Справа № 461/4302/16-к
Провадження № 1-в/461/377/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2016 року м.Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю захисника ОСОБА_3 , представника УВП №19 ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_3 про застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році»,
Адвокат засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про застосування до засудженого ОСОБА_7 ЗУ «Про амністію у 2014 році», а саме скоротити наполовину не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. .6 ЗУ «Про амністію у 2014 році».
В обгрунтування поданого клопотання покликаються на те, що обставини передбачені ч.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.8 ЗУ «Про амністію у 2014 році», які б виключали можливість застосування амністії до засудженого відсутні.
Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задоволити.
Прокурор та представник УВП №19 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили та просили відмовити в задоволенні такого, покликаючись на те, що до засудженого не може бути застосовано Закон України «Про амністію в 2014 р.», оскільки останній не відбув ? призначеного судом покарання
Згідно ч.2 ст.86 КК України, Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Судом встановлено, що 27 квітня 2015 року Личаківським районним судом м.Львова постановлено вирок, яким засуджено ОСОБА_6 і визнано його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України та ч.3 ст.358 КК України і обрано покарання у виді 7 (семи) років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі та з конфіскацією майна. Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з часу взяття підсудного під варту, зарахувавши у визначений судом строк покарання термін перебування підсудного під вартою у даній справі з часу затримання з 29.04.2011 року по час звільнення з під варти у залі суду по вироку Личаківського районного суду м. Львова від 08.05.2012 р.
13.12.2012р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні про його підозру за ч.1 ст.14, ч.З ст.27, п.11 ч.2 ст.115 КК України. Натомість у кримінальній справі за ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.366 КК України ОСОБА_6 звільнено з-під варти 08.05.2012 і повторно взято під варту лише 27.04.2015 р., а тому станом на 19.04.2014 р. (час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році») ОСОБА_6 не відбув 1/4 призначеного строку основного покарання і підстав для застосування до нього ЗУ «Про амністію в 2014 р.» в суду не має.
Заслухавши пояснення захисника, слідчого та представник УВП №19, дослідивши матеріали клопотання приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити за безпідставністю, оскільки на момент набрання законної сили ЗУ «Про застосування амністії в Україні» 18.04.2014 року засудженим відбуто лише 1 рік 9 місяці призначеного покарання, що становить менше від ? призначеного судом покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У задоволенні клопотання адвоката засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_3 про застосування ЗУ «Про амністію у 2014 році» - відмовити.
Повний текст ухвали оголошено 17.10.2016 року о 16.00 год.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її проголошення через Галицький районний суд міста Львова.

Суддя ОСОБА_1