Вирок
Іменем України
30.11.2016 Франківський районний суд м. Львова в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілих: ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
та обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворова Львівської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, працюючого верстатником в ТзОВ "Єврошпон", проживаючого за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, -

в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_6 з грудня 2014 року по 08 березня 2015 із хуліганських спонукань, проявляючи безсоромність та грубу непристойність, систематично надсилав на мобільні номери потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зі свого мобільного телефону смс-повідомлення з нецензурними висловами, погрозами, фізичної розправи, чим грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, а саме прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, між тим цивільний позов визнав частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди, у вчиненому щиро розкаявся.
Відповідно до вимог ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.
Норми ст.91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.
Норма ст.370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
З врахуванням норм ст. ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно вимог ст. 129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Незважаючи на визнання винуватості в ікримінованому кримінальному правопорушенні, його вина повністю доведена зібраними на досудовому розслідуванні та перевіреними в судовому засіданні доказами.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомила , що обвинувачений ОСОБА_6 у червні 2014 року розповів про свої почуття до останньої. Від так вважаючи неприйнятною таку ситуацію, повідомила про згадане, свого чоловіка-потерпілого ОСОБА_7 . На протязі літа та осені 2014 року, ОСОБА_6 намагався підтримувати спілкуваня в соціальній мережі, періодично нагадував про свої почуття та вимагав особистого спілкування. на що неодноразово отримував відмови та прохання не турбувати кількість дзвінків та повідомлень від обвинуваченого з претензіями та погрозами збільшувалася, що призвело до відчуття постійної тривоги та важкого психологічного стану потерпілої.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що його дружина ОСОБА_8 у червні 2014 року повідомила про студента 5 курсу ОСОБА_6 , котрий розповів про свої почуття до останньої. Між тим, не отримавши взаємності, дедалі нав`язливіше телефонував з претензіями та надсилав повідомлення в соціальні мережі. Згодом погрози та образи у вигляді смс-повідомлень та телефонних дзвінків надходили потерпілому ОСОБА_7 , та в свою спричинили моральні страждання.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні, повідомила, що приблизно в червні 2014 року до неї звернулася донька ОСОБА_8 , та розповіла, що її студент ОСОБА_10 тривалий час скеровує образливі повідомлення на мобільні телефони та в соціальні мережі. Також пояснила, що беспосередньо їй з грудня 2014 року неодноразово надходили на мобільний телефон від обвинуваченого повідомлення з погрозами та образами. Про дані хуліганські дії ОСОБА_6 був повідомлений його батько, проте як стало відомо впливу останній на обвинуваченого не мав.
Разом з тим, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , пояснила, що з червня 2014 року почала отримувати скарги від сестри ОСОБА_8 , на поведінку що студента-обвинуваченого 5 курсу ОСОБА_6 котрий проявляв нав`язливе бажання до спілкування з потерпілою. Крім того повідомила, що обвинувачений з січня 2015 року почав активно писати їй повідомлення з проханнями переконати потерпілу ОСОБА_8 про подальше спілкування. Однак відмовиши, отримала від обвинуваченого на цей раз агресивні та образливі повідомлення на мобільний телефон.
Оцінюючи покази свідків, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи, нічим не спростовані і доповнюються іншими доказами по справі. Дані покази у своїй сукупності є послідовними та логічно узгодженими, а тому, на думку суду, об`єктивними і достовірними.
В свою чергу потерпілі заявили у справі цивільний позов та просять суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 575, 77 гривень, моральну шкоду в сумі 150000,00 грн. та 150000,00 грн моральної шкоди на користь ОСОБА_7 .

Представник потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні цивільний позов підтримав та просить суд задоволити його повністю та обрати найвищу міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_6 передбаченою санкцією статті.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1 ст.296 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, працює в ТзОВ "Єврошпон" та характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Враховуючи суть позовних вимог, характер протиправного діяння, моральні переживання потерпілих, а також інші негативні наслідки, завдані обвинуваченим, суд, керуючись началами розумності та співрозмірності (ст.23 ЦК України), вважає, що заявлений позов слід задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 575,77 гривень матеріальні збитки та 8 000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди, на користь ОСОБА_7 - 5000 грн. моральної шкоди, оскільки дійсно така спричинена незаконними діями обвинуваченого, а визначений судом розмір грошового відшкодування є достатньою сатисфакцією для потерпілих за понесені страждання. Підстав для відшкодування моральної шкоди в розмірі зазначеному потерпілими суд не вбачає, оскільки такий визначено без врахування ступеню понесених моральних страждань.
На підставі вищенаведеного, враховуючу думку прокурора, представника потерпілих, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді обмеження волі. Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У відповідності з викладеним та керуючись ст.ст. 373-374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаці ї, повідомляти згаданий орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 8000 (вісім тисяч) грн. морального відшкодування та 575,77 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) морального відшкодування.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1