У Х В А Л А

16.06.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участі скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жмеринка провадження №1-кс/130/226/2016 за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУПН у Вінницькій області ОСОБА_4 від 30.03.2016 р. про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУПН у Вінницькій області ОСОБА_4 від 30.03.2016 р. про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України. Скаргу мотивував тим, що він не погоджується із постановою слідчого від 30.03.2016 р., якою відмовлено в його клопотанні про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 1 КК України. Мотиви скарги викладені у його скарзі від 04.04.2016 р., де зокрема йдеться про таке. Слідчий ОСОБА_4 в постанові про відмову в задоволенні його клопотання про визнання його потерпілим зазначає, що 25.03.2016 р. до ст.слідчого СВ Барського ВП ОСОБА_4 надійшло клопотання від ОСОБА_3 це на думку скаржника є використання службового становища проти нього, а його заява про визнання його потерпілим була надана на ім`я ОСОБА_4 в канцелярію Барського ВП 21.03.2016 р. за №С-118 зранку. І це тому, що слідчий ОСОБА_4 не проводить слідчих дій більше півмісяця, слідчим було зірвано зустрічі у кримінальному провадженні, ігнорує його. Він подавав в канцелярії заяви на ім`я ОСОБА_5 , оскільки особисто ОСОБА_5 подати заяви не має можливості, а той пише, що їх отримав, коли захоче. В постанові слідчий посилається на пояснення посадових осіб Іванівецької сільської ради, а саме голови ОСОБА_6 та землеміра ОСОБА_7 , відносно яких порушено кримінальну справу, та стає на їх бік. Без жодних досліджень з його боку, ні на один документ не посилається в мотивувальній частині, є упередженим. Документи, які підтверджують його права слідчим ОСОБА_4 до уваги не беруться, зокрема: його заява від 19.12.2015 р. про неправдиві пояснення, недостовірну інформацію ОСОБА_8 справа 274/15, лист-відповідь Барського ВП від 19.09.2011 р. №9112, заява в Жмеринську місцеву прокуратуру від 27.02.2016 р. із додатками, на підставі якої відкрито кримінальну справу, лист-відповідь держкомзему від 12.01.2012 р. №02-47/78, висновок від 20.02.2016 р., рішення Барського райсуду від 06.02.2001 р. Також він не згоден з висновком слідчого, що будь-яке його право власності на виділену із земель запасу площею 6 га на території Івановецької сільської ради відсутнє, тому будь-яка шкода йому не завдана. За договором оренди його право власності не порушується, оскільки у нього є право користування земельною ділянкою, яке порушується. На підставі викладеного просить його заяву задоволити. (а.с. 1, 5-6)
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , скаргу підтримав, за викладених в ній обставин, додатково пояснив, що у 1994 році між ним та Івановецькою сільською радою було укладено договір оренди земельної ділянки безстроково та договір відповідав чинному на той земельному законодавству, яке у разі оформлення СФГ мало наслідком передачу такої земельної ділянки у спадок. Він вирощував на орендованій земельній ділянці овочі, потім поступово став вирощувати зернові культури, а з часом через неможливість орендувати с/г техніку залишав земельну ділянку на «чорний пар». Однак будь-якого рішення щодо недійсності його договору оренди не існує. Однак посадовцями Івановецької сільської ради, Барської РДА двічі у 2011 та у 2014 роках було здійснено перерозподіл земельної ділянки, яка частково перебуває у нього в оренді. Працівники Івановецької сільської ради вказують, що таке рішення було прийнято через відсутність в архіві сільської ради копії договору оренди земельної ділянки із ОСОБА_9 , тобто він втрачений. ОСОБА_9 вважає, що документи було спеціально знищено чи приховано з метою надання частини його земельної ділянки іншій особі. Він неодноразово звертався із скаргами про вчинення відносно нього злочину, та спричинення йому значної шкоди. Йому неодноразово чинились перепони та він змушений був звертатись до суду. На даний час відомості за його заявою внесено до ЕРДР за № 0000115 за ст. 357 ч.1 КК України, однак досудове розслідування ОСОБА_4 здійснюється однобічно та упереджено. 30.03.2016 року слідчий ОСОБА_4 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, яка ним отримана 04.04.2016 року. Із вказаною постановою ОСОБА_3 не згоден, вважаючи її невмотивованою. Вважає, що оскільки він є заявником та злочин вчинено відносно нього, то він автоматично має бути визнаний потерпілим. Отримавши такий статус, він буде сприяти слідству, оскільки є заінтересованим у встановленні винних. Також вважає, що слідчим в обгрунтування постанови покладено пояснення осіб, які є потенційними підозрюваними у злочині, сільського голови та землеміра, які допитувались без попередження про кримінальну відповідальність. Вважає неправомірними посилання в постанові на відсутність у нього права власності та заподіяння будь-якої шкоди, оскільки він такого права і не мав, а шкода йому заподіяна. У нього є право користування земельною ділянкою. Пояснив, що вважає, що його права порушені та винних осіб слід покарати саме у порядку кримінального судочинства з метою недопущення подібних дій з їх боку. Просив суд скасувати постанову від 30.03.2016 року, византи її немотивованою та зобов`язати слідчого ОСОБА_4 визнати його потерпілим. Також пояснив, що на даний час кримінальне провадження внаслідок задоволення його відводу всьому складу Барського ВП передано для розслідування до СУ УМВС України у Вінницькій області.
Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, але їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та надані докази, матеріали кримінального провадження №0000115 від 10.03.2016 р., встановив наступне.
За заявою ОСОБА_3 10.03.2016 року до ЄДРДР було внесено відомості за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
30.03.2016 р. старшим слідчим СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області було винесено постанову про відмову у визнані ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України. Зокрема слідчим встановлено, що в 1994 році рішенням Івановецької сільської ради ОСОБА_3 було виділено із земель запасу ділянку площею 6га, з метою надання йому в користування. Однак ніяких правовстановлюючих документів (державний акт на права постійного користування, держакт на право приватної власності, договір оренди з державною реєстрацією) у нього немає. Договір оренди, який був раніше складений між ОСОБА_3 та Івановецькою сільською радою суперечить Закону України «Про оренду земель», а саме при укладені договору оренди земельної ділянки від 18.09.1994 р. не було дотримано вимог ст. 15 Закону, зокрема у договорі відсутні істотні умови договору, такі як: строк дії договору оренди; умови і строк передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження, або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відповідно до КК України - службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Таким чином будь-яке право власності на виділену із земель запасу ділянку площею 6га на території Івановецької сільської ради у ОСОБА_3 відсутнє, тому будь-яка шкода йому не завдана. А тому в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000115 від 10.03.2016 р. відмовлено.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Крім того, на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Сільський голова с. Іванівці Барського району Вінницької області ОСОБА_6 даючи письмові пояснення вказав, що з 05.12.2014 р. він перебуває на посаді сільського голови с. Іванівці. В лютому 2015 р. держземагенство надало дозвіл на бронювання землі для учасників бойових дій, однак у вересні-жовтні до нього в усній формі звернувся ОСОБА_3 та запевнив, що у нього під хутором Шевченка знаходиться орендована земельна ділянка. Однак в якому розмірі він не вказав та попросив виступити голову с/р поручителем між ним та ОСОБА_11 для дачі вказаної земельної ділянки в суборенду. Далі в електронні кадастрові карті він почав шукати чи дійсно існує зареєстрована земля на Слугоцького, але даної інформації там не знайшов. Далі він шукав інформацію про надання землі ОСОБА_3 в оренду в архіві сільської ради с. Іванівці Барського району Вінницької області, але знайшов лише рішення сесії від 24.05.1993 року про можливість надання ОСОБА_3 землі в оренду підписане колишнім сільським головою ОСОБА_12 . Однак про наявність договору оренди нічого повідомити не може.
ОСОБА_3 , даючи письмові пояснення вказав, що 18.09.1994 р. ним було укладено договір, який зареєстровано в книзі реєстрації Івановецької сільської ради під №1 про оренду земельної ділянки для фермерського господарства, яка розташована у північно-західній частині хутора Шевченкове Івановецької сільської ради. Даний договір був безстроковим. Однак без його відома 2010-2011 р.р. колишній сільський голова ОСОБА_13 незважаючи на його заперечення передав частину його раніше орендованої земельної ділянки у користування сім`ї ОСОБА_14 у загальному розмірі близько 4га. Після чого він неодноразово звертався до органів внутрішніх справ та держземкадастру, але кримінальної справи так і не порушили. Також повідомив, що весною 2014 року ОСОБА_15 , будучи головю Барської РДА вчиняє другий розподіл його землі вже за межами населеного пункту.
ОСОБА_3 неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу неправдивих свідчень спеціаліста відділу держгеокадастру у Барському районі ОСОБА_16 щодо недійсності договору оренди землі №1 від 18.09.1994 р.; з приводу конфлікту між ОСОБА_3 та головою сільської ради с. Іванівці Барського району Вінницької області ОСОБА_6 ; з приводу визначення землеміром Івановецької сільської ради ОСОБА_15 та керівником ДЗК ОСОБА_17 земельної ділянки ОСОБА_18 на орендованій земельній ділянці ОСОБА_3 ; з приводу перерозподілу Барським земельним відділом та Івановецькою сільською радою незаконного перерозподілу земельної ділянки, яку ОСОБА_3 орендує з 1994 року. За результатами перевірок вказаних звернень ОСОБА_3 було прийнято рішення про припинення розгляду повідомлень ОСОБА_3 , оскільки факти викладені у зверненнях не знайшли свого підтвердження.
Старшим слідчим Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 в порядку досудового розслідування 01.04.2016 року дано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, 29.04.2016 року зроблено запит щодо того, чи зберігається в архіві Івановецької сільської ради договір оренди земельної ділянки, укладеного ОСОБА_3 та книга реєстрації, в якому даний договір зареєстрований, .
Частина 1 статті 367 КК України передбачає службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Об`єктивну сторону службової недбалості складає сукупність трьох ознак: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжкі наслідки (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням та наслідками. Істотною вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян. Діяння, виконувані виключно як професійні функції, позбавлені організаційно-розпорядчого та адміністративно-господарського характеру, не можуть розцінюватись як службова недбалість, навіть якщо вони заподіяли істотну шкоду відносинам, що охороняються кримінальним законом. Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережністю у формі злочинної самовпевненості або злочинної недбалості: злочинна самовпевненість у цьому злочині полягає в тому, що винний передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків, які є результатом недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність службових осіб (правила проведення ревізій, інвентаризацій, відпуску і прийому товарно-матеріальних цінностей тощо); злочинна недбалість характеризується тим, що службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують службову діяльність, може бути завдано істотної шкоди (тяжких наслідків), хоча повинна була і могла це передбачити.
Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України).
Вивчивши матеріали кримінального провадження та скарги, суд встановив, що за повідомленням скаржника до правоохоронних органів 10.03.2016 р. було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України, скаржник вважає, що посадовими особами Івановецької сільської ради Барського району Вінницької області порушується його право на користування переданою йому в оренду земельною ділянкою.
Аналізуючи постанову слідчого, суд прийшов до висновку, що досудовим слідством не було вжито всіх необхідних заходів з метою встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що передбачені ст. 91 КПК України, а тому прийнята ст. слідчим СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 постанова від 30.03.2016 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим підлягає скасуванню. Суд вважає, що встановленню за такої кваліфікації та досліджених обставин підлягає наявність істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, яким є заявник ОСОБА_9 , документи про оренду яким земельної ділянки втрачено працівниками Івановецької сільської ради. Завдання шкоди будь-яким іншим особам наразі не вбачається.
Враховуючи наведене, доводи, викладені в скарзі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому скаргу слід задоволити, а постанову старшого слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУПН у Вінницькій області ОСОБА_4 від 30.03.2016 р. про відмову ОСОБА_9 у визнані потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України слід скасувати.
Однак, як пояснив ОСОБА_9 на даний час ухвалою Апеляційного суду Вінницької області задоволено його відвід всьому складу Барського ВП та змінено підслідність вказаного кримінального провадження, а тому вимога про зобов`язання слідчого ОСОБА_4 визнати ОСОБА_9 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні суперечить ст. 19 Конституції України, в силу якої правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в її задоволенні слід відмовити, що не є перешкодою у будь-якому випадку для повторного розгляду клопотання ОСОБА_9 визначеним органом досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 372, 395 КПК України, - слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУПН у Вінницькій області ОСОБА_4 від 30.03.2016 р. про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України задовольнити.
Постанову старшого слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУПН у Вінницькій області ОСОБА_4 від 30.03.2016 р. про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя