АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1000/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/3/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
перекладача - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Бузинівщина Решетилівського району
Полтавської області, громадянин Російської Федерації, з
середньою освітою, не одружений, не працюючий, без
визначеного місця проживання, раніше судимий 18 грудня 2003 року Овідіопольським районним судом
Одеської області за ч.3 ст.187 КК України до 8 років
позбавлення волі, -
засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що ОСОБА_9 , 10 грудня 2015 року, близько 15 години 40 хвилин, знаходячись в касовому залі вокзалу станції Харків-Пасажирський за адресою: м.Харків, пл.Привокзальна, 1, біля однієї із кас, побачив ОСОБА_11 , яка тримала в руках гаманець, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії є помітними для оточуючих та для потерпілої, підійшов до ОСОБА_11 , вихопив з її рук гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 303 грн., і з місця скоєння злочину намагався зникнути, направившись до виходу з касового залу. Однак, на виході з касового залу біля готелю «Експрес» вокзалу станції Харків-Пасажирський був затриманий працівниками поліції. Тим самим ОСОБА_9 по незалежним від його волі причинам розпорядитись викраденим майном не зміг.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить про пом`якшення покарання, посилаючись на те, що він страдає хронічним захворюванням, має на утриманні хвору матір похилого віку, зазначає, що щиро кається, сприяв розкриттю злочину.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого з наведених підстав та просив її задовольнити, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_9 в межах поданої апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання є непереконливими, а зазначені ним обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має постійного місця проживання, раніше засуджений за корисний злочин і знов вчинив аналогічний злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, має хронічне захворювання туберкульоз.

Згідно із ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_9 в межах санкції статті, за яку його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому немає підстав вважати, що воно є явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Зарахувати ОСОБА_9 , на підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 10 грудня 2015 року по 02 червня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: