Код суду 233 Справа № 233/2007/16-к
Вирок
Іменем України
20 травня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дубрівка Баранівського району Житомирської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, працездатний, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією на особливий період, який проходить військову службу на посаді телефоніст лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира 6 протитанкової артилерійської батареї 2 протитанкового артилерійського дівізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1
за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст.4 ч.8, ч.1 ст.5 ст.10,11, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 серпня 2014 року № 505/2014 ОСОБА_4 призваний у зв*язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України в серпні 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 26 грудня 2014 року № 95 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду телефоніст лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира 6 протитанкової артилерійської батареї 2 протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог
ст.ст.9,11,14,16,37,40,127,128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,3, п.8 ст.6, п.2 ст.23, п.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов*язок і військову службу» був зобов*язаний свято і непорушно додержуватись вимог Конституції України, законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов*язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов*язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов*язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники) та бути готовим до виконання завдань, пов*язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує військовий обов*язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем служби за мобілізацією та проходячі її на посаді телефоніст лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира 6 протитанкової артилерійської батареї 2 протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 , діючи в порушення вимог ст.ст.9,11,16,37,40,59, 127,128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов*язок і військову службу», п.8 ч.3 ст.4, ч.1 ст.5, ч.3ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», п.п.4,7,12,122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року, 22 січня 2015 року діючи умисно, без поважних причин з метою тимчасово ухилитися від виконання обов*язків військової служби, вчинив самовільне залишення території базового табору 2 протитанкового артилерійського дівізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов*язків військової служби до 07 листопада 2015 року, проводячи час на власний розсуд за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , не пов*язуючи його з виконанням обов*язків військової служби тривалістю понад один місяць
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав та пояснив, що є військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 . 22 січня 2015 року він самовільно залишив військову частину та поїхав додому в АДРЕСА_1 , де до 07 листопада 2015 року проводив час на власний розсуд.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується перевіреними та дослідженими судом доказами.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 26 грудня 2014 року № 95 старшого солдата ОСОБА_4 телефоніста-лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира шостої протитанкової артилерійської батареї другого протитанкового артилерійського дівізіону зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 (а.с.27).
З довідки, за підписом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 вбачається, що 22 січня 2015 року військовослужбовець, призваний за мобілізацією старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 (а.с.25).
На підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 12 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 вважається таким, що вибув зі складу сил та засобів сектору «С», які залучаються та беруть участь у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей у зв*язку з самовільним залишенням частини з 22 січня 2015 року (а.с.28).
Згідно акту службового розслідування від 03 лютого 2015 року встановлено, що солдат ОСОБА_4 22 січня 2015 року самовільно покинув розташування військової частини (а.с.38-39).
Оцінивши вищезазначені досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв*язку, суд дійшов до висновку, що подія злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце в період часу з 22 січня 2015 року до 07 листопада 2015 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, діючи умисно, самовільно залишив військову частину без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Вина обвинуваченого у скоєнні зазначеного злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ст.407 ч.3 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні ОСОБА_4 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ст.407 ч.3 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом*якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Обставинами, що пом*якшують покарання суд визнає щире каяття та стан здоров*я обвинуваченого, у якого згідно висновку довідки військово-лікарської комісії № 186 від 18 лютого 2016 року діагностований закритий поперечний перелом лівої великогомілкової кістки (а.с.34).
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за ст.407 ч.3 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на переконання суду зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З урахуванням обставин, що пом*якшують покарання та особи обвинуваченого, його критичного ставлення до скоєного, що свідчать про намір стати на шлях виправлення та перевиховання та дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена та виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з іспитовим строком.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання залишити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.368, 370,371 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред*явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання за у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України зобов*язати ОСОБА_4 періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
До набрання вироком законної сили залишиту ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя