Номер провадження: 11-кп/785/763/16
Номер справи місцевого суду: 521/6443/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

представника ВК №14 ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_9 , та засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

встановила:
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2010 року ОСОБА_9 засуджений за ст. ст. 186 ч. 3, 186 ч. 4, 14 ч. 1, 187 ч. 4, 289 ч. 2, 289 ч. 3, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного суду України від 02.11.2010 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області змінено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення. Рішення мотивоване тим, що у клопотанні не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_9 досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання або йому може бути замінена не відбута частина покарання більш м`яким покаранням.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_8 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або замінити невідбуту часину покарання більш м`яким покаранням. Зазначає, що суд, постановивши ухвалу не врахував, що засуджений ОСОБА_9 фактично відбув три чверті строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Крім цього, засуджений ОСОБА_9 має дев`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, на день розгляду клопотання та апеляційної скарги не має стягнень, підтримує соціально-корисні зв`язки та родинні стосунки з матір`ю ОСОБА_11 , яка є пенсіонеркою, хворіє, стоїть на диспансерному обліку та потребує його допомоги.

До початку судового розгляду від засудженого ОСОБА_9 надійшла апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2016 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 чи ст. 82 КК України. Вказує, що копію повного тексту ухвали отримав лише 10.05.2016 року та 12.05.2016 року подав апеляційну скаргу. Також, зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як суд не врахував, що на момент розгляду клопотання він вже відбув ? строку покарання, з вироком суду першої інстанції повністю згоден, вину у вчиненому визнає повністю, щиро кається у вчиненому. За період відбуття покарання має 9 заохочень, працює в швейному цеху, підтримує норми щодо порядку та умов відбуття покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на утриманні має матір, яка потребує його допомоги.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_9 , які повністю підтримали доводи клопотання засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи своїх апеляційних скарг, прокурора та представника ВК №14, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг захисника та засудженого, колегія суддів вважає необхідним клопотання засудженого ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2016 року задовольнити, апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.
Згідно зі ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд клопотання засудженого ОСОБА_9 та оголошення ухвали судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2016 року відбувалося в режимі відео конференції за участі засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 . При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про дату отримання копії ухвали суду першої інстанції засудженим ОСОБА_9 . Згідно клопотання засудженого ОСОБА_9 копію вказаної ухвали він отримав лише 10.05.2016 року та 12.05.2016 року ним подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що строк пропущено з поважної причини, доводи клопотання є обґрунтованими, і строк на подачу апеляційної скарги має бути поновленим.
Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 3 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Основними критеріями умовно-дострокового звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. ст. 81, 82 КК України є те, що особа, яка відбуває покарання своєю сумлінною поведінкою та працею довела своє виправлення. При цьому поведінка засудженого береться за весь період часу його відбування покарання, а не лише за час, що передує умовно-достроковому звільненню.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_9 від покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується і апеляційний суд.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_9 вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.03.2010 року ОСОБА_9 засуджений за ст. ст. 186 ч. 3, 186 ч. 4, 14 ч. 1, 187 ч. 4, 187 ч. 4, 289 ч. 2, 289 ч. 3, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного суду України від 02.11.2010 року вирок апеляційного суду Дніпропетровської області змінено, вважати засудженим за ст. ст. 186 ч. 3, 186 ч. 4, 289 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4, 14 ч. 1, 187 ч. 4, 187 ч. 4, 289 ч. 3, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання вираховується з 10.04.2009 року.

Засуджений ОСОБА_9 фактично відбув 3/4 строку призначеного покарання.

Разом з тим, згідно характеристики, виданої начальником відділення соціально-психологічної роботи, засуджений ОСОБА_9 характеризується посередньо, допускав порушення установленого порядку відбування покарання за що мав одне стягнення в Бердичівській виправній колонії №70, яке було погашено, також мав дев`ять заохочень. За період відбуття покарання у Одеській виправній колонії №14 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень немає.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_9 немає.

Окрім того, судом першої інстанції обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_9 протягом 2003-2010 років двічі засуджувався за умисні тяжкі злочини, відбував покарання у місцях позбавлення волі, звільнявся умовно-достроково, але після звільнення 21.04.2008 року умовно-достроково з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а знову вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочин.
Перевірені матеріали особової справи відносно ОСОБА_9 свідчать, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, в тому числі особливо тяжкі, останній раз судимий за злочини, вчиненні в період умовно-дострокового звільнення, за час відбування покарання має одне стягнення і дев`ять заохочень, що не може свідчити про його виправлення.

Розглядаючи справу по суті суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, належним чином мотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про відсутність підстав на даний час для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 чи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду і не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2, умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до мотивованого рішення, що наявність лише формальних підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення чи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не може бути покладено в основу винесеного рішення суду.

Посилання захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 в апеляційних скаргах на підтримання соціально-корисних зв`язків та родинних стосунків з матір`ю ОСОБА_11 , яка є пенсіонеркою, хворіє, стоїть на диспансерному обліку та потребує його допомоги, як на підставу для умовно-дострокового звільнення не може бути прийнято до уваги, оскільки діючим КПК України вказані обставини не передбачені як підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_9 чи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким немає, а тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 376, 393, 404, 537, 539, 392 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
постановила:

Поновити засудженому ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2016 р.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах засудженого ОСОБА_9 , та засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4