Справа № 442/6284/14-к
Провадження № 1-кп/442/118/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001624 від 17.07.2014року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, не працюючої, раніше судимої 20.03.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом за ч.І ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 20.03.2014 року ОСОБА_4 засуджена за ч.І ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт. 20.05.2014 року ОСОБА_4 взято на облік Дрогобицьким районним підрозділом КВІ УДПтСУ у Л/о та ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання. Для відбування покарання ОСОБА_4 була скерована в Станильську сільську раду Дрогобицького району та згідно з розпорядженням Станильської сільської ради №2 від 20.05.2014 року та графіку виходу на роботу до відбування покарання засуджена приступила 21.05.2014 року. Однак, остання без поважних причин з 29.05.2014 року в сільську раду для відпрацювання громадських робіт не з`являлася та на неодноразові виклики до КВІ не реагувала. 25.06.2014 року ОСОБА_4 доставлено приводом до Дрогобицького РВ КВІ, де їй було винесено письмове попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності.

Розпорядженням №2 від 20.05.2014 року ОСОБА_4 була прийнята на суспільно- корисні безоплатні громадські роботи у Станильску сільську раду. З 29.05.2014 року ОСОБА_4 без поважних причин перестала з`являтися на роботу та станом на 02.07.2014року відпрацювала лише 24 години громадських робіт, із призначених судом 120.

Таким чином ОСОБА_4 ухилилась від відбування громадських робіт, будучи особою засудженою до цього покарання, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину свою визнала повністю та суду показала, що не мала можливості відбувати громадські роботи, оскільки працювала, щоб заробити гроші. Перебуває у скрутному матеріальному становищі, опікується дідусем, який є інвалідом по зору. Просила її суворо не карати.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, а його обставини не оспорюються учасниками кримінального провадження та вони не заперечують проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, то суд, впевнившись у правильному розумінні обвинуваченою змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності її позицій, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КК України , за згодою учасників кримінального провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому нею кримінальному правопорушенні доведена повністю, а її неправомірні дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України, оскільки вона ухилилась від відбування громадських робіт, будучи особою засудженою до цього покарання .

При призначенні покарання обвинуваченій по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженої є її виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винної, те, що за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують їй покарання.
Обставини, які пом`якшують обвинуваченій ОСОБА_4 покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття,повне визнання вини, те, що є піклувальником дідуся-інваліда першої групи по зору, виховувалася без батьків, злочин вчинила в силу збігу тяжких обставин через скрутне матеріальне становище.

Обставин, які обтяжують обвинуваченій ОСОБА_4 покарання не встановлено.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 24.10.2003 № 7 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 10.12.2004), вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
А тому суд вважає, що наведені вище помякшуючі покарання обставини, яких є більше ніж дві та дані про особу обвинуваченої, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину і впливають на можливість помякшення їй покарання, а тому є можливим призначити покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, яке буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів , та вважає , що до обвинуваченої слід застосувати покарання у виді громадських робіт.
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. Відповідно до положень ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України , суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною за ч.2 ст.389 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_4 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначити остаточно покарання у виді 125 годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції Засудженій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1