Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/689/15-к
Номер провадження: 1-кп/511/17/16
16 серпня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
представника служби у справах дітей - ОСОБА_9
представника кримінальної міліції по неповнолітнім - ОСОБА_10 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, студента 2 курсу ДНЗ «Одеського професійного ліцею будівництва та архітектури», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_4 14.10.2014 року о 18 год, перебуваючи біля магазину «Фортуна», розташованого на вул. 40 років Перемоги в м. Роздільна Одеської області, підняв з землі пластикову пластину розміром 10х10 см, і свідомо припускаючи, що його дії можуть призвести до суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, умисно з відстані біля 5 м, кинув цю пластину в сторону неповнолітнього ОСОБА_6 і влучив йому в ліве око, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення лівого очного яблука с пошкодженням рогівки, склери (білкової оболонки) та кришталика (сколоподібного тіла), які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №335 від 04.05.2016 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочину визнав частково, суду пояснив, що 12.10.2014 року, а не 14 жовтня 2014 року, як вказано в обвинувальному акті, він разом з знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 бігали і гралися біля магазину «Фортуна», після чого сіли перепочити на бетонних плитах. При цьому він сидів на відстані 5 м від ОСОБА_15 , а той сидів за його спиною на бетонній плиті, яка була розміщена вище за нього. На землі він побачив пластикову пластину, яку він підняв з землі. Граючись нею, він кинув пластину перед собою по типу бумерангу в напрямок протилежний тому, в якому знаходився ОСОБА_16 , але пластину підхопило вітром і кинуло в сторону ОСОБА_17 . ОСОБА_16 після цього поскаржився на біль в оці. Після цього вони пішли додому і по дорозі по дому, ОСОБА_18 почав жалітися на потемніння в оці. Він не сподівався, що пластина може в когось потрапити, це трапилось випадково, наміру травмувати ОСОБА_16 не мав і в його сторону пластиною не цілився.
Однак суд, не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим, вважає, що вчинення даного злочину саме неповнолітнім ОСОБА_4 підтверджується:
-показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який в суді повідомив, що 14.10.2014 року він був травмований ОСОБА_4 , який кинув в його бік якийсь предмет. В цей день він разом з друзями - ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , були біля магазину «Фортуна» на вул. 40 років Перемоги м. Роздільна, де сиділи на залізобетонних плитах, відпочивали після закінчення гри. Він сидів та розмовляв з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про гру і похизувався, що його не змогли в цій грі спіймати. ОСОБА_4 сидів до нього спиною та напевне це йому не сподобалось, тому що він після цих його слів встав, розвернувся до нього та кинув в нього якимось предметом. Цей предмет попав йому в око, після чого, коли вони йшли додому він відчув сильний біль та потемніння в оці, про що розповів хлопцям. На наступний день він звернувся за допомогою до Роздільнянської поліклініки, а потім 15.10.2014 року був прооперований в лікарні ім. Філатова;
-показами законного представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яка повідомила в суді, що 14.10.2014 року син повернувшись до дому поскаржився на біль в оці та розповів їй, що йому попали гілкою в око. Про те, що це був ОСОБА_4 син розповів на наступний день. Сину поставили діагноз катаракта, так як у нього був розбитий кришталик, зробили дві операції. Мати ОСОБА_4 дала на лікування сина 2000 грн;
-показами законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яка в суді повідомила, що нині розглядувані події були не 14 жовтня, а 12 жовтня 2014 року і в цей день її син, повернувшись до дому, розповів їй, що він грався разом з ОСОБА_6 та іншими хлопцями біля магазину «Фортуна» та випадково попав пластиковою пластиною в око Бобришеву Едіку. Вона дала на лікування ОСОБА_19 2000 грн;
-показами неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , який повідомив суду, що восени 2014 року, точної дати він не пам`ятає, він разом з друзями - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 пішли гратись. Коли вони сиділи та відпочивали на бетонних плитах біля магазину «Фортуна» на вул. 40 років Перемоги, він був свідком того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про щось спорились, після чого ОСОБА_4 підняв з землі кусок пластику помаранчевого кольору, замахнувся та кинув в ОСОБА_6 . Він бачив ці події з відстані 3-4 метрів, ОСОБА_4 при цьому стояв навпроти ОСОБА_6 , і до нього він був розвернутий спиною. ОСОБА_4 попав ОСОБА_6 в око, після чого ОСОБА_18 схватився за око і поскаржився на біль. Вони посиділи ще декілька хвилин та пішли до дому. На наступний день він дізнався, що ОСОБА_6 з травмою ока поїхав до лікарні;
- показами допитаних по справі свідка ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які повідомили суду, що вони знають зі слів ОСОБА_13 про те, що в той день, коли вони всі гралися біля магазину «Фортуна», ОСОБА_22 попав куском пластика в око ОСОБА_23 . Вони не були очевидцями цих подій, сиділи на залізобетонних плитах біля магазину «Фортуна» на відстані 30 метрів від хлопців і підійшли до них трохи пізніше. Також в їх присутності ОСОБА_22 пояснив, що він це вчинив випадково, кидав пластину в інший бік, просив у ОСОБА_24 вибачення. Вони бачили, що ОСОБА_6 тримався за око та скаржився на біль;
- показами свідка ОСОБА_14 , який повідомив суду, що 14.10.2014 року він разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_13 грались. Коли притомились сіли на плиту біля магазину «Фортуна» на вул.. 40 років Перемоги. Саме той час коли ОСОБА_4 кинув в ОСОБА_6 пластину він не бачив, так як відволікся. По дорозі до дому ОСОБА_6 скаржився на біль в оці, а ОСОБА_4 просив у нього пробачення.
Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема заявою ОСОБА_6 від 16.10.2014 року до Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області про нанесення йому тілесних ушкоджень невідомим предметом 14.10.2015 року. (а.с.111)
Покази потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 повністю співпадають з їх показами та діями, які вони відтворювали в ході проведення слідчих експериментів за їх участю, проведених 24.02.2015 року (а.с.118-123) та 14.03.2015 року, з фототаблицями (а.с.137-145), а також протоколом слідчого експерименту від 10.03.2015 року, в ході якого ОСОБА_4 показав та розповів, як саме завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (а.с.124-129)
В ході проведення експериментів їх учасники, однаково показали місце знаходження потерпілого ОСОБА_6 , однак є розбіжності при встановленні точного місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 в момент вчинення злочину, однак всі вони вказали приблизну відстань, на якій знаходився від потерпілого ОСОБА_4 , і наявність в його руках предмета, який він кинув в сторону ОСОБА_6 .
Крім цього, наявність травми лівого ока у ОСОБА_6 у вказаний період, її причини виникнення підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №22 від 10.02.2015 року, проведеної в ході судового розгляду справи, згідно якої у ОСОБА_6 на час звернення до медичного закладу 15.10.2014 року (на наступний день після отримання травми) виявлено проникаюче поранення лівого очного яблука з пошкодженням рогівки, склери (білкової оболонки) та кришталика (стеклоподібного тіла). Вказані тілесні ушкодження могли бути заподіяні в тому числі і пластиковою пластиною довільного розміру, в тому числі 10х10 см.
ОСОБА_6 після перенесеної травми лівого ока на момент проведення експертизи має втрату гостроти зору, що слід вважати сформованими наслідками травми ока. Згідно «Таблиць процентів втрати загальної працездатності» до Інструкції про порядок організації та проведення лікарнянострахової експертизи» у ОСОБА_6 внаслідок травми, гострота зору лівого ока знизилась з 1,0 до 0,1, що відповідає 25 % втрати загальної працездатності. Тому травма лівого ока відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм стійкої втрати працездатності менш як на одну третину (від 10 до 33%). Причиною втрати гостроти зору лівого ока стала травма цього ока, а саме захворювання травматична катаракта, посттравматичний іридоцикліт. Будь-яких очних хвороб до вказаної травми у ОСОБА_6 не виявлено.
Дані докази в сукупності свідчать про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, потерпілим від якого є ОСОБА_6 .
При цьому захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просив виправдати його підзахисного, посилаючись в своїх доводах на те, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений ст.128 КК України. Вважає, що по даній справі має місце юридичний казус.
Однак за наявності казусу, особа не передбачає можливості настання шкоди для здоров`я іншої людини, не повинна і не може передбачити, що повністю спростовано матеріалами справи.
Тому суд вважає, що твердження адвоката ОСОБА_8 , який здійснює захист неповнолітнього обвинуваченого, про відсутність доказів на підтвердження вчинення злочину ОСОБА_4 , не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Також суд вважає, що не є підставою для виправдання ОСОБА_4 відсутність самого предмета, яким він травмував ОСОБА_6 . Даний предмет при огляді місця події не вилучався, так як чітко не визначений родовими ознаками. Однак його наявність не заперечував ОСОБА_4 , його описали свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , як пластикову пластину помаранчевого кольору розміром 10х10 см.
Судом в ході розгляду справи підтверджено, що дата вчинення злочину саме 14.10.2014 року, а не 12.10.2014 року, як стверджували обвинувачений ОСОБА_4 та його мати.
Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При вирішенні питання про призначення покарання неповнолітньому обвинуваченому, суд, крім обставин, передбачених ст. 65-67 КК України (ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину), враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин у неповнолітньому віці, що є обставиною, що пом`якшує покарання.
ОСОБА_4 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, звинувачується у вчиненні необережного злочину.
Згідно звіту про неповнолітнього, наданого суду органом опіки та піклування Роздільнянською РДА (а.с.24), ОСОБА_4 виховувався в повній та матеріально забезпеченій сім`ї (а.с.132), має неповнолітнього брата. Всі в сім`ї забезпечені роботою, а ОСОБА_4 на час вчинення злочину навчався на 1 курсі технікуму в м. Одеса, спиртні напої не вживає.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Тому при призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ст.128 КК України у виді громадських робіт.
Встановлюючи термін відбування громадських робіт суд виходить з наступного.
Відповідно до санкції ст.128 КК України встановлено відповідальність за даний вид злочинів, зокрема покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин.
Однак суд, при призначенні покарання ОСОБА_4 , як неповнолітньому, враховує, що відповідно до ч.1 ст.100 КК України, громадські роботи для неповнолітніх можуть бути призначені на строк від 30 до 120 годин і тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.
Тому суд вважає, що з урахуванням вимог ч.1 ст.100 КК України ОСОБА_4 належить призначити покарання у виді громадських робіт строком 120 годин.
Цивільний позов по справі не заявлявся. Речові докази не приєднувались.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт тривалістю не більше двох годин на день.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1