Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4091/15-к
Провадження № 1-в/553/7/2016
У Х В А Л А
Іменем України
13.01.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві проведеному у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», -

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2015 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на те, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.06.2013 року останній був засуджений за ч.4 ст. 190 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна, початок строку відбування покарання з 25.12.2012 року. При цьому, останнім в обгрунтування даного клопотання вказувалось про те, що ним за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставлення до праці доведено, що він став на шлях виправлення. При цьому, останній зазначав про те, що у місці відбування покарання працевлаштований, постійно приймав та приймає участь у виховних заходах установи та по благоустрою території, порушень режиму не допускав, стягнень на мав, має заохочення від адміністрації установи.

Засудженим в клопотанні також вказувалось про те, що в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини діти: донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишились без батьківського піклування та перебувають у скрутному матеріальному становищі. При цьому, останнім вказувалось, що він має низку хронічних хвороб, у тому числі ускладнення із захворювання на цукровий діабет, тому просив застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2014 році», оскільки вчинений ним злочин, не поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, відбувши більше ? частини призначеного судом покарання, таким чином останній відповідає двом умовам для застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» на підставі статті 2 даного закону.

Поряд з цим, в судовому засіданні засудженим ОСОБА_4 було заявлено усне клопотання про застосування відносно нього ст. 72 Кримінального кодексу України, одночасно застосувавши до останнього ЗУ «Про амністію у 2014 році» та звільнивши його від відбування покарання.

Захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вказані клопотання підтримав та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на їх обґрунтованість та надавши суду копію письмового клопотання засудженого.

В судовому засіданні представник Полтавської виправної колонії № 64 проти задоволення вказаного клопотання заперечував, посилаючись на те, що до засудженого ОСОБА_4 амністія не застосовується згідно п «е» ст. 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні», оскільки останній раз відносно засудженого застосувалась амністія 19 липня 2005 року, що свідчить про те, що з моменту вчинення останнім злочину і засудження за нього не сплинув 10 річний термін застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію», при цьому усне клопотання засудженого про застосування відносного нього ст. 72 КК України не підлягає розгляду в рамках розгляду даної заяви, оскільки дане питання на даний час вирішує інший склад суду за заявою засудженого, поданою на адресу суду 29.12.2015 року.

Представник Спостережної комісії при виконавчому комітеті Ленінської районної у м. Полтави ради в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд заяви у відсутність їх представника, при вирішенні даної заяви покладались на розсуд суду.

Суд вислухавши представника Полтавської виправної колонії № 64, засудженого ОСОБА_4 , захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення вказаних клопотань, дослідивши матеріали справи, вважає, що вказані клопотання є такими, що задоволенню не підлягають, зважаючи на наступні обставини.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.
Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки по особовій справі засудженого, ОСОБА_4 раніше судимий 12.05.2005 року Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 366 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, згідно ст. 75 КК України. Постановою Васильківського міського суду Київської області від 19.07.2005 року застосовано ст. 1 п.б Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року, від покарання звільнений.

Згідно вироку від 18.06.2013 року Києво - Святошинського районного суду Київської області останній засуджений за ч.4 ст. 190 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На даний час відбуває покарання у Полтавській виправній колонії № 64.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 25.12.2012 року, в Полтавській виправній колонії № 64 перебуває з 13.12.2013 року.

Пунктом «е» статті 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні » визначено, що амністія не застосовується до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.
Так, судом встановлено, що постановою Васильківського міського суду Київської області від 19.07.2005 року застосовано до засудженого ОСОБА_4 ст. 1 п. б Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року та звільнено останнього від покарання.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, задоволенню не підлягає, так як амністія не може бути застосована до останнього, оскільки протягом останніх десяти років до нього було застосовано амністію і ОСОБА_4 в 2008 році вчинив новий умисний злочин, за який і був засуджений та відбуває покарання на даний час.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року засуджений ОСОБА_4 не підлягає звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі.

Так, статтею 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено, що підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбув 1/4 частини строку покарання на момент набрання чинності 24 грудня 2015 Закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Таким чином, з огляду на вказані вище обставини та норми чинного законодавства, у засудженого на момент звернення 10 листопада 2015 року не виникло права для звернення до суду з заявою про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» в зв`язку з наявністю обмежень визначених ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014році».

У відповідності до Закону України, який набрав чинності 24 грудня 2015 року № 838-VII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» вбачається, що заяви засуджених осіб, їх захисників (законних представників) чи прокурора розглядаються у відповідності до вимог ст.ст. 537, 539 КПК України, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Таким чином, приймаючи до уваги, той факт що заява даного характеру подається визначеним колом осіб, коло яких є виключним та подається у письмовій формі та носить індивідуальних характер розгляду.

При цьому, приймаючи до уваги той факт, що засудженим ОСОБА_4 подано письмову заяву даного характеру 29 грудня 2015 року на адресу Ленінського районного суду м. Полтави, яка перебуває на розгляді у судді ОСОБА_8 , та по якій призначено судовий розгляд, що свідчить про те, що заявлена в рамках розгляду заяви про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» є такою, що порушує порядок розгляду заяв даної категорії, визначений положенням ст. 537, ст. 539 КПК України.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, пункт «е» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 2, ст.4 Закону України «Про амністію у 2014 році», Закону України, який набрав чинності 24 грудня 2015 року № 838-VII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд -
У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та усного клопотання про застосування Закону України, який набрав чинності 24 грудня 2015 року № 838-VII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» і звільнення - відмовити за безпідставністю.

На ухвалу протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подано апеляцію.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1