Справа № 682/543/16-к
Провадження № 1-кп/682/26/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Славута кримінальне провадження № 0000117 від 12.02.2016 р щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Хмельницької області, Славутського району, с. Стригани, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, не одруженої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючої поваром Славутської ЦРЛ, з середньою освітою, раніше не судимої, - за ч. 1 ст.185, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в:

07 лютого 2016 року приблизно о 10:00 год в м. Славута на території міського автовокзалу по вул. Площа Шевченка, 13 ОСОБА_3 знайшла банківську картку ПАТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 . Виявивши на цій банківській картці пін-код доступу до банківського рахунку, з метою подальшого зняття з рахунку грошових коштів, з корисливих мотивів ОСОБА_3 привласнила цю банківську картку, яка згідно з п.1 ст. 5 Закону Укроаїни "Про електронні документи та електронний документообіг", п. 1.27 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію" є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку. крім цього, 10.02.2016 року о 10:40 год ОСОБА_3 з метою крадіжки грошових коштів з банківського рахунку потерпілої ОСОБА_4 підійшла до банкомату ПАТ КБ "Приватбанк" в м. Славута по вул. Козацькій, 43 та, реалізовуючи свій злочинний намір, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу скористалась знайденою банківською карткою № НОМЕР_1 та пін-кодом до неї зняла з рахунку ОСОБА_4 і таємно викрала грошові кошти останньої в сумі 600 грн, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились у привласненні офіційних документів, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

03 березня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 укладена угода про примирення на таких умовах:

- обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно, повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, щиро розкаюється у вчиненому та зобов`язується в подальшому такого не вчиняти;

- сторони погодили призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України сторони погодили призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, які відповідно до ст. 12 цього Кодексу є злочинами середньої та невеликої тяжкості.

Обвинувачена свою винуватість у вчиненні злочинів визнає повністю, цілком розуміє права, визначені у ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілій ОСОБА_4 зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено.

Узгоджена потерпілою і обвинуваченою міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчинення нею нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують її покарання. Зокрема враховано, що ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винної, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 угоди про примирення та призначення останній узгодженого сторонами покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу за правилами ст. 70 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 471, 474, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:

Угоду про примирення, укладену 03 березня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред"явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди;

потерпілою виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, нероз"яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст.474 КПК України;

прокурором, виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1