Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

осіб, які звільнені від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Рівненської області на ухвалу Рівненського міського суду від 19 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Рівненського міського суду від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнені від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України у зв`язку з зміною обстановки, а кримінальне провадження за №0004770 закрито.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 26 серпня 2013 року приблизно в 00 годин, перебуваючи на вул. Вербовій 37 в м.Рівне, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, наніс один удар гумовою битою в область голови ОСОБА_10 , після чого відкрито викрав у потерпілого мобільний телефон „Нокіа 1280 вартістю 190 грн. та гаманець коричневого кольору, в якому було приблизно 30 грн. і документи на автомобіль „Ауді100, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водійське посвідчення видане на ім`я потерпілого, страховку на автомобіль та банківські картки „Приватбанку, чим спричинив потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 245 грн.

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 26 серпня 2013 року в період часу з 00 годин до 01 години, діючи умисно, вчинив дії спрямовані на заздалегідь необіцяне отримання та зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, яке було відкрито викрадено ОСОБА_6 у ОСОБА_10 , а саме телефону марки „Нокіа 1280 вартістю 190 грн. який у подальшому збув ОСОБА_11 за 20 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення про звільнення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України і ОСОБА_7 , у вчиненні злочину передбаченого ст.198 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, та закриваючи кримінальне провадження щодо обвинувачених, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин вперше, в неповнолітньому віці, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, відшкодували потерпілому завдані збитки, та протягом більш як двох років, злочинів чи інших протиправних дій не вчиняли, здобули освіту, позитивно характеризуються за місцем проживання та за місцем навчання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебувають, тому вказані вище обставини свідчать про зміну обстановки, внаслідок чого вчинене ними діяння втратило суспільну небезпечність, а особи обвинувачених перестали бути суспільно небезпечними, та вважав за можливе звільнити їх від кримінальної відповідальності.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Покликається на те, що зазначені в ухвалі суду першої інстанції обставини не можуть бути підставою для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності. На думку апелянта, зазначені в ухвалі суду відомості про те, що обвинувачені з моменту вчинення злочину і до теперішнього часу, тобто більше двох років, злочинів чи інших противоправних дій не вчиняли , здобули освіту, позитивно характеризуються за місцем проживання та за місцем навчання, не можуть бути підставами для застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ст.48 КК України. Відтак рішення суду, є таким що прийняте з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників про законність оскаржуваного судового рішення, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до положень ч.5 ст.17 КПК України, поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Виходячи з вимог ст. 48 КК України, передумовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею вперше злочину невеликої або середньої тяжкості. Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, є втрата особою суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки.

Таким чином, застосувати ст. 48 КК України та визнати особу такою, що перестала бути суспільно небезпечною, можливо лише у разі, коли вона сама зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Із змісту ст. 48 КК України вбачається, що зміна обстановки повинна мати місце після дня вчинення злочину і до часу або в період розслідування або розгляду в суді кримінального провадження, щодо особи, яка вчинила злочин.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження з наведених підстав, суд першої інстанції, належним чином встановив, що обвинувачені злочини вчинили вперше та в неповнолітньому віці, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалися, відшкодували потерпілому завдані збитки, повністю визнали свою вину, щиро розкаялися у скоєному. З моменту вчинення злочину і до часу винесення ухвали, тобто на протязі більше двох років, злочинів чи інших протиправних дій не вчиняли, здобули освіту, позитивно характеризуються за місцем проживання та за місцем навчання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають. Ставлення обвинувачених до вчиненого, їх поведінка та порозуміння з потерпілим, з урахуванням вищенаведеного, свідчать про те, що на час судового розгляду вони пеpестали бути суспiльно небезпечними.
Потерпілий в суді першої інстанції заявив, що не заперечує проти звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.
Проти звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, за наведених вище підстав, не заперечував і прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.
Згідно вимог ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням вищезазначених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вчинені обвинуваченими діяння втратили суспільну небезпеку, вони перестали бути суспільно небезпечними і сторони кримінального провадження дійшли до переконання про можливість звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності.
Виходячи з цього, суд обґрунтовано, на підставі ст. 48 КК України, звільнив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки та в порядку передбаченому ст.284 КПК України, закрив провадження.
На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а наведені з даного приводу, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при звільненні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, є непереконливими.

Отже, ухвалене щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рішення відповідає вимогам закону та підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Рівненського міського суду від 19 жовтня 2015 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя-доповідач ОСОБА_1