Ухвала
іменем україни
23 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000319 відносно ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 04 грудня 2015 року.
Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка, м. Красний Луч Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вироком вирішено питання про речові докази.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 04 грудня 2015 року зазначений вирок скасовано, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпання можливості їх отримати.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 03 травня 2015 року о 19 год. 30 хв., знаходячись на перехресті вул. Леніна та провулку без назви між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс потерпілій ОСОБА_7 удар рукою в область голови ззаду, в результаті чого остання впала на землю, а потім наніс їй не менше шести ударів ногами в область голови та тулубу.

В результаті зазначених дій, потерпілій ОСОБА_7 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілої, та тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
04 травня 2015 року труп потерпілої ОСОБА_7 було виявлено біля житлового будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 .
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції під час підготовчого засідання не з`ясував хто буде представляти інтереси ОСОБА_7 , призначив судовий розгляд без забезпечення представництва інтересів потерпілої сторони в суді, належним чином не повідомив представника потерпілої сторони про час та місце підготовчого судового засідання та судового розгляду. Також зазначає, що наведені порушення залишились поза увагою суду апеляційної інстанції. Крім того вказує, що суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК, в ухвалі послався на докази, які ним безпосередньо не досліджувалися, зокрема: протокол огляду місця події від 04.05.2015 р., протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 05.05.2015 р., висновок експерта № 56 від 24.06.2015р., показання свідка ОСОБА_10 .

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 зазначає про безпідставність доводів, наведених у касаційній скарзі, і просить залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при перегляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження, визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник подали апеляційні скарги, в яких зазначали про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК, що він вказане кримінальне правопорушення не вчиняв і його вина у вчиненому не доведена.

Апеляційний суд, переглядаючи матеріали кримінального провадження за вказаними апеляційними скаргами, дійшов висновку про їх обґрунтованість, скасував вирок суду першої інстанції і кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрив на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК через не встановлення в суді достатніх доказів винуватості особи і вичерпання можливості їх отримати.

За вимогами ч. 1 ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК.

Виходячи з визначеного ст. 23 КПК принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд вправі дати доказам іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, у випадку дослідження цих доказів апеляційним судом при апеляційному перегляді вироку суду першої інстанції.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не виконав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції без проведення безпосереднього дослідження ряду доказів, а саме протоколу огляду місця події від 04.05.2015 року, протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 05.05.2015 року, висновку експерта № 56 від 24.06.2015 року, показань свідка ОСОБА_10 , у непередбачений кримінальним процесуальним законом спосіб дав цим доказам іншу оцінку ніж ту, яку дав суд першої інстанції.

Зазначені порушення, на думку колегії суддів суду касаційної інстанції, є істотними і такими, що перешкодили апеляційному суд ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому касаційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що апеляційним судом не були належним чином досліджені всі докази у кримінальному провадженні, а тому висновки суду апеляційної інстанції щодо доводів прокурора, які стосуються розгляду судом першої інстанції кримінального провадження відносно ОСОБА_6 без представництва потерпілої сторони, є передчасними і мають бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції при новому судовому розгляді.

За таких обставин касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно усунути вказані недоліки і постановити законне та мотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 04 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3