Справа №459/2395/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження № 0001275 стосовно обвинувачення ОСОБА_4 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тудорковичі, Сокальського р-н., Львівської області, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, з освітою середньою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.08.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, якого на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, в учиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 26 червня 2016 року, близько 22 години, знаходячись біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який переріс у бійку, умисно наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_5 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в навколо-орбітальній ділянці справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, та декілька ударів кулаком в голову та обличчя ОСОБА_8 , заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, забійної рани верхньої губи та крововиливу у навколо-орбітальній ділянці справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, після чого з місця вчинення правопорушень втік.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю та пояснив, що цього дня він розмовляв зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , де вона проживає. Тоді ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які приходяться сестрами одна одній та тітками ОСОБА_10 , вийшовши із зазначеного під`їзду, вчинили з ним сварку, під час якої ОСОБА_8 своєю туфлею нанесла йому удар по тілу, погрожувала нанесенням інших ударів. Не витримавши такої поведінки він наніс декілька ударів кулаком в голову та обличчя ОСОБА_8 , один удар в обличчя ОСОБА_5 . Коли почув, що кличуть міліцію, залишив місце події. Вважає, що така поведінка потерпілих зумовлена їх невдоволенням його стосунками зОСОБА_9 . У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв відшкодувати витрати потерпілих на лікування, просив його суворо не карати.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності його позиції, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують його особу.

Учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 в умисному легкому тілесному ушкодженні, та умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена повністю. Тому суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд ураховує тяжкість учинених злочинів, які є злочином невеликої тяжкості.

Ураховується й особа обвинуваченого, який є людиною середнього віку, офіційно не працює, з його слів: працює на будові, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття у вчиненні злочину, усвідомлення своїх протиправних дій, а саме те, що такі вчинені стосовно двох жінок.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання виду покарань обвинуваченому за кожен із злочинів, судом ураховано те, що обвинувачений не працює, у зв`язку з чим суд не вважає за доцільне призначати йому за будь-який із злочинів покарання у виді штрафу. При цьому суд вважає, що призначення покарання у виді арешту чи обмеження волі за злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, не відповідало б особі обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, розкаявся у вчиненому, усвідомив протиправність своїх дій. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження учинення нових злочинів можливі з призначенням йому покарання у виді громадських робіт за кожен із злочинів, визначивши остаточне покарання за правилами ст. 70 КК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим в учиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком у 100 (сто) годин;

за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком у 150 (сто п`ятдесят) годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді громадських робіт строком у 200 (двісті) годин.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вручити копію вироку обвинуваченому, потерпілій та прокуророві.

Головуючий:ОСОБА_1