Справа № 299/1308/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.08.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий і, зокрема, вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 17.12.2012 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки десять місяців й із застосуванням ч. 4 ст. 70 цього Кодексу на чотири роки один місяць,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, а саме з 11 травня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання за даним вироком зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 11 травня 2016 року і до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 діб, тобто до 29 серпня 2016 року.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
11 травня 2016 року приблизно о 10-ій годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні аптеки «НОВА АПТЕКА», що розташована по вул. Корятовича, 1/44, у м. Виноградів, і власником якої є ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до торгівельного прилавку, де діючи умисно та ігноруючи волю продавця ОСОБА_9 , повторно, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 800 гривень, які знаходилися в шухляді прилавку, і викраденим зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій ч. 2 ст. 186 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного йому покарання є незаконним. Вважає, що йому призначено занадто суворе покарання, що при призначенні покарання суд не врахував положення 50, 65, 69 КК України. Посилається на те, що суд не в повній мірі врахував наявність двох обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того, посилається на те, що суд не в повній мірі врахував те, що він не перебуває на «Д» обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не страждає синдромом алкогольної чи наркотичної залежності; на даний час хворіє на відкриту форму туберкульозу і з 17.05.2016 перебуває на обліку в лікаря-фтизіатра, що підтверджується довідкою Виноградівської рай поліклініки № 491 від 24.05.2016; має постійне місце проживання; повністю визнає вину, щиро кається, кримінальне правопорушення скоїв через важке матеріальне становище, оскільки ніде не міг працевлаштуватись, і на частину викрадених грошей купив собі одяг та їжу, а решту коштів у нього вилучили працівники поліції і вироком вони повернуті потерпілій ОСОБА_8 .. Також вказує на те, що в майбутньому має намір повністю відшкодувати завдану потерпілій шкоду, однак через перебування під вартою цього зробити не може. Просить вирок змінити, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України на строк один рік.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 вказує на те, що вирок є законним та обґрунтованим, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання враховані вимоги ст. ст. 50, 65, 69 КК України. У тому числі суд врахував обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України кожна не враховується як окрема. Судом враховано і те, що затримання обвинуваченого мало місце у день вчинення ним кримінального правопорушення, тобто по «гарячих слідах», а сукупність доказів, здобутих слідчим у ході проведення першочергових слідчих дій не залишала обвинуваченому вибору не визнавати свою вину та не погодитись на активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2016. Також вказує на те, що твердження обвинуваченого про те, що він залишився в безвихідній ситуації та потребував коштів, а можливості працевлаштуватись у нього не було, не відповідають дійсності, оскільки останній ніколи не звертався до Виноградівського районного центру зайнятості. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни вироку не має з таких підстав.
Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, учасниками процесу не оспорюється, апеляційним судом з урахуванням положень ст. 404 КПК України не перевіряється і визнається таким, що ґрунтується на сукупності безпосередньо досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що йому призначено занадто суворе покарання, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, те, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких; дані про особу обвинуваченого негативно характеризується за місцем проживання, веде скритий спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, раніше неодноразово судимий, у лікаря нарколога та лікаря-психіатра на «Д» обліку не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-фтизіатра, 15.03.2016 звільнений з місць позбавлення волі; обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Доводи апеляційної скарги про те, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував наявність двох обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є однією обставиною, що пом`якшує покарання, і суд першої інстанції врахував дану обставину при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у зв`язку із чим, підстав для застосування щодо обвинуваченого ст. 69 КК України немає.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не в повній мірі враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання; те, що він не перебуває на «Д» обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не страждає синдромом алкогольної чи наркотичної залежності, на даний час хворіє на відкриту форму туберкульозу й з 17.05.2016 перебуває на обліку в лікаря-фтизіатра, що підтверджується довідкою Виноградівської рай поліклініки № 491 від 24.05.2016; має постійне місце проживання; повністю визнає вину, щиро кається, колегія суддів визнає такими, що не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України. При оцінці цих доводів колегія суддів зазначає, що вказані вище дані про особу ОСОБА_6 та обставина, що пом`якшує покарання були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Крім того, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що кримінальне правопорушення він скоїв у зв`язку з важким матеріальним становищем, оскільки ніде не міг працевлаштуватись, і на частину викрадених грошей купив собі одяг та їжу, а решту коштів у нього вилучили працівники поліції, і вироком вони були повернуті потерпілій ОСОБА_8 , а також те, що в майбутньому він має намір повністю відшкодувати завдану потерпілій шкоду, однак через перебування під вартою цього зробити не може, апеляційний суд визнає такими, що не підтверджені якими-небудь документами (матеріалами кримінального провадження). При оцінці цих доводів, колегія суддів вважає, що наведені обвинуваченим обставини не впливають на строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання; зазначає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, яке є мінімальним.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, чи зміни, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 червня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк із дня вручення йому події даної ухвали.
Судді: