Провадження № 1-кп/734/28/16 Справа № 734/316/16-к
іменем України
02 березня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Обвинувачений ОСОБА_4 7 листопада 2015 року призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . 9 листопада 2015 року ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_1 навчального гвардійського танкового полку НОМЕР_2 навчального гвардійського центру Сухопутних військ Збройних Силах України полковника ОСОБА_5 було укладено короткостроковий контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 №218 від 09 листопада 2015 солдата ОСОБА_4 зараховано до складу військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_2 , поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду курсанта 4 навчальної танкової роти у військовому званні «солдат».
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, №551-XIV, обвинувачений ОСОБА_4 під час проходження військової служби за контрактом, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У порушення вищевказаних вимог обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), 04 січня 2016 року, близько 08 години 00 хвилин, бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних причин, з метою вирішення власних справ, самовільно залишив територію указаної військової частини та проводив час за її межами на власний розсуд до моменту повернення до розташування вказаної військової частини 09 січня 2016 року. При цьому, обов`язків військової служби не ніс, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини польова пошта НОМЕР_3 приховував. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини обвинувачений ОСОБА_4 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, тобто обвинувачений ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину строком на п`ять діб, в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII, розпочався 17 березня 2014 року, який діє по даний час.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , проходячи військову служби за контрактом, в умовах особливого періоду, у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 , 04 січня 2016 близько 08 год. 00 хв. в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, умисно, з метою тимчасового невиконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд до повернення на місце несення служби 09 січня 2016 року. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини обвинувачений ОСОБА_4 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Фактичні обставини його вчинення та зібрані докази не оспорював та показав, що 7 листопада 2015 року він був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . 9 листопада 2015 року він з Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_1 навчального гвардійського танкового полку НОМЕР_2 навчального гвардійського центру Сухопутних військ Збройних Силах України полковника ОСОБА_5 уклав короткостроковий контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. Його поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду курсанта 4 навчальної танкової роти у військовому званні «солдат». Так як він навчався у Запорізькому професійно-технічному училищі автотранспорту, на початку січня 2016 року йому необхідно було здати контрольні на розряд автослюсаря. Окрім того, вдома в нього залишилась одна мати, яка постійно хворіє і в будинку якої вийшов з ладу котел опалювання. Не отримавши дозволу керівництва полку на відпустку він, 04 січня 2016 року, самовільно залишив військову частину та поїхав додому для вирішення вказаних питань. Повернувся в військову частину лише 09 січня 2016 року.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_3 в умовах особливого періоду, тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він засуджується вперше, визнає свою вину та розкаюється у скоєнному; його сімейний стан і вважає вказані обставини, як обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому вважає можливим призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання, ніж передбачене ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 і 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді арешту строком 2 (два) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відділення Військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Обвинуваченого ОСОБА_4 взяти під варту із залу суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 02 березня 2016 року по час набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02 березня 2016 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, - у такий же строк, із моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому і прокурору вирок суду вручається негайно після його проголошення.

Суддя
Козелецького районного суду ОСОБА_1