Дата документу Справа № 333/373/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/781/16
Єдиний унікальний № 333/373/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

представника Комунарського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області - ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.04.2011 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно до ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 15.06.2015 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі. Згідно до ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі для відбування покарання;

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор у провадженні посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення зазначає, що суд не надав належної уваги тому, що ОСОБА_8 одинадцять разів пропустив реєстрацію в КВІ без поважних причин, за що до останнього неодноразово застосувався привід, з метою посилення контролю за поведінкою збільшено дні явок на реєстрацію та тричі виносились застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, але незважаючи на це, засуджений продовжував ухилятися від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків та не з`являтися до інспекції. Крім того, за час іспитового строку ОСОБА_8 зарекомендував себе з негативного боку, оскільки не з`являвся на реєстрацію без поважних причин. При цьому ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснивши, що не з`являвся до КВІ, оскільки зловживав алкогольними напоями, у зв`язку з чим пройшов курс реабілітаційного лікування, між тим, жодного документального підтвердження не надав.

За таких обставин, прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відносно ОСОБА_8 скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити останнього для відбування призначеного покарання за вироком від 15.06.2015 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника Комунарського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області щодо скасування відносно засудженого ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2015 року.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду надійшло клопотання начальника Комунарського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області щодо скасування відносно засудженого ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення останнього в місця позбавлення волі для відбування призначеного за вироком від 15.06.2015 року покарання, яке було обґрунтоване наступним.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2015 року ОСОБА_8 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України і призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирок відносно засудженого ОСОБА_8 надійшов на виконання до кримінально - виконавчої інспекції 24.07.2015 року.

На адресу засудженого неодноразово направлялись виклики про необхідність явки до КВІ для ознайомлення з порядком та умовами відбування призначеного покарання, за якими останній не з`явився.

19.08.2015 року засуджений був доставлений до відділу КВІ, де надав пояснення про причини неявки КВІ та був ознайомлений з порядком і умовами відбування показання з випробуванням та обов`язками, покладеними на нього судом, про що надав власноруч підписку.

19.08.2015 р. засудженому роз`яснено, що згідно з ч. 3 ст. 164 КВК України засуджений зобов`язаний: виконувати обов`язки, які покладені на нього судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. У разі неприбуття до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин до засудженого може бути застосовано привід, який здійснюється органом внутрішніх справ. Також засудженому було роз`яснено що поважними причинами неявки до КВІ визнаються хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом, і які документально підтвердженні. ОСОБА_8 був попереджений про правові наслідки за ухилення від відбування призначеного судом покарання. Того ж дня була винесена постанова про реєстрацію засудженого, згідно якої ОСОБА_8 повинен з`являтись до КВІ перший та третій понеділок кожного місяця, з якою засуджений ознайомився особисто під підпис.

07.09.2015 року та 21.09.2015 року засуджений не з`явився на реєстрацію, про причини неявки не повідомив. На адресу місця проживання засудженому неодноразово направлялись виклики про необхідність явки до КВІ, за якими він не з`явився.

30.09.2015 року засуджений ОСОБА_8 з`явився до КВІ та надав пояснення, що не з`являвся на реєстрації, оскільки не хотів, поважних причин неявки на реєстрацію не мав.

02.11.2015 року та 09.11.2015 року засуджений ОСОБА_8 знову не з`явився до підрозділу КВІ. На адресу проживання засудженого був направлений виклик про необхідність явки до підрозділу КВІ для надання пояснень. 12.11.2015 року засуджений з`явився до КВІ та надав письмові пояснення з приводу неявки на реєстрацію у встановлений день.

Незважаючи на неодноразові застереження, систематичну профілактичну роботу кримінально-виконавчої інспекції, ОСОБА_8 не зробив належних висновків та продовжував ухилятись від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.

З 14.12.2015 року засуджений не з`являється для реєстрації до підрозділу КВІ, про причини неявки не повідомляє. На адресу проживання засудженого двічі направлялися виклики про необхідність явки до підрозділу КВІ, однак засуджений за викликами не з`явився.

В цілому, під час іспитового строку засуджений ОСОБА_8 зарекомендував себе з негативного боку. Через чисельні порушення порядку та умов виконання покарання, а саме неявку на реєстрацію, до засудженого було застосовано 2 застереження у виді письмових попереджень про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

За таких обставин, кримінально-виконавчої інспекцією порушувалось питання щодо скасування відносно ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі, як такого, що ухиляється від покладених на нього судом обов`язків.

За наслідками розгляду клопотання суд першої інстанції встановив наступне.

ОСОБА_8 був поставлений на облік у кримінально-виконавчій інспекції та ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання і обов`язками, покладеними на нього судом. Засуджений дійсно 07.09.2015 року, 21.09.2015 року, 02.11.2015 року, 09.11.2015 року, з 14.12.2015 року по лютий 2016 року, не з`явився до КВІ на реєстрацію. Але з лютого 2016 року засуджений регулярно з`являється на реєстрацію до КВІ, а тому суд дійшов висновку про передчасність наведеного клопотання, у зв`язку з чим відмовив у його задоволенні.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора та представника інспекції, які підтримали апеляційну скаргу, засудженого, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 166 КВК України, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 під час іспитового строку 21.09.2015 року, 02.11.2015 року, 09.11.2015 року, з 14.12.2015 року по лютий 2016 року, не з`являвся до КВІ на реєстрацію, але з лютого 2016 року засуджений регулярно з`являється на реєстрацію до КВІ.

При апеляційному розгляді встановлено, що ОСОБА_8 на даний час проживає з матір`ю, яка є особою похилого віку за адресою: АДРЕСА_2 , з лютого 2016 року по теперішній час регулярно з`являється до КВІ на реєстрацію у встановлені для цього дні, що у свою чергу підтвердив і представник Комунарської КВІ.

Проаналізувавши суть та причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_8 вироком суду та вивчивши дані про його особу, який не вчиняв правопорушень, які б потягли за собою адміністративні стягнення, має постійне місце проживання, з лютого 2016 року регулярно з`являється до КВІ на реєстрацію, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність вагомих підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_8 та обґрунтовано відмовив у задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції.

Колегія суддів погоджується і з доводами суду першої інстанції про те, що ініціатором, на час розгляду подання, в достатньому обсязі не доведено наявність підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, а тому підстав для направлення засудженого для реального відбування покарання немає.

Поряд із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що намагання ОСОБА_8 знайти законне джерело доходу, а також, на теперішній час виконання обов`язків, покладених на нього судом, свідчить про його бажання стати на шлях виправлення, а вживання спиртних напоїв ще не може свідчити про порушення обов`язків встановлених судом і бути безумовним свідченням небажання ставати на шлях виправлення, як про те зазначає прокурор.

Отже, достатніх підстав для скасування ухвали суду, на думку колегії суддів, із урахуванням доводів апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4