АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/170/16 Справа № 185/4363/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши 16 травня 2016 року в м. Дніпропетровську у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002913 відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за апеляційними скаргами обвинувачених, прокурора, який брав учать у розгляді провадження у суді першої інстанції, та захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Перевальського району Луганської області, громадянина України, раніше і силу ст.89 КК України не судимого,
- за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 3 (три) місяці з конфіскацією усього особистого майна.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м Запоріжжя, громадянина України, раніше судимого:
19.01.12 року Оболонським районним судом м.Києва за ч.5 ст.191, ст.69, ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаними з матеріальною відповідальністю, строком на 3 роки, без конфіскації майна, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
- за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією усього особистого майна.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднане невідбуте покарання за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 19.01.2012 року, та остаточно ОСОБА_12 призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 3 (три) місяці з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Павлограда, громадянина України, раніше не судимого,
- за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією усього особистого майна.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Усть-Омчуг РФ, громадянина України, раніше і силу ст.89 КК України не судимого,
- за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 3 (три) місяці з конфіскацією усього особистого майна.
Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи експертами Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України у розмірі 98.40 гривень.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, 16.10.2014 року приблизно о 11.40 годині обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою між собою, переслідуючи корисні наміри отримання незаконного збагачення, з метою скоєння розбійного нападу на громадянку ОСОБА_17 та заволодіння її майном, яка здійснює підприємницьку діяльність в магазині «Комбікорм» за адресою: АДРЕСА_1 , - за допомогою автомобіля марки «MAZDA 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав обвинуваченому ОСОБА_11 , прибули до будинку АДРЕСА_1 . Виконуючи підготовку до скоєння злочину, обвинувачений ОСОБА_11 під виглядом необхідності здійснити покупку товару в магазині «Комбікорм» залишив обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 біля зазначеного будинку, а сам направився на автомобілі марки «MAZDA 626» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , до магазину «Комбікорм» за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Дніпровська, 49, де провів попередню розвідку та встановив відсутність сторонніх осіб в магазині «Комбікорм», які б могли завадити вчиненню вказаного злочину. Отриману в результаті проведеної розвідки інформацію обвинувачений ОСОБА_11 довів до відома обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , повернувшись до них, та з метою залякування потерпілої, передав обвинуваченому ОСОБА_14 пістолет невстановленої в ході судового слідства марки та системи. Після чого в той же день, обвинувачений ОСОБА_14 , діючи відповідно до відведених йому функцій та згідно розробленого злочинного плану, керуючись корисливим мотивом, з метою скоєння злочину та отримання незаконного прибутку, направився до приміщення вказаного магазину за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 залишились в автомобілі і чекали на повернення обвинуваченого ОСОБА_14 , при цьому слідкували за обстановкою навколо місця вчинення злочину в момент скоєння злочину, не допускаючи розкриття їх злочинної діяльності. Проникнувши шляхом вільного доступу до приміщення магазину «Комбікорм», обвинувачений ОСОБА_14 , погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_17 , що виразилось у демонстрації зброї невстановленої в ході судового розгляду системи та марки, за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , - відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_17 , а саме: ноутбуком марки «Samsung R-40» вартістю 1586 гривень, інтернет-модемом марки «TP-LINK» вартістю 200 гривень, безпровідною комп`ютерною мишкою вартістю 200 гривень, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1986 гривень. Заволодівши вказаним майном обвинувачений ОСОБА_14 вибіг з магазину та рушив до місця, де у вказаному вище автомобілі перебували обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Після вчиненого обвинувачені з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
В апеляційних скаргах:
Прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини обвинувачених та кваліфікацію їх дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особам обвинувачених, через м`якість.
Вказує, що судом першої інстанції не наведено мотивів призначення саме такого виду покарання обвинуваченим та в повній мірі не враховано особу обвинувачених, а саме:
* ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, у вчинені вказаного злочину є організатором злочину, соціально-корисною працею не займається за місцем проживання характеризується посередньо;
* ОСОБА_18 вказаний злочин вчинив у період іспитового строку за вчинення злочину проти власності передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується задовільно, збитки завдані потерпілій добровільно не відшкодував;
* ОСОБА_13 ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується задовільно, збитки завдані потерпілій добровільно не відшкодував;
* ОСОБА_14 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, у вчинені вказаного злочину є безпосереднім виконавцем злочину, ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків, за місцем тримання під вартою характеризується задовільно, збитки завдані потерпілій добровільно не відшкодував.
Просить Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2015 відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 187 КК України - скасувати в частині призначення покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.
На підставі ст. 420 КПК України ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_11 засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_19 визнати засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 19.01.2012, остаточно призначивши покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_13 визнати засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_14 визнати засудженим за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Обвинувачений ОСОБА_12 в своїй апеляції та доповненнях до неї, просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання застосувавши положення ст.69 КК України.
Мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції не враховані пом`якшуючи його вину обставини, а саме те, що він визнав вину, щиросердно розкаявся, позитивно характеризується, а також має на утриманні 2 малолітніх дітей.
Просить вирок суду змінити, пом`якшити йому покарання та призначити покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_13 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії зі ст.187 ч.2 КК України на ст.186 ч.2 КК України та пом`якшити йому покарання застосувавши положення ст.69, 75 КК України.
Вказує, що він не вчиняв жодних суспільно небезпечних дій, а самі його дії слід кваліфікувати за ст.186 КК України, адже вважає, що жодного пістолету не було, а органи досудового слідства його додали до справи для кваліфікації за більш суворою статтею.
Зазначає, що він позитивно характеризується, раніше не судимий, а також має батька інваліда, який потребує його догляду.
Обвинувачений ОСОБА_14 в своїй апеляції та доповненнях до неї також, просить вирок суду змінити та пом`якшити йому покарання застосувавши положення ст.69 КК України.
Мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції не враховані пом`якшуючи його вину обставини, а саме те, що він визнав вину, щиросердно розкаявся, позитивно характеризується, а також має на утриманні 2 неповнолітніх дітей.
Просить вирок суду змінити, пом`якшити йому покарання та призначити покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_11 та в його інтересах захисник ОСОБА_15 в своїх скаргах просять вирок суду змінити та пом`якшити покарання обвинуваченого.
Вказують, що судом першої інстанції не враховані пом`якшуючі вину ОСОБА_11 обставини, а саме те, що він визнав вину, щиросердно розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, відшкодував потерпілій спричинену шкоду, а також те, що він має двох неповнолітніх дітей на утриманні.
Просять вирок суду змінити, пом`якшити покарання ОСОБА_11 шляхом застосування положень ст.69 КК України і призначення покарання нижче передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора та заперечував проти задоволення інших апеляцій, обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та їх захисників, які підтримали апеляції обвинувачених та заперечували проти апеляції прокурора, обвинуваченого ОСОБА_11 , який також підтримав апеляцію свого захисника ОСОБА_15 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження та дослідженими в судовому засіданні доказами.
В судовому засіданні в апеляційному порядку всі обвинувачені даючи пояснення, фактично змінили свої апеляційні вимоги, формулюючи їх таким чином, що кваліфікація їх дій за ст.187 КК України є невірною. Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 стверджували, що їм не було відомо про застосування ОСОБА_14 пістолету при скоєнні злочину, а тому вважають, що їх дії необхідно кваліфікувати за ст. 186 КК України. Цю позицію своїх підзахисних підтримали і захисники.
Між тим, як вбачається з вироку, висновок суду про винність ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, підтверджений показаннями:
- потерпілої ОСОБА_17 , з яких вбачається, що безпосередньо до нападу, в магазин заходив її гарний знайомий ОСОБА_11 та купив один мішок корму для курей. Через 10 хвилин до магазина з пакетом прийшов обвинувачений ОСОБА_14 , якого вона бачила вперше, дістав зброю - затертий бойовий пістолет темного кольору без барабану, - направив їй в обличчя та став вимагати гроші. Вона стала кричати та кликати на допомогу. Обвинувачений схопив ноутбук, що стояв на столі, разом з модемом та проводами, та став бігти, потягнувши за собою принтер, який впав та розбив вікно в дверях до магазину. ЇЇ чоловік ОСОБА_20 став бігти за обвинуваченим ОСОБА_14 . На її крики позбігались працівники сусіднього магазину, які також побігли за нападником;
- свідка ОСОБА_20 , який підтверджуючи покази потерпілої розповів, що він погнався за чоловіком, який в лівій руці він тримав ноутбук з проводами, вибіг з магазину та став бігти в бік вул. Дніпровської м.Павлограда. Він намагався його наздогнати. Перебігши вул. Дніпровську м. Павлограда, обвинувачений ОСОБА_14 спіткнувся та впав. Наблизившись до нього, останній дістав пістолета темного кольору без барабану, здається марки «ТТ», направив в його бік. Він не наважився приближатись до нападника. Той підвівся та побіг до автомобіля марки «Мазда» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , що стояв неподалік, заплигнув на заднє пасажирське сидіння, автомобіль різко рушив з місця. В автомобілі було ще 3-4 чоловіків;
*свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні розповів, що він працює в ТОВ «Техноторг», офіс якого розташований по сусідству з магазином продажу комбікормів по вул. Дніпровській м. Павлограду, де працює потерпіла. Напад відбувся 16.10.2014 року, самого нападу він не бачив, але чув крик потерпілої та як розбилось скло. Зі слів потерплої ОСОБА_17 до магазину зайшов чоловік, який став погрожувати пістолетом і вона стала кричати;
*свідка ОСОБА_22 , яка розповіла, що вона працює охоронником на складі перевізника « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». В день пограбування, рік тому вдень, в камери зовнішнього відеоспостереження вона бачила, як невідомий чоловік, одягнений в темний одяг, на голові якого був одягнений капюшон або темна кепка, вибіг з магазину з продажу комбікормів, в руках тримав ноутбук та став бігти від магазину, його намагався наздогнати ОСОБА_20 , за ними бігла ОСОБА_17 та продавці з ТОВ «Техноторг».
Як вбачається з журналу судового засідання та вироку суду, ОСОБА_14 повністю визнаючи свою вину розповів, що напередодні скоєння злочину він та інші обвинувачені зустрілися у гаражі ОСОБА_11 , де обговорили план пограбування магазину з продажу комбікорму. В ході скоєння злочину він погрожував продавцю пістолетом, який раніше взяв у гаражі ОСОБА_11 .. Пістолет у нього був пневматичний, неробочий, його він брав з собою для психологічного тиску на продавця, інших намірів не мав.
Обвинувачений ОСОБА_12 , визнаючи вину повністю в судовому засіданні пояснив, що йому було відомо про наявність у обвинуваченого ОСОБА_14 пневматичного пістолету при скоєння нападу, але куди він подівся після скоєння злочину, йому не відомо.
Обвинувачений ОСОБА_13 визнаючи вину повністю в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про наявність у ОСОБА_14 під час нападу пістолета, який йому передав ОСОБА_11 , проте він був неробочим, куди він подівся далі йому не відомо.
Отже зміст цих показів, свідчить про те, що під час скоєння злочину було застосовано пістолет, та всім особам, які були безпосередніми учасниками досліджуваної події, про це було відомо.
Крім показів обвинувачених, потерпілої та свідків, вина обвинувачених в інкримінованому злочині підтверджується і зібраними в кримінальному провадженні письмовими доказами. А саме: відповідно до протоколів слідчих експериментів, від 03.02.2015 року, 24 02. 2015 року за участю обвинувачених ОСОБА_23 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , останні при проваджені цих слідчих дій, розповіли про обставини вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_17 за попередньою домовленістю з використанням пістолета.
Таким чином, сукупність доказів досліджених та наведених судом у вироку, які узгоджуються між собою, на думку колегії суддів, дали обґрунтовані підстави суду кваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Тому доводи обвинувачених та їх захисників, в судовому засіданні про неправильність кваліфікації їх дій, оскільки не доведено наявність пістолету при скоєнні злочину, є необґрунтованими та спростовуються наведеними у вироку доказами.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Дані, котрі б могли свідчити про те, що суд був необ`єктивним або упередженим у своїх висновках стосовно доведеності злочинних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , чи допустився порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, відсутні. Тому твердження обвинувачених та захисників про однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, та відсутність доказів про винність обвинувачених, саме в скоєнні того злочину, який вказано у вироку, необґрунтоване.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особи обвинувачених, який скоїли тяжкий злочин, а також ті обставини, що обвинувачені повністю визнали себе винними, розкаялися у вчиненні кримінального правопорушення, на що є посилання у скаргах обвинувачених, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив їм міри покарання передбачені ч.2 ст.187 КК України.
Крім того, як вбачається з вироку, суд призначаючи міри покарання переконливо мотивував своє рішення, посилаючись в тому числі і на роль кожного з обвинувачених у скоєнні злочину.
Призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ним нових правопорушень. Підстав для пом`якшення покарання, як про це ставиться питання в апеляціях обвинувачених та захисника ОСОБА_15 , а також призначення більш суворого покарання, як про це йдеться в апеляції прокурора, колегія суддів не знаходить.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів:
постановила:
Апеляційні скарги прокурора, який брав учать у розгляді провадження у суді першої інстанції, обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та захисника ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року, відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - залишити без зміни.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 з 24 жовтня 2014 року по 16 травня.2016 року включно, а ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з 23 жовтня 2014 року по 16 травня 2016 року включно, в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
Судді: