Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 18 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувшив судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108

від 12 червня 2015року, за касаційною скаргою прокурорана вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніспореня Республіки Молдови, зареєстрованого та жителя

АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

у вчиненні злочину, передбаченогоч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК,

в с т а н о в и л а:

За вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня

2015 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 305 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на строк 8 років із конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, з конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на строк 7 років із конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією наркотичних засобів, що були предметом контрабанди, з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів

за таких обставин.

11 червня 2015 року приблизно о 16:30 год. ОСОБА_6 , прибувши авіарейсом «Домодєдово-Київ» UN 2375 авіакомпанії «Транаеро» до Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни) на вул Медовій, 2 у м. Києві, перейшов до зони митного контролю залу «Приліт» терміналу «А», де скористався зоною спрощеного митного контролю «зелений коридор» і перетнув лінію, тобто перемістив через митний кордон України тридцять один контейнер із наркотичним засобом кокаїн в особливо великому розмірі з приховуванням від митного контролю.
Крім того, цього ж дня у той же час ОСОБА_6 по прибуттю до Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни) на вул. Медовій, 2 у м. Києві, перейшов до зони митного контролю залу «Приліт» терміналу «А», де скористався зоною спрощеного митного контролю «зелений коридор» і перетнув лінію.
18 червня 2015 року в ОСОБА_6 , який знаходився у Центральному клінічному шпиталі Державної прикордонної служби України, було вилучено кокаїн, який ОСОБА_6 незаконно зберігав з метою збуту в особливо великих розмірах. Загальна маса кокаїну становила 172,524 г.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Мотивує це тим, що місцевий суд неналежним чином не мотивував свого рішення про призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК, на що не звернув уваги апеляційний суд і, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно зі ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Ухвала апеляційного суду це рішення вказаного суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряється в апеляційному порядку, яке відповідно до вимог ст. 370 КПК повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Окрім додержання інших передбачених

ст. 419 КПК вимог в ухвалі слід проаналізувати всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен з них вичерпну відповідь. У разі залишення рішення місцевого суду без зміни в ухвалі необхідно докладно викласти мотиви й підстави відхилення апеляційної скарги відповідно до вимог закону.
Ухвала ж апеляційного суду не відповідає вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із вироком місцевого суду, прокурор подав до апеляційного суду апеляційну скаргу. У своїй скарзі прокурор звертав увагу апеляційного суду на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та на необґрунтоване застосування місцевим судом положень ст. 69 КК при призначенні ОСОБА_6 покарання, а тому просив скасувати вирок місцевого суду в частині призначення покарання та постановити свій вирок.
Згідно зі ч. 2 ст. 50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 65 КК особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш мякого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинені злочини, визначаються ст. 69 КК.
Згідно зі ч. 1 ст. 69 КК призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині свого рішення зазначити, які саме обставини кримінального провадження або дані про особу винного він визнає такими, що суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
При вирішенні цього питання суд мав належно досліджувати й оцінювати всі обставини, що мають істотне значення, та враховувати, що

ст. 69 КК застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови, так і підстави, про які необхідно вказувати у вироку.
Обґрунтовуючи свій висновок про застосування щодо ОСОБА_6

ст. 69 КК і призначаючи йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК, суд не навів підстав прийняття ним такого рішення, а лише зазначив, що враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини їх вчинення, особу винуватого, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину й неофіційно працює, а дані про фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 злочинів та щире каяття суд визнав обставинами, які пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Разом із тим, суд при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 3

ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу належним чином не врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та у мотивувальній частині вироку не мотивував, як саме вказані ним обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, що відповідно до ст. 12 КК належать до категорії особливо тяжких.
Апеляційний суд, розглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на м`якість призначеного покарання та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не звернув уваги на допущені судом першої інстанції порушення вимог загальних правил призначення покарання і, залишивши вирок місцевого суду без зміни, свого рішення належним чином не мотивував.
Враховуючи те, що в апеляційній скарзі прокурор ставив питання про скасування вироку місцевого суду і постановлення судом апеляційної інстанції свого вироку, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою й вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду справи апеляційний суд повинен належним чином перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та постановити рішення, яке буде відповідати вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3