Провадження № 11-кп/792/228/16
Категорія: КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене 16 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 січня 2016 року,-
в с т а н о в и л а:
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вереміївка Красилівського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, автослюсаря ПП «Дробанов В.В.», раніше судимого вироком Хмельницького міськрайонного суду: 20 квітня 2004 року за ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 24 жовтня 2006 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі; 12 грудня 2011 року за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки виправних робіт з відрахуванням 15% від заробітку, яке повністю відбув 31 березня 2014 року,-
засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Олешин Хмельницького району, мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,-
засуджено за: ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі; ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Хмельницького, мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, водія-експедитора ПП «Домашній хліб», раніше не судимого,-
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній домашній арешт.
Стягнуто на користь держави з: ОСОБА_9 736 грн. 56 коп.; ОСОБА_10 147 грн. 31 коп. процесуальних витрат.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 відмовлено.
Долю речових доказів вирішено згідно вимог ст. 100 КПК України.
За вироком місцевого суду в першій декаді вересня 2014 року, близько 22 год., ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , відімкнувши замок за допомогою металевої пластини та дроту, таємно проникли до гаражного приміщення на території належного ОСОБА_13 господарства по АДРЕСА_4 і викрали належні ОСОБА_13 компресор з ресивером до автомобіля «ЗІЛ» загальною вартістю 1300 грн. Коли ОСОБА_9 з ОСОБА_8 почали виходити із гаража з викраденим майном, на територію зазначеного господарства зайшов ОСОБА_14 і зробив їм зауваження з приводу винесення майна. Проте ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що їх дії помічені ОСОБА_14 , продовжили з корисливих мотивів виносити компресор та ресивер. В ході цього до ОСОБА_14 підійшов ОСОБА_8 та, погрожуючи останньому фізичною розправою, змусив допомогти винести майно з гаражного приміщення та території господарства.
В другій декаді березня 2015 року ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 з належного ОСОБА_13 автомобіля «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився поряд з господарством по АДРЕСА_2 , таємно, за допомогою домкрата і ключа, викрали два задні колеса марки «Belshina» моделі БИ-508 загальною вартістю 997 грн. 50 коп.
Близько 02 год. 18 квітня 2015 року ОСОБА_9 з метою вчинення крадіжки чужого майна зайшов на територію господарства по АДРЕСА_3 і, відігнувши руками цвяхи за допомогою яких кріпиться віконна рама, вийняв скло та таємно проник в середину будинку, звідки викрав належні ОСОБА_15 : болгарку марки «DWT WS- 115SL»; зарядний пристрій марки «УЗ-С-12-6.3-УХЛ 3.1»; кальян; три ключі ріжкових 8x10; ключ ріжковий; два ключі ріжкових 17x19; три ключі ріжкових 19x22; два ключі ріжкових 20x22; ключ ріжковий 22x24; ключ ріжковий 24x27; ключ ріжковий 27x30; ключ ріжковий-зірка 14; головку торцеву 6 мм; головку торцеву 13 мм; головку торцеву 14 мм; головку торцеву зірка 22 мм; шість ключів L-подібних; ключ розвідний на 33 мм; ключ накидний 12x13; ключ накидний 11; відбійний молоток марки «Bosh GSH 5Т», бензопилу марки «Husqvarna 137» на загальну суму 7988 грн. 35 коп.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , він просить вирок місцевого суду щодо нього скасувати, оскільки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України не вчиняв.
Стверджує, що висновок місцевого суду про скоєння ним грабежу за попередньою змовою з ОСОБА_9 не знайшов свого підтвердження та є недоведеним, поскільки ні сторона обвинувачення під час розгляду справи в суді, ні під час досудового розслідування не надала достатніх, необхідних та належних доказів про вчинення ним злочину.
Окрім того, не було знайдено і доказів того, що він погрожував застосувати фізичну силу або висловлював погрози її застосування до ОСОБА_14 .
Також, на його думку, місцевий суд неправомірно врахував попередню судимість за крадіжку і у зв`язку з цим помилково кваліфікував його дії за ознакою повторності та за попередньою змовою.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_7 вирок не оскаржували.
Заслухавши: суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення; доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження з мотивів, зазначених в його апеляційній скарзі; пояснення потерпілого ОСОБА_7 , який просив задовільнити апеляційну скаргу обвинуваченого; думку прокурора про законність та обгрунтованість вироку та безпідставність доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
В ч. 1 ст. 404 КПК України виписано, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення за наведених у вироку обставин ґрунтується на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених в судових засіданнях, належно оцінених судом, і він є обгрунтованим.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув кримінальне провадження необєктивно і ОСОБА_8 грабежу не вчиняв, безпідставні.
Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом першої інстанції та спростовані слідуючими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_13 показав, що з його гаража було викрадено компресор з ресивером вартістю 1300 грн. Про те, що їх викрали ОСОБА_8 з ОСОБА_9 йому стало відомо від ОСОБА_14 , який у нього працював і бачив як обвинувачені виносили викрадене з гаража.
Свідок ОСОБА_14 показав, що у вечірній час на території господарства ОСОБА_13 побачив, як ОСОБА_8 з ОСОБА_9 витягували компресор з гаража. На його зауваження з цього приводу, ОСОБА_8 пригрозив йому побиттям та примусив допомогти їм винести викрадене за межі території підприємства.
Обвинувачений ОСОБА_9 показав, що коли він з ОСОБА_8 після проникнення в гараж ОСОБА_13 почали виносити компресор, це побачив ОСОБА_14 . Тоді ОСОБА_8 погрозами змусив ОСОБА_14 допомогти їм віднести викрадене до господарства ОСОБА_8 .
Факт проникнення в гараж ОСОБА_13 на території господарства по АДРЕСА_4 підтверджується даними протоколу огляді місця події.
(т. 1, а.к.п. 9-14).
Обвинувачений ОСОБА_8 показав, що дійсно працював у ОСОБА_13 та бачив у гаражі компресор, який в подальшому зник. Проте, він його з ОСОБА_9 не викрадав.
До цих показань ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно поставився критично і розцінив їх як спробу уникнути кримінальної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про неправильність покладення в основу вироку показань обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 безпідставні, оскільки вони були послідовними та не суперечливими, не викликали сумнівів у їх достовірності і правомірно місцевим судом визнані належними і допустимими та обгрунтовано покладені в основу вироку.
Твердження ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_14 обмовили його у вчиненому злочині внаслідок погроз слідчого голослівне і будь-якими даними не підтверджено, а ОСОБА_9 та ОСОБА_14 це категорично заперечують.
Уся сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів була ретельно проаналізована судом, що дало можливість дійти обгрунтованого висновку, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 саме відкрито викрали з гаража компресор з ресивером, поскільки, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілими чи іншими особами і, незважаючи на це продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.
Тому дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України.
Оскільки раніше ОСОБА_8 був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 3, 185 ч.ч. 1,2 КК України і ці судимості не погашені та не зняті (т. 1, а.к.п. 78, 81), а відповідно Примітки до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним вважається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу, його дії правильно було кваліфіковано і за ознаками вчинення грабежу повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особи та обставин справи і воно є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Посилання ОСОБА_8 , що його позитивна характеристика, вік та наявність роботи дають підстави для пом`якшення покарання, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони, самі по собі, не є безумовними підставами для обов`язкового пом`якшення покарання. Крім того, позитивна характеристика та вік ОСОБА_8 були враховані місцевим судом при призначенні покарання.
В результаті перевірки матеріалів кримінального провадження не було виявлено таких порушень кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути справу і постановити законний та обгрунтований вирок.
Враховуючи наведене та не вбачаючи підстав для скасування вироку, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 426, 532 ч. 2 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 19 січня 2016 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили після її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційною інстанцією.

Судді:/підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2