Справа № 496/1885/15-к
Провадження № 1-кп/496/144/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
судді ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 15 п.6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Біляївським районним судом Одеської області розглядається вказане кримінальне провадження.
31 липня 2016 року спливає двомісячний термін тримання обвинувачених під вартою, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України винести на обговорення питання, щодо доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання обвинувачених під вартою.
Захисник ОСОБА_6 вважала за можливе змінити ОСОБА_8 та ОСОБА_10 запобіжний захід, на більш м`який на що подала відповідні клопотання. Також просила змінити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на більш м`який.
Обвинувачені підтримали думку та клопотання захисника.
Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.6 ст.3 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Таким чином, вивчивши надане захисником клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 вислухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини справи, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання на території Одеської області згідно наданих довідок, має сім`ю, сина, дружину, батьків пенсійного віку на утриманні, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, тобто зазначені обставини свідчать про міцні соціальні зв`язки.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про можливість зміни запобіжного заходу обраного у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт з покладеними на нього обов`язками, передбаченим статтею 181 КПК України, строком на 2 місяці.
Згідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч. 1 ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.
Щодо клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_10 суд не вбачає підстав для його задоволення, так як захисником не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтувань викладених у клопотанні.
Також суд враховує те, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, об`єктом якого є життя людини. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превуалює на принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров`я.
Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , буде недостатнім для забезпечення запобігання ризикам врахованим при обранні запобіжного заходу.
За таких обставин, враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на даний час утримуються під вартою, колегія суддів приходить до висновку про необхідність продовження останнім строку тримання під вартою до 28 вересня 2016 року, включно.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 181, 203, 331, 395 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 28 вересня 2016 р., включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 28 вересня 2016 р., включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою до 28 вересня 2016 р., включно.
Утримання обвинувачених проводити в ОСІ.
Відмовити у задоволені клопотання захисника відносно зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 .
Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 прибувати до суду за першим викликом слідчого, прокурора та суду.
Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на строк 60 днів з 28 липня 2016 р. до 28 вересня 2016 року, включно.
Негайно звільнити обвинуваченого, ОСОБА_8 з - під варти з залу суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем мешкання обвинуваченого.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_11

ОСОБА_3

28 липня 2016 року