Справа № 740/1347/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/961/2016
Категорія - ч.4 ст.187, п.п.4, 6 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000277 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Росії, уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта незакінчена середня, не працює, не одружений, раніше не судимий,

засуджений:

- за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з конфіскацією всього належного йому майна;

- за п.п.4, 6 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання з 16 лютого 2016 року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 16 лютого 2016 року по 13 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 14828 грн. 82 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 28 листопада 2015 року, близько 22.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, прибув до домоволодіння ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване по АДРЕСА_3 , та проник через незамкнені вхідні двері до приміщення вказаного житлового будинку.

Знаходячись у будинку, ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_11 , та з метою позбавлення її життя, умисно, з корисливих мотивів, наніс останній не менше 31 удару руками та ногами в область голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, коли потерпіла знаходилась як у вертикальному, так і горизонтальному положеннях, а також здавив її шию невстановленим досудовим розслідування тупим предметом, чим перекрив органи дихання, заподіявши своїми діями потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 299 від 04 лютого 2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла на місці події. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок механічної асфіксії від здавлення органів шиї тупим предметом.

При цьому, наносячи велику кількість ударів руками та ногами по всім частинам тіла та заподіюючи велику кількість вказаних тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_8 усвідомлював, що завдає останній особливих фізичних страждань і діє з особливою жорстокістю.

Доводячи злочинний умисел до кінця, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 незаконно заволодів грошима в сумі 500 грн., які відшукав у будинку, що належить ОСОБА_11 , та маючи вільну змогу розпоряджатися викраденим, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 500 грн.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років, з конфіскацією всього належного йому майна; за п.п.4, 6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_12 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, позицію ОСОБА_8 , а також вчинення ним кримінальних правопорушень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вказав на безпідставність визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щирого каяття, так як після вчинення злочину останній змінив місце проживання, а його каяття в судовому засіданні було лише формальним.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; захисника, котрий просив залишити без задоволення апеляційну скаргу; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А :

28 листопада 2015 року, близько 22.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, прибув до домоволодіння ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване в АДРЕСА_3 , та через незамкнені вхідні двері проник до приміщення вказаного житлового будинку.

Знаходячись у будинку, ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_11 , та з метою позбавлення її життя, умисно, з корисливих мотивів наніс останній не менше 31 удару руками та ногами в область голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, коли потерпіла знаходилась як у вертикальному, так і горизонтальному положеннях, а також здавив її шию невстановленим досудовим розслідування тупим предметом, чим перекрив органи дихання, заподіявши своїми діями потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла на місці події. Смерть останньої настала внаслідок механічної асфіксії від здавлення органів шиї тупим предметом.

При цьому, наносячи велику кількість ударів руками та ногами по всім частинам тіла та заподіюючи велику кількість вказаних тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_8 усвідомлював, що завдає останній особливих фізичних страждань і діє з особливою жорстокістю.

Доводячи до кінця злочинний умисел, ОСОБА_8 відшукав у будинку ОСОБА_11 належні останній грошові кошти в сумі 500 грн. та незаконно заволодів ними, після чого з місця злочину зник.

У судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав та пояснив, що в будинку ОСОБА_13 він ніколи не був і не скоював інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Визнавальні показання в ході досудового розслідування та в суді першої інстанції давав під тиском працівників правоохоронних органів, які застосовували до нього фізичне та психічне насильство.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Місцевий суд, дослідивши, ретельно перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні докази у їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, вірно прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за: ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_13 , поєднаний з насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; за п.п.4, 6 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , вчинене з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Проте, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції допустився помилки, так як призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд не в повній мірі взяв до уваги відношення обвинуваченого до скоєного, відсутність каяття в цьому, конкретні обставини скоєння ним кримінальних правопорушень, зокрема характер вчинення умисного вбивства велику кількість завданих ударів потерпілій, яка опору не чинила і жодних тілесних ушкоджень нападнику не завдала. Однак, цього обвинуваченому здалось недостатнім, і він здавив її шию, чим перекрив органи дихання.

За таких обставин, призначене ОСОБА_8 покарання не можна вважати необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його ставлення до скоєного; дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; проте, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії особливо тяжких, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку; характер вчинення злочинів; суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій частин статей КК України, за якими його притягнуто до кримінальної відповідальності, з урахуванням вимог ст.70 КК України, у виді позбавлення волі на строк, ближчий до максимальної межі покарання, що, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

У відповідності з вимогами ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420, 532 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 у частині призначеного йому покарання скасувати.

ОСОБА_8 вважати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.4, 6 ч.2 ст.115 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна;

- за п.п.4, 6 ч.2 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять ) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу фактичного затримання з 16 лютого 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з 16 лютого 2016 року по 10 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4