АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3171/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/83/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника ПП ОСОБА_7 ОСОБА_8

із застосуванням технічного комплексу Оберіг,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження №11-cc/789/83/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Даною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого з ОВС 2-го відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_9 , за погодженням із начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно задоволено.

Накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку 11.05.2016 року в будівлях та спорудах автозаправної станції приватного підприємця ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі поданій 22 червня 2016 року ОСОБА_7 просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 16 травня 2016 року, саму ухвалу скасувати. Вказує, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин, оскільки копію ухвали слідчого судді, його представником отримано лише 17 червня 2016 року.

Зауважує, що досудове розслідування здійснюється щодо незаконного придбання з метою збуту, зберігання, збут чи транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів, однак слідчий суддя наклав арешт на офіційні документи на підставі, яких він як приватний підприємець здійснює свою діяльність та такий арешт є прямим перешкоджанням його діяльності. Крім того, накладення арешту на пальне, що знаходиться в резервуарах перешкоджає основній його діяльності, а саме реалізації паливно-мастильних матеріалів.

Слідчий суддя не з`ясував чи можливо іншим способом окрім як накладення арешту на майно з`ясувати обставини справи, а також чи всі документи стосуються кримінального провадження і можуть бути використані як докази.

Заслухавши суддюдоповідача представника ПП ОСОБА_7 ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку та просив їх задовольнити, поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, саму ухвалу скасувати, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки ухвалу слідчого судді вважає законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді 22 червня 2016 року, тобто з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження.

Згідно матеріалів, розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна відбувся 16 травня 2016 року без участі ОСОБА_7 , копія ухвали надіслана його представнику адвокату ОСОБА_8 за його заявою, згідно штемпеля на конверті 14 червня 2016 року.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16 травня 2016 року ОСОБА_7 пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.

Як вбачається з матеріалів судового розгляду, старший слідчий з ОВС 2-го відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_9 , за погодженням із начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Тернопільської області Талаш ПП, звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження №0000027 від 05.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, із клопотанням про арешт майна вилученого під час проведення обшуку 11.05.2016 року в будівлях та спорудах автозаправної станції приватного підприємця ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено бензин, документи господарської діяльності підприємця, в тому числі:

- Бензин марки А-92 в кількості 3129 л, який знаходиться в 4-му від приміщення АЗС металевому резервуарі.

- Бензин марки А-95 в кількості 1718 л, який знаходиться в 2-му від приміщення АЗС металевому резервуарі,

- Бензин марки А-95 в кількості 3672 л, який знаходиться в 3-му від приміщення АЗС металевому резервуарі,

- Зразки бензину А-92, які відібрані з ПРК та знаходяться в 2-х скляних банках об`ємом 1,5 л. кожна,

- Зразки бензину А-95, які відібрані з ПРК та знаходяться в 2-х скляних банках об`ємом 1,5 л. кожна,

- Зразки бензину А-95, які відібрані з металевого резервуара, та знаходяться в 2-х скляних банках об`ємом 1,5 л. кожна.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 2016 року здійснює зберігання з метою збуту та збут неякісних паливно-мастильних матеріалів на автозаправочній станції в м.Бережани вул.Привокзальна. 20. Так, зокрема, протягом 2015-2016 років ПП ОСОБА_7 реалізував гр. ОСОБА_11 бензин марки А-92 та А-95. внаслідок чого в останнього з ладу вийшла паливна система автомобіля марки «Део-Ланос».

За даним фактом слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Тернопільській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000027 від 05.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 10.02.2016 до Управління захисту економіки в Тернопільській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_11 стосовно можливих фактів реалізації неякісних паливно-мастильних матеріалів на АЗС приватного підприємця ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ). за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, до заяви ОСОБА_11 додано фіскальні чеки від 09.02.2016 № 37 про придбання 5 л. бензину марки А-95 на суму 90 грн. та №36 про придбання 15.14 л. бензину марки А-92 на суму 264,95 грн., а також самі взірці придбаного пального марок: А-92 і А-95. Вказане пальне вилучено відповідно до протоколу від 10.02.2016 та перелито в скляні ємкості та направлено для проведення дослідження.

Відповідно до висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС України № 117 від 03.03.2016 року паливно-мастильні матеріали, які були направлені на дослідження не відповідають вимогам ДСТУ 4839:2007 (Бензини автомобільні підвищеної якості. Технічні умови) та ДСТУ 7687:2015 (Бензини автомобільні Євро. Технічні умови).

Відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), дизельне паливо та бензини моторні віднесені до переліку підакцизних товарів.

Згідно наявної інформації в АС «Податковий блок» ГУ ДФС у Тернопільській області та фіскальних чеків, на автозаправочній станції за адресою: АДРЕСА_1 здійснює діяльність ПП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 , податкова адреса: Тернопільська область Бережанський район с.Лісники. 26), який зареєстрований як платник ПДВ та акцизного податку із роздрібної реалізації підакцизних товарів.

Слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду 15.04.2016 року задоволено клопотання слідчого та згідно надано дозвіл на проведення обшуку в будівлях та спорудах автозаправної станції приватного підприємця ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення бензину марок А-92 та А-95. документів стосовно діяльності приватного підприємця, інших речей та носіїв інформації, що мають значення для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження №0000027 та відібрання взірців бензину марок А92 та А-95 для їх дослідження на предмет відповідності вимогам ДСТУ 4839:2007 «Бензин автомобільний підвищеної якості. Технічні умови».

11.05.2016 року, на підставі вказаної ухвали, в будівлях та спорудах автозаправної станції приватного підприємця ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено бензин, документи господарської діяльності підприємця.

Вилучені під час обшуку паливно-мастильні матеріали, а саме бензин А-92 в загальній кількості 3129 л. та бензин А-95 в загальній кількості 5390 л. передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

Враховуючи розбіжність фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів з їх залишками зазначеними в звіті Х-Звіт № 0101 за 1 1.05.2016 року ПП ОСОБА_7 по АЗС за адресою: АДРЕСА_1 слідчий вказував, що є достатні підстави вважати, що документи та паливно-мастильні матеріали, в тому числі і зразки, які вилучені в ході обшуку 11.05.2016 року є доказом вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на майно, своє рішення мотивував тим, що вказані в клопотанні документи підлягають дослідженню в кримінальному провадженні з метою встановлення обставин проведення господарських операцій приватним підприємцем ОСОБА_7 , встановлення контрагентів, які поставляли паливно-мастильні матеріали та покупців таких матеріалів. Вилучені паливно-мастильні матеріали, в тому числі і їх зразки є матеріальними об`єктами, які могли зберегти на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметом кримінального правопорушення. Крім цього, зразки паливно-мастильних матеріалів необхідні для проведення судово-хімічної експертизи на предмет їх відповідності вимогам ДСТУ.

Вказані вилучені речі належать до категорій, зазначених в ст. 167 КПК України, а саме: використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, виникла необхідність у накладенні арешту на дане майно.

Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя при накладенні арешту на майно не дотримався вищезазначених вимог кримінально-процесуального закону.

Так, слідчий суддя, наклавши арешт на все майно зазначене в клопотанні слідчого, належним чином не мотивував необхідність саме такого найбільш суворого заходу забезпечення кримінального провадження та не врахував того, що даний арешт майна ПП ОСОБА_7 фактично повністю зупинив його підприємницьку діяльність.

Колегія суддів зазначає, що санкція ч.1 ст.204 КК України, щодо якої здійснюється досудове розслідування не передбачає конфіскації. З іншої сторони, відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Прокурором та слідчим не наведено доказів участі ОСОБА_7 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт всього майна вказаного в клопотанні, не виправдовує таке втручання у право власності ПП ОСОБА_7 стосовно нього та необхідність його застосування не доведена в порядку, передбаченому КПК України.

Колегія суддів зазначає, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього достатніх правових підстав може порушити право ОСОБА_7 на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та преюдиційної практики Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на зразки бензину, що були вилучені під час обшуку, з метою проведення на їх основі експертизи паливно-мастильних матеріалів.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

На підставі наведено та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16 травня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16 травня 2016 року про накладення арешту на майно приватного підприємця ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС 2-го відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_9 , за погодженням із начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 11.05.2016 року в будівлях та спорудах автозаправної станції приватного підприємця ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Зразки бензину А-92, які відібрані з ПРК та знаходяться в 2-х скляних банках об`ємом 1,5 л. кожна;

2. Зразки бензину А-95, які відібрані з ПРК та знаходяться в 2-х скляних банках об`ємом 1,5 л. кожна;

3. Зразки бензину А-95, які відібрані з металевого резервуара, та знаходяться в 2-х скляних банках об`ємом 1,5 л. кожна.

У накладенні арешту на інше майно - відмовити, зобов`язавши слідчого повернути його власнику.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_12 .

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2