Справа №705/6870/16-к
1-в/705/2150/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про перерахунок строку перебування в СІЗО, згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, -
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про перерахунок їй строку відповідно до Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 засуджена вироком від 24.12.2012 року, який набрав законної сили 28.03.2013 року, під час досудового розслідування і судового розгляду під вартою не перебувала. На виконання вказаного вироку затримана 03.12.2015 року, що підтверджується протоколом. З матеріалів особової справи вбачається, що перебувала в СІЗО м. Чернігіва з 04.12.2015 року по 26.03.2016 року, потім СІЗО м. Києва, СІЗО м. Черкаси, а в УВК № 129 прибула 18.04.2016 року. Адвокат засудженої клопоче про зарахування періоду з 03.12.2015 року по 18.04.2016 року відповідно до ч.5 ст. 72 КК України. Вважаю, що дане клопотання не підлягає зарахуванню з наступних підстав. У ч.5 ст. 72 КК України чітко визначені, які саме періоди підлягають зарахування. На її думку, адвокат вбачає, що оскільки засуджена перебувала у СІЗО м .Чернігова з 04.12.2015 року по 26.03.2016 року, затримана 03.12.2015 року, прибула в УВК № 129 18.04.2016 року, то цей період відноситься до пункту «Г» ст. 72 КК України - перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. У матеріалах особової справи є ухвала від 29.12.2015 року, де вказано, що ОСОБА_5 брала участь у розгляді судом клопотання «Про застосування амністії у 2014 році», далі є ухвала від 09.02.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_5 участь у судовому засіданні не брала, хоча й була в той час в СІЗО м. Чернігова. Оскільки ОСОБА_5 набула статусу засудженої 28.03.2013 року, вона брала участь у судовому розгляді з питань застосування амністії саме як засуджена, а питання амністії вирішувалось після набрання вироком законної сили, тобто під час його виконання. З яких підстав перебувала в СІЗО невідомо. Згідно довідки була залишена для забезпечення права на захист, що не відповідає ч.5 ст. 72 КК України. Крім того, розгляд питання амністії не є елементом судового провадження згідно п. 24 ст. 3 КПК України.
Представник адміністрації Уманської ВК № 129 в судовому засіданні підтримала думку прокурора.
Засуджена ОСОБА_5 в судове засідання не доставлялась. Надала суду заяву про те, що підтримує своє клопотання та просить задовольнити його. Також, просить суд розглянути клопотання без її участі та без фіксування за допомогою технічних засобів.
Заслухавши думку прокурора, яка вважає, що клопотання не підлягає до задоволенню, письмову заяву представника колонії, дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 та дані з особової справи засудженої, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 згідно протоколу затримання особи, засудженої до позбавлення волі була затримана 03.12.2015 року.
Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.12.2012 року засуджена за ст. 307 ч.3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 28.03.2013 року.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.12.2015 року клопотання ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» залишено без розгляду.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 09.02.2016 року ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.12.2015 року залишено без змін.
Згідно відповіді Чернігівського СІЗО УДПтСУ від 09.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 перебувала в Чернігівському СІЗО в період з 04.12.2015 року по 26.03.2016 року.
З матеріалів особової справи засудженої вбачається, що засуджена ОСОБА_5 набула статусу засудженої 28.03.2013 року і брала участь у судовому розгляді з питань застосування амністії саме як засуджена, а питання амністії вирішувалось після набрання вироком законної сили, тобто під час його виконання.
Крім того, з яких підстав ОСОБА_5 перебувала в СІЗО невідомо.
Згідно довідки Чернігівського СІЗО УДПтСУ ОСОБА_5 була залишена в Чернігівському СІЗО УДПтСУ відповідно до вимоги Новозаводського районного суду м. Чернігова № 1в/751/618/15 17.12.2015 року, для забезпечення її права на захист.
Вказана у довідці підстава залишення ОСОБА_5 в Чернігівському СІЗО УДПтСУ не відповідає ч.5 ст. 72 КК України.
Крім того, розгляд питання амністії не є елементом судового провадження згідно п. 24 ст. 3 КПК України.
26.11.2015 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Зазначеним законом внесені зміни до ст. 72 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України визначено, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону визначено, що цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Згідно ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Таким чином немає підстав для задоволення заяви і перерахунку строку покарання.
Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст.ст. 533, 537-539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 про перерахунок строку перебування в СІЗО, згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області, а засудженним з моменту отримання копії ухвали.

Головуюча: ОСОБА_1