АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1727/16 Справа № 201/8905/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001689 від 20 квітня 2016 року за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 14 липня 2016 року, постановлену стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що раніше судився,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_9

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 14 липня 2016 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001689 від 20 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, повернуто прокурору з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки прокурор та слідчий виклали формулювання обвинувачення по декільком складам кримінальних правопорушень одночасно, із підсумком єдиної правової кваліфікації дій обвинуваченого, що позбавило суд об`єктивної можливості відокремити та визначити саме які фактичні обставини, на думку прокурора, повинні мати відповідну правову кваліфікацію.
Крім того, при викладені слідчим фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 за ст. 190 КК України, які прокурор вважає встановленими, взагалі не наведений мотив вчинення даного кримінального правопорушення, що призвело до пред`явлення ОСОБА_7 неконкретного обвинувачення, чим суттєво порушено його право на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.
Прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не погодившись із таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вимоги своєї апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та не обґрунтованою, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що в мотивувальній частині обвинувального акту, окрім викладу фактичних обставин кримінального правопорушення
зазначено як правову кваліфікацію кожного кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, так і конкретне формулювання самого обвинувачення.
Вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що обставини справи викладені не конкретно є необґрунтованими, оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладено у тому обсязі, у якому прокурор вважає їх встановленими. Будь-яких обмежень або правил викладення фактичних обставин для прокурора не встановлено.
Зазначає, що в обвинувальному акті вказані об`єктивна і суб`єктивна сторони кримінальних правопорушень. Суперечностей при викладенні цих обставин не вбачається. Не зазначення будь-якої кваліфікуючої ознаки не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки це не перешкоджає суду дати оцінку обґрунтованості обвинувачення і прийняти відповідне рішення.
Крім того, суд першої інстанції вдавшись до оцінки обставин кримінального правопорушення, вийшов за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання.
Також, зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, який підлягає розгляду в найкоротші строки, проте рішення суду першої інстанції призводить до не обґрунтованого затягування судового розгляду кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурорів, які кожен окремо вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, думку потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Нормами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції може повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам того ж Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту викладені в нормах ст. 291 КПК України, в п. 5 ч. 1 якої зазначено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням та положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Оскільки відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), на думку колегії суддів апеляційного суду, саме ці обставини і повинні бути зазначені в обвинувальному акті.
У разі вчинення декількох кримінальних правопорушень в кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини щодо кожного кримінального правопорушення окремо, а тому колегія суддів погоджується в висновком суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті повинна бути дана правова кваліфікація кожного кримінального правопорушення окремо.
В даному випадку ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 190 КК України. Із обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 неможливо встановити які саме дії, вчинені обвинуваченим, прокурор вважає встановленими та відносить до складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (підроблення офіційного документу), а які до складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документу).
На думку колегії суддів апеляційного суду суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 пред`явлено неконкретне обвинувачення, а тому обвинувальний акт стосовно нього не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність нормам кримінального процесуального закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 14 липня 2016 року, постановлену стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: