 10 год.00 хв. перебуваючи в приміщенні ДІЗО/ПКТ Старобабанівської ВК-92 згідно затвердженого начальником установи графіку залучення засуджених приміщення камерного типу до робіт благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці згідно вимог ч.5 ст.118 КВК України на березень 2015 року, в робочий час, будучи здоровим, нагодованим, взутим та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до прибирання коридору вказаного приміщення і не приступив до роботи на протязі дня, на неодноразову законну вимогу начальника відділення соціально психологічної служби майора внутрішньої служби ОСОБА_8 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 16.03.2015 притягувався до дисциплінарної відповідальності оголошено «Догану», правами начальника колонії.
Він же, повторно 17.03.2015 біля 09 год.50 хв. перебуваючи в приміщенні ДІЗО/ПКТ Старобабанівської ВК-92 згідно затвердженого начальником установи графіку залучення засуджених приміщення камерного типу до робіт благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці згідно вимог ч.5 ст.118 КВК України на березень 2015 року, в робочий час, будучи здоровим, нагодованим, взутим та забезпеченим інвентарем, без поважних причин в категоричній формі відмовився приступити до прибирання коридору вказаного приміщення і не приступив до роботи на протязі дня, на неодноразову законну вимогу начальника відділення соціально психологічної служби майора внутрішньої служби ОСОБА_8 приступити до роботи відповів відмовою в зухвалій, демонстративній формі, чим злісно (відкрито) не виконав законної вимоги представника адміністрації установи, за що 19.03.2015 притягувався до дисциплінарної відповідальності оголошено «Сувору догану», правами начальника колонії.
Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації виправної установи або інша протидія адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі або у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
19.05.2016, на стадії судового розгляду, прокурор Уманської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинувачений ОСОБА_3 , з іншого боку, у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості, яка скріплена їхніми підписами та підписом захисника. Згідно з цією угодою: її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 391 КК України; обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння, і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Також сторони узгодили: покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 та на яке він дав свою згоду, а саме: покарання за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71, 72 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці 13 днів із зарахуванням у строк покарання строку попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні та у кримінальному провадженні за попереднім вироком, невідбута частина покарання за яким підлягає приєднанню до покарання за цим вироком. В угоді також зазначені інші істотні для цього кримінального провадження обставини, та наслідки її укладення і затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди відповідно до ст. 476 КПК України.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд враховує такі мотиви та вимоги закону.
Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Така угода відповідно до ч. 2, 5 ст. 469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Частиною четвертою ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, передбачений ст. 391 КК України, згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, який завдав шкоди державним інтересам.
Частиною третьою ст. 474 КПК України встановлено: якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди. На виконання цієї норми суд у судовому засіданні постановив ухвалу про зупинення проведення процесуальних дій в цьому кримінальному провадженні, яка занесена до журналу судового засідання, і суд перейшов до розгляду угоди про визнання винуватості.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, відповідно до формулювання підозри, висунутої йому під час досудового розслідування та викладеної в обвинувальному акті.
Під час судового засідання судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а він, обвинувачений, має права, визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид і міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Вислухавши сторони кримінального провадження: прокурора та обвинуваченого, його захисника, суд переконався, що укладення угоди зі сторони прокурора і обвинуваченого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Оцінюючи наведені вище обставини кримінального провадження у їх сукупності, враховуючи, що зміст та умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. 472 КПК України, Кримінального кодексу України та відсутні підстави для відмови в затвердженні угоди, визначені ч. 7 ст. 474 КПК України, суд дійшов переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і обвинуваченим.
Під час призначення ОСОБА_3 на підставі угоди про визнання винуватості покарання у межах санкції ст. 391 КК України, відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочин, особу обвинуваченого, який раніше судимий, непрацюючий, неодружений, враховуючи наявність обставини, яка пом`якшує покарання, щирого каяття, та обставини, яка обтяжує покарання, рецидиву злочинів, суд погоджується з умовами угоди і вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці. Також суд погоджується з тим, що до покарання за цим вироком на підставі ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків підлягає приєднанню повністю невідбута частина покарання за вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 30.08.2012 у виді позбавлення волі на строк 13 днів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк остаточного покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення, в який включаються: строк з дати затримання у кримінальному провадженні за вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 30.08.2012, а саме: з 06.07.2012 по дату , яка передує набранню вказаним вироком законної сили, по 16.09.2012, що складає 2 місяці 11 днів; строк з дати обрання у цьому кримінальному провадженні запобіжного заходу тримання під вартою з 25.12.2015 по дату проголошення вироку, що складає 5 місяців 6 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в сукупності становить 7 місяців 17 днів * 2 = 1 рік 3 місяці 4 дні.
Обвинуваченому під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід тримання під вартою. Згідно з угодою про визнання винуватості сторони домовилися про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання.
Процесуальні витрати, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягали б стягненню з обвинуваченого на користь держави, відсутні.
Речові докази у судовому провадженні сторонами суду не надавались.
На підставі викладеного вище, керуючись статтям 369-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 19.05.2016 про визнання винуватості, укладену між прокурором Уманської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з іншого боку.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці.
На підставі ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, повністю невідбутої частини покарання за вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 30.08.2012 у виді позбавлення волі на строк 13 днів, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік три місяці тринадцять днів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання, призначеного за сукупністю вироків, зарахувати строк попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні з 25.12.2015 по 30.05.2016, що складає 5 місяців 6 днів, та у кримінальному провадженні за вироком Ніжинського районного суду Чернігівської області від 30.08.2012, а саме: з 06.07.2012 по 16.09.2012, що складає 2 місяці 11 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення (7 місяців 17 днів) за два дні позбавлення волі, що становить 1 рік 3 місяці 4 дні.
Невідбутий строк покарання за цим вироком становить 9 днів позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з дня фактичного приведення вироку у виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язок з`являтися за кожним викликом до суду, не виїжджати за межі населеного пункту за місцем свого проживання без дозволу суду. Обвинуваченого ОСОБА_3 негайно звільнити з під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий-суддя ОСОБА_1