Справа № 605/304/16-к
ВИРОК
Іменем України
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2015 року , точної дати та часу слідством встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до домоволодіння ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно для оточуючих, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , з метою вчинення крадіжки, користуючись тим, що двері в приміщенні господарської будівлі, яку власник використовував для сховища своїх речей, та в якій на той час зберігалося його майно, були замкнені на металеву застібку, шляхом вільного доступу проник в це приміщення, звідки таємно викрав гірський велосипед марки «Sportbike» вишневого кольору , вартість якого 2250 грн., який належав потерпілому. .Після чого даний велосипед ОСОБА_4 продав ОСОБА_7 за 1000 грн., а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 3 КК України - таємне викрадання чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення.
В подальшому ОСОБА_4 повернувся на місце вчинення кримінального правопорушення для того, щоб продовжити викрадення іншого майна потерпілого ОСОБА_6 .
Так, того ж дня, точної дати та часу слідством встановити не представилось можливим, продовжуючи скоювати злочини, та маючи новий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна , діючи умисно та повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна , за попередньою змовою групою осіб обвинувачений ОСОБА_4 та разом із особою по відношенню до якої кримінальне провадження виділене в окреме провадження , та якому було відомо про злочинні дії ОСОБА_4 , щодо попереднього ним викрадення майна , у гр.-на ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні бару по АДРЕСА_3 ,повідомив , ОСОБА_8 , що у господарському приміщенні на території будинковолодіння ОСОБА_6 , знаходяться дренажний насос марки «HACACBI» та електричний млин ( подрібнювач зерна дзк-1). Особа, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, запропонував ОСОБА_4 скоїти крадіжку цього майна . З цією метою ОСОБА_4 , діючи повторно, разом із зазначеною особою прийшли до домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 разом з зазначеною особою, продовжуючи реалізацію спільного умислу, направленого на заволодіння індивідуальним майном, шляхом відкриття металевої застібки на вхідних дверях, проникли до господарського приміщення , звідки викрали дренажний насос марки «HACACBI» вартістю 1100 грн. та електричний млин ( подрібнювач зерна дзк-1) вартістю 1500 грн., які належали потерпілому ОСОБА_6 . Довівши вказаний злочинний умисел до кінця, обвинувачений ОСОБА_4 разом з зазначеною особою залишили місце події, розпорядившись майном, яким вони заволоділи, на власний розсуд , спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2600,00 грн
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ст.185 ч. 3 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою в групі осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушеннь, за ч.3 ст.185 КК України, визнав частково. Зокрема у повному обсязі та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини вчиненого ним кримінального правопорушення визнав факт крадіжки гірського велосипеда, власником якого є ОСОБА_6 шляхом проникнення в господарську будівлю . Злочин ним було вчинено 16.12.2015 року. По даному кримінальному діянню , в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Що ж стосується викрадення майна ОСОБА_6 вчинене за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_8 , повторно та шляхом проникнення в інше приміщення ОСОБА_4 , вини своєї не визнав. При цьому вказав, що в день викрадення велосипеда у ОСОБА_6 він зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_8 .. Перебуваючи разом в барі,в процесі розпиття спиртних напитків ОСОБА_8 попросив його ОСОБА_4 допомогти винести з господарської будівлі, що на території домоволодіння ОСОБА_6 дренажний насос марки «HACACBI» та електричний млин. ОСОБА_8 пояснив, що ці речі він повинен відремонтувати на прохання ОСОБА_6 . Саме з цією метою він пішов разом з ОСОБА_8 . Домовленості про викрадення майна у потерпілого між ним обвинуваченим та ОСОБА_9 не існувало. Прийшовши до домоволодіння, де проживає ОСОБА_6 вони разом увійшли на подвіря та підійшли до будівлі де зберігались: дренажний насос марки «HACACBI» та електричний млин. Першим у дане приміщення увійшов ОСОБА_8 , а він згодом за ним так як потрібно було помагати виносити речі, тому визнає той факт що разом з ОСОБА_10 виносив дренажний насос марки «HACACBI» та електричний млин з середини будівлі. Вказані дії були вчиненні ним спільно з ОСОБА_8 у вечірню пору доби але точної дати він не пригадує можливо це було 16 грудня 2015 року, а можливо в інший день та місяць . Разом з тим обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що визнає те, що дозволу у ОСОБА_6 на виніс цих речей з приміщення господарської будівлі у той день та в час вчинення цього діяння , а це був вечірній час, не запитував. Двері у приміщення де зберігалось вказане майно, були зачинені на защіпку, яку відкрив ОСОБА_8 . Вказане майно ними було віднесено і біля церкви погружено в автомобіль. Вважає що він не причетний до крадіжки оскільки на той час думав що допомогає ОСОБА_8 Викрадене майно збував особисто ОСОБА_9 , а він до цього не причетний, кошти отриманні від продажу майна також отримав ОСОБА_11 . В скоєному кається.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується показами допитаного потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що по місцю проживання в господарській будівлі яка складається декількох відділень та у які є відокремлені входи, знаходився гірський велосипед який був придбаний для дружини за 1200 грн. та в іншому приміщенні цієї ж будівлі встановлений електричний млин та в глиб приміщення знаходився дренажний насос марки «HACACBI» . Про наявність цих речей у нього, у вказаних господарських будівлях , знав достовірно тільки обвинувачений ОСОБА_4 так як він є троюрідним братом його жінки та неодноразово був у них у гостях, в тому числі мав доступ до господарських будівель і знав розташування майна у них. Крім того в період жовтень- листопад 2015 року після завершення польвих робіт, у даних господарських приміщеннях обвинувачений ОСОБА_4 допомогав йому прибрати та навести порядок у цих приміщеннях, а тому лише він, обвинувачений, знав достовірно в якому із цих приміщень знаходиться як електричний млин так і дренажний насос марки «HACACBI» . Вказані обставини взагалі не могли і не були відомі ОСОБА_11 , так як останній лише один раз був на подвірї будинковолодіння і всередину господарських будівель він не заходив ніколи.
Відсутність електричного млина та дренажного насоса марки «HACACBI» ним була виявлена лише після Різдвяних свят на початку лютого і з приводу їх пропажі він звернувся у правоохоронні органи.
Фактично при виявленні крадіжки електричного млина та дренажного насоса марки «HACACBI» перша думка хто міг вчинити цей злочин була лише на ОСОБА_4 . Згодом це підтвердилось. Також в процесі досудового розслідування йому працівники поліції повідомили про факт викрадення гірського велосипеда у вчиненні якої їм зізнався та повідомив особисто ОСОБА_4 . Фактично і цим викраденим велосипедом ОСОБА_4 неодноразово користувався, проте завжди він,запитував дозволу у нього і він ОСОБА_6 знав про це завжди коли брав в користування велосипед обвинувачений..
Далі потерпілий вказав, що викрадене майно знаходиться у поліції, яке він може забрати у любий час про що ним надана розписка про його отримання. Обвинувачений ОСОБА_4 приходиться родичем його дружини, тому потерпілий просив суд суворо ОСОБА_4 не карати, призначивши покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Цивільний позов він не пред`являв.
Винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується, а його пояснення в тій частині, що ним фактично було вчинено один злочин, спростовуються наступними матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом в їх сукупності та взаємозв`язку, а саме:
Допитаний свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що в листопаді 2015 року у період з 23год по 24 год. до нього прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , при цьому останній прохав на деякий час залишити на зберігання електричного млина. Знаючи достовірно, що вказаний млин міг бути викрадений, тому він відмовив у такому зберіганні, при цьому вказав- що цей млин є викраденим. Вказана розмова між ним, свідком та ОСОБА_11 проходила в присутності ОСОБА_4 , який фактично мовчав і не спростовував цих обставин. Однак ОСОБА_11 запевнив, його, свідка, що це майно безпосередньо належить ОСОБА_4 .. Наступного дня електромлин забрали та він особисто допоміг погрузити його в салон автомобіля, належного ОСОБА_7 .. Згодом через деякий час ОСОБА_7 повідомив йому що цей електромлин купив. за 800 грн.
Той факт, що вказана подія мала місце в листопаді він запам`ятав, так як вже з 18 лютого 2016 року по 22 квітня 2016 року перебував в ОСОБА_13 на роботі та в лютому 2015 року до нього телефонував ОСОБА_7 і запитував де він знаходиться а довідавшись більше нічого не повідомив і на цьому розмова між ними була завершена. Тоді ж він подумав, про листопадові події і що щось трапилось.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 прямо вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 як на особу, котра при зустрічі з ним, свідком, самостійно обговорювала про ціну продажі велосипеда, після досягнутої домовленості через 10-15 хвилин особисто приїхав на велосипеді,та отримавши за нього домовлену суму одна тисяча гривень, передав його покупцеві, яким є свідок.
Також свідок повідомив, що в той же день через декілька годин до нього зателефонував ОСОБА_11 і запропонував купити дренажний насос. На призначене місце він приїхав, але ОСОБА_11 та ОСОБА_14 там не було. Через деякий час,будучи викликаним повторно по телефону, він приїхав на вказане місце, до міської ради, що в м. Підгайці, де його чекали ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ,які мали дренажний насос та електромлин. Свідок підтвердив у суді факт придбання ним у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 дренажного насоса, але те що він був викрадений він не знав. Дренажний насос та електромлин, погрузили в автомобіль та , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , приїхали до нього,свідка,по місцю проживання в с. Вербів Підгаєцького району , і там було проведено розрахунок за дренажний насос. Свідок вказав, що йому пропонували купити також в той же час електромлин. Оскільки вартість його між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не була погоджена, щодо ціни його продажу,тому це питання вони обговорювали в салоні автомобіля , їдучи по дорозі, до нього свідка, додому. Свідок підтвердив той факт, що цей електромлин разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на прохання останніх він відвіз до ОСОБА_12 , що проживає у цьому ж селі Вербів. Пізніше за кошти в розмірі 800 грн. він придбав електромлин. Всі ці викрадені речі ним повернуто працівникам поліції.
Вказані обставини також були підтверджені свідком ОСОБА_15 .
Факт вчинення злочину в групі осіб підтверджено показами даного свідка з яких встановлено, що в один і той же день про наявність гірського велосипеда до продажі по телефону йому повідомив ОСОБА_8 , а продав безпосередньо ОСОБА_4 .. Після реалізації викраденого гірського велосипеда, через декілька годин до нього знову зателефонував ОСОБА_11 та повідомив,що має дренажний насос, який хоче продати. При цьому при продажі був присутній ОСОБА_4 . Також, свідок був присутнім в той час, коли саме ОСОБА_4 та ОСОБА_8 між собою обговорювали ціну, за яку слід продати електромлин.
Суд вважає такі свідчення правдивими та переконливими з огляду на попередження свідків про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів.Тобто, принаймні дві незацікавлені особи підтвердили факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину.
Вказані обставини спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_4 проте, що він допомагав винести ОСОБА_8 дренажний насос,та електричний млин лише з метою його ремонту, який мав би провести ОСОБА_8 , оскільки фактично він брав безпосередньо участь у реалізації цього викраденого майна, а тому його покази суд оцінює критично.
Виходячи з системного аналізу вказаних доказів суд вважає, що свідок який приймав участь у покупці велосипеда, дренажного мотора та електромлина не могли знати чи були вказані речі викрадені за один чи декілька разів, а отже обставини вчинення крадіжок у один і той же день, а саме грудні 2015 року було повідомлено правдиво.
Незважаючи на суперечливі покази учасників процесу щодо дати вчинення злочину, суд враховує дату, визначу у обвинувальному акті, на яку також безпосередньо вказав у первинних своїх показах і сам обвинувачений ОСОБА_4 в грудні 2015 року. Це підтверджено також показами свідка ОСОБА_15 , яка вказувала, що їх спілкування з приводу покупки велосипеда було пов`язано з настанням напередодні свята Святого Миколая( 19.12.2015 р.)
Додатково вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами:
?заявою потерпілого ОСОБА_6 від 29.02.2016 року , в якій потерпілий зазначив, що саме в період часу з листопада 2015 року по лютий 2016 року не встановлені особи скоїли крадіжку з господарської споруди, а саме електромлина та дренажного насосу.
?протоколом огляду місця події від 19.02.2016 року з фото таблицею , що місцем скоєння злочину є господарські приміщення, що розташовані на території будинковолодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено, в центральному приміщенні господарської будівлі виявлено і вилучено тридцять слідів папілярних візерунків.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30.05.2016 року з фототаблицею за участю підозрюваного ОСОБА_4 , останній розказав та показав на місці про обставини скоєння ним крадіжки, які відбувались в грудні 2015 року Так, ОСОБА_4 розказав, що в грудні 2015 року в з приміщення господарської будівлі, що за адресою АДРЕСА_2 викрав гірський велосипед марки «Sportbike», який належав ОСОБА_6 , а також повідомив, що на викраденому велосипеді він поїхав до бару, що по вул.. Галицька в м. Підгайці Тернопільської області та продав його отримавши 1000 гривень.
Заявою добровільної видачі предметів від 04 березня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_7 в приміщені Підгаєцького відідлення поліції видав електромлин та дренажний насос, який купив у грудні місяціу гр.-н ОСОБА_16 та ОСОБА_4 за 1300 грн.
Також, ОСОБА_7 добровільно видав працівника поліції наступні речі: гірський велосипед, який придбав у грудні 2015 року у гр.-на ОСОБА_4 в м. Підгайці за 1000 грн.
Постановою слідчого Підгаєцького відділення поліції від 05 березня 2016 року гірський велосипед, дренажний насос та електричний млин визнано речовими доказами та повернуто власнику на зберігання.
Охоронна розписка підтверджує факт передачі потерпілому ОСОБА_6 раніше викраденого у нього гірського велосипеда, дренажного насоса та електричного млина
Висновком експерта № 6-184/16 від 06 квітня 2016 року доведено, що станом на грудень 2015 року вартість речей з урахуванням відсотку зносу становила: насоса- 1100 грн.; гірського велосипеда марки «Sportbike»-2250 грн.
Довідкою ПП ОСОБА_17 підтверджується , що станом на грудень 2015 року вартість викрадених у потерпілого речей становила: електричного млина ( подрібнювача зерна дзк-т-1) при умові його працездатності становить 1500 грн.
- Висновком експерта № 1.4-323/16 від 29.03.2016, згідно якого, сліди пальців рук залишені ОСОБА_4 вилучені: із поверхні металевої бочки, котра розміщена на деревяному столі в правому куті приміщення господарської будівлі, залишений вказівним пальцем правої руки, а також вилучені із металевого предмета циліндричної форми , що розміщений на верхній полці саморобного стелажу залишені мізинцем лівої руки.
Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення. Доводи захисника обвинуваченого висловлені в судових дебатах проте, що бовинувачений міг не розуміти значення своїх дій є голослівними та спростовуються висновком судово- психіатричної експертизи . Згідно висновку судово - психіатричного експерта №196 від 21.04.2016 року станом на час складання висновку та в період вчинення злочинів ОСОБА_4 виявляв ознаки інфантильного розладу особистості,що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства. Міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Намагаючись уникнути покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 заперечував свою причетність до вчинення крадіжки за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна ( крадіжку ), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникнення у інше приміщення, а в своїх показаннях лише звинувачував ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину, заперечуючи свою участь з тих підстав що помилявся щодо вчиненого.
Оцінюючи ці показання в сукупності з іншими дослідженими в суді доказами про час, спосіб та обставини скоєння цього діяння, готування до нього, шляху проникнення та поведінки обвинувачених та тривалості спільного проведення часу як до скоєння злочину так і після нього, суд приходить до висновку про неґрунтовність зайнятої позиції обвинуваченого направленої на уникнення від кримінальної відповідальності.
Так сам обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив у суді факт їхнього самовільного проникнення на огорожену територію домоволодіння по адресу: АДРЕСА_2 , разом з особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, як було встановлено у ході судового розгляду це був ОСОБА_8 . Не заперечував він також, що господарська будівля була зачинена на защіпку і те. що після відкриття він разом з ОСОБА_8 ввійшли в приміщення , звідки ними було винесено дренажний насос та електромлин. Все це було вчинено у вечірній час та в день вчинення крадіжки ОСОБА_4 перед цим гірського велосипеда . Жодного дозволу на входження у приміщення господарської будівлі від потерпілого ОСОБА_6 вони не отримували, про що вказав сам обвинувачений так само як і дозволу на входження на територію будинковолодіння, яка є огороженою.Вказані обставини підтверджено показами потерпілого наданими при судовому розгляді та які не заперечив обвинувачений.
Ці свідчення підтверджують місце ,час та обставини скоєння крадіжки в грудні 2015 року, а також наявність попередньої змови та групи осіб і корисливого мотиву при здійсненні вказаного кримінального правопорушення.
Не погоджуючись із кваліфікацією його злочинних дій ОСОБА_4 помилково вважає, що в його дії не можна розцінювати як крадіжку вчинену повторно та шляхом проникнення в інше приміщення.оскільки він помагав ОСОБА_8 а не вчиняв крадіжки.
Суд, керуючись правовою позицією ,викладеною у Постанові ВС України 5-33-кс12 від 31.01.2013 року приходить до наступного висновку:
Як вказано у Постанові ВСУ , логіко-граматичне тлумачення формулювання (словосполучення) «крадіжка, поєднана з проникненням у сховище» дає підстави вважати, що під проникненням до будь-якого приміщення слід розуміти: а) фізичне входження, потрапляння до нього з метою заволодіння майном, що знаходиться у ньому; б) доступ до майна, що знаходиться у сховищі, будь-яким способом (без фізичного входження до нього), який дає змогу заволодіти таким майном, вилучити його із приміщення.
Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне, недозволене, протиправне потрапляння (входження) до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Залежно від того, які фактичні ознаки складу суспільно небезпечного діяння будуть установлені, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, що містяться у кримінально-правовій нормі, та від того, як вони трактуються й застосовуються на практиці, можна виділити фізичний та юридичний (психологічний) критерії розуміння поняття «проникнення». Характерними рисами першого є: а) факт входження чи потрапляння у сховище; б) спосіб, місце, час та обставини (існуючий режим доступу до майна, яке там знаходилося), за яких відбулося входження чи потрапляння у сховище. Характерними рисами другого є: а) незаконність входження у сховище (за відсутності в особи права перебувати там, де знаходиться майно, на заволодіння яким спрямовані її дії); б) мета, яку переслідує особа, що вчиняє таке входження, усвідомлення характеру (перебігу) вчинюваного нею суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного проникнення (потрапляння чи входження) у сховище, передбачення наслідків свого діяння.
Факт входження, потрапляння у сховище чи поява у ньому іншим способом у поєднанні з іншими зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна, а також визначити, що, встановлюючи у певний спосіб безперешкодний (вільний) режим доступу до майна, його власник чи володілець не обмежує в цьому нікого, серед них, по суті, й особу, яка використовує такий спосіб доступу з умислом заволодіти чужим майном.
Зовнішній прояв діяння розкриває внутрішній (психологічний) процес діяння, окреслює суб`єктивне ставлення особи до вчинюваних нею дій, які в сукупності з іншими обставинами визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння.
Під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища.
Тож суд враховує, що , територія належного ОСОБА_6 домоволодіння огорожена, що не оспорюється обвинуваченим і відображено і у фототаблиці до огляду місця події , згоди на проникнення до цієї території потерпілий обвинуваченому не давав , тож у даному випадку повністю підтверджена незаконність входження у сховище (за відсутності в ОСОБА_4 та іншої особи права перебувати там, де знаходиться майно ОСОБА_6 , на заволодіння яким були спрямовані їхні дії) з метою викрадення, яку вони переслідували , вчиняючи таке входження, усвідомлення ними характеру (перебігу) вчинюваних ними суспільно- небезпечних діянь, зокрема й факту незаконного проникнення (потрапляння чи входження) у сховище, передбачення наслідків їхнього діяння і тому суд вважає що дана на досудовому слідстві кваліфікація дій обвинуваченого знайшла своє повне підтвердження у суді. При цьому суд також враховує, що в ході досудового слідства та у суді знайшов своє підтвердження факт проникнення у приміщення господарської будівлі потерпілого ОСОБА_6 шляхом зняття защіпки з вхідних дверей,що викрадені інструменти знаходились у приміщенні , а не ззовні ), тому злочинні дії ОСОБА_4 згідно закону слід кваліфікувати саме за ст.185 ч.3 КК України, а оскільки у ОСОБА_4 та разом із особою ,матеріали щодо якої виділені в окреме провадження існувала попередня змова у групі осіб на крадіжку майна ОСОБА_6 , то дії кожного із них, а в даному випадку обвинуваченого слід кваліфікувати за цією статтею кримінального закону.
Часткове невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 суд розцінює як бажання пом`якшити свою відповідальність за скоєний злочин . Суд вважає, що вина ОСОБА_4 за вказаним доведена.
Доводи захисту щодо тієї обставини, що в діях ОСОБА_4 відсутня кваліфікуюча ознака повторності суд вважає необґрунтованими і такими що спростовуються наступним.
У пункті 7 ППВСУ "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" № 7 від 04.06.2010 р. зазначено, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини ККвчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію. У пункті 9 даної постанови передбачено, що у таких випадках перший злочин кваліфікується за частиною першою відповідної статті Особливої частини КК, а один чи декілька наступних за відсутності інших кваліфікуючих ознак за частиною другою цієї статті за ознакою вчинення його (їх) повторно. Таким чином, діяння вчинені ОСОБА_4 не є продовжуваним кримінальним правопорушенням, оскільки вони не обєднані єдиним злочином наміром, і кожен з цих злочинів має свою субєктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникав у нього щоразу перед вчинення окремого злочину. Крім того, за жоден з вищевказаних злочинів ОСОБА_4 не було засуджено. Таким чином, вчинені ОСОБА_4 діяння є окремими злочинами, які є предметом самостійної кримінально-правової оцінки, і потребують окремої кваліфікації, а тому в діяннях ОСОБА_4 міститься ознака повторності.
Цей злочин обвинувачений вчиняв з проникненням в приміщення потерпілого. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникав ще до проникнення в приміщення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 32 постанови №12 від 25 грудня 1992 року „ Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності, якщо винна особа вчинила крадіжку і в її діях є декілька кваліфікуючих ознак, передбачених різними частинами статті, вчинене належить кваліфікувати за тією частиною, яка передбачає більш суворе покарання. При цьому всі кваліфікуючі ознаки повинні бути вказані в обвинувальному висновку (обвинувальному акті) і мотивувальній частині вироку.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Враховуючи зазначене вище та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні викрадення чужого майна ( гірського велосипеда) та його дії кваліфікуються вірно за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення;
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в таємному, з корисливою метою, викраденні чужого майна потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 2600 грн. , вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_8 матеріали відносно якого виділені в окреме провадження , кваліфіковані досудовим слідством, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто крадіжка, кваліфікуючими ознаками якої є: "повторність" , "крадіжка, вчинена за попередньою змов групою осіб" , "крадіжка, поєднана з проникненням у інше приміщення" Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив дві крадіжки, поєднані з проникненням у інше приміщення, тобто два злочини (один з яких - повторно), що мають однакову кваліфікуючу ознаку, передбачену ч.3 ст.185 КК України.
Відтак, суд вважає, що ці дві крадіжки в грудні 2015 року з господарського будинку ОСОБА_6 , які вчинені ОСОБА_4 , повністю охоплюються кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України, як вчинення крадіжки (таємного викрадення чужого майна), вчиненої повторно,в групі осіб за попередньою змовою, поєднаної з проникненням у інше приміщення, і окремо кваліфікувати кожну крадіжку за частиною 3 ст.185 КК України правових підстав немає.
Така правова позиція висловлена і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №5-757км13.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Злочини, які скоїв обвинувачений ОСОБА_4 , відносяться до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: в силу ст. 89 КК України обвинувачений є раніше не судимою особою. За місцем проживання характеризується задовільно, не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, проживає з матірю.
Суд не враховує в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, оскільки зовнішня поведінка обвинуваченого та надані ним в судовому засіданні пояснення не дають достатніх підстав вважати, що останній переживає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, моральне засуджує свою поведінку, в повному обсязі усвідомлює свою вину, відчуває почуття сорому та докори сумління, що є основними складовими такого морально-психологічного явища, як щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За таких обставин, врахувавши конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема його молодий вік, те, що він в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою, характеризується задовільно, а також з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_6 , який в судових дебатах просив обвинуваченого суворо не карати, не позбавляти волі, так як ОСОБА_4 перед ним вибачився,та за відсутності обставин що його обтяжують, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах призначення покарання у межах санкцій , що передбачає відповідальність за вчинені злочини, а саме за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі і застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком відповідно до статті 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України, надавши шанс для виправлення, що цілком відповідатиме меті кримінального покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню подібних кримінальних правопорушень в майбутньому.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Питання про розподіл процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до ст.ст.118, 124, 126 КПК України - стягнувши з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України - залишити потерпілому.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для його обрання - немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374,376,395 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України і за цією статтею призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку, тривалістю трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно п.п.3,4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом трьохрічного іспитового строку обов`язки :не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта 1320,6 (одна тисяча триста двадцять) грн. 60 коп. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 1.4-323/16 від 29.03.2016 р.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта 351 ( триста пятдесять один) грн. 84 коп. за проведення товарознавчої експертизи: № 6-184/16 від 06.04.2016р.
Речові докази , передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому як законному володільцю вказаного майна.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід не обирати.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а засудженому ОСОБА_4 , - у такий же строк із моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому , потерпілому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.
Головуючий: підпис ОСОБА_1
Вирок не набрав законної сили
Голова Підгаєцького

районного суду ОСОБА_1