Справа № 357/8493/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/352/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 25.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
25 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.09.2014 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, 20.03.2015 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2015 р., призначивши за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, 5 травня 2015 р. близько 19 години ОСОБА_7 , перебуваючи в під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_2 , побачивши, що до вказаного під`їзду зайшла ОСОБА_8 разом з малолітньою дитиною, 2012 року народження, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, повторно, відкрито заволодів зірвав із шиї ОСОБА_8 належні їй два золоті ланцюжки: один вагою 25 г. довжиною 50 см вартістю 16500 грн., другий вагою 5 г. довжиною 40 см вартістю 5000 грн., після чого наніс їй кулаком руки один удар у праву скроню та один удар в щелепу, у подальшому з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 21500 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок є незаконним. Зазначає, що кримінальне провадження є фальсифікованим, кримінального правопорушення він не вчиняв, досудове слідство проведено з порушенням норм КПК України. Просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд, змінивши йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України.

Винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні є доведеною та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 5.05.2015 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілої ОСОБА_8 від 6.05.2015 року, згідно якого потерпіла впізнала ОСОБА_7 як особу, яка вчинила щодо неї кримінальне правопорушення за характерними рисами обличчя та кольором волосся, та іншими наведеними у вироку доказами.

Так, під час судового розгляду свідок ОСОБА_9 показав, що на початку травня 2015 р., близько 19 години він повертався додому із роботи. Підходячи до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 прорив, він бачив як потерпіла заходила у під`їзд. Потім він почув крики, почув удар під`їзних дверей, побачив як ОСОБА_7 вибігає і біжить в арку між будинками АДРЕСА_2 прорив і будинок АДРЕСА_3 . Обвинувачений біг йому назустріч. Він запам`ятав його та впізнав на фото за характерними рисами обличчя. Із обвинуваченим раніше не знайомий.

Також, судом у вироку як доказ вини обвинуваченого також покладені покази свідка ОСОБА_10 , який показав, що потерпіла впізнала обвинуваченого як особу, яка вчинила на неї напад та зірвала з неї золоті вироби. Коли проводилося впізнання потерпілою, здійснювався відеозапис на камеру.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження щодо нього, то вони є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки ОСОБА_7 не наведено конкретних фактів та доводів порушення вимог КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду.

Як видно з вироку, суд при обранні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вчинив новий тяжкий умисний злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив особу обвинуваченого, та вірно дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:
Судді: