Провадження 11-кп/792/216/16
Справа № 686/9667/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 4 січня 2015 року, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання в виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 202 грн. 44 коп. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

В решті позову відмовлено.

За вироком суду, 1 січня 2015 року біля 23 год. 30 хв. ОСОБА_12 перебуваючи біля під`їзду № 2 по вул. Гастелло, 18 в м. Хмельницький, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, наніс потерпілому ОСОБА_7 удар лівою рукою в праву частину нижньої щелепи внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді повного перелому тіла нижньої щелепи в ділянці правого кута зі зміщенням уламків і набряком м`яких тканин правої половини обличчя, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, потерпілий ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції фактично скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, змінити в частині вирішення цивільного позову, стягнувши на його користь з обвинуваченого ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання не дотримався вимог ст. 65 КК України, не врахував тяжкості вчиненого та його наслідки, що спричинили тривалий розлад здоров`я та значну втрату його працездатності, а призначене покарання, на його думку, є несправедливим та недостатнім для виправлення обвинуваченого через його м`якість, а тому застосування положень ст. 75 КК України щодо обвинуваченого є, на його думку, несправедливим, обвинувачений не вибачився за заподіяний йому біль, моральні та фізичні страждання, суд не врахував всі обставини провадження при визначенні розміру моральної шкоди, який є замалим.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілого та його представника в підтримання доводів апеляційної скарги, які в апеляційному суді просили ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі та збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 20000 грн., обвинуваченого та його захисника про законність та обґрунтованість вироку суду, а апеляційну скаргу вважають необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу потерпілого в частині збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який його засудженого та кваліфікація дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таким, що спричинило тривалий розлад здоров`я, підтверджуються зібраними в провадженні та дослідженими в судовому засідання доказами та учасниками судового провадження не оспорюються, відтак вирок суду в цій частині не переглядається.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України. При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину (який згідно з ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості), відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого; врахував, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково визнав свою вину у вчиненому, позитивно характеризувався за місцем свого проживання, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Погоджуючись з обраним видом та строком покарання, колегія суддів також враховує, що обвинувачений працевлаштований, виказував жаль з приводу вчиненого ним, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, а в апеляційному суді потерпілий та його представник визнавали, що обвинувачений пропонував в рахунок відшкодування шкоди 5000 грн., які не прийняли, позаяк вважали такий розмір замалим.

З врахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинуваченому слід призначити покарання в виді обмеження волі, підстав для скасування вироку через м`якість призначеного обвинуваченому покарання та призначення покарання в виді позбавлення волі, про що вказував потерпілий та його представник, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, колегія суддів не знаходить.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та в суду були всі підстави для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного йому судом першої інстанції покарання в виді обмеження волі з іспитовим строком, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України. В провадженні відсутні дані, які б вказували, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише при умові призначенні покарання, яке слід відбувати реально, не доведено таких обставин апелянтом та його представником в апеляційному суді.

Ті обставини, що обвинувачений не визнавав повністю своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину (що є правом, а не обов`язком особи згідно чинного законодавства), не дають колегії суддів підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання за ч. 1 ст. 122 КК України в виді позбавлення волі, про що вказують потерпілий та його представник.

Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому місцевий суд не в повній мірі врахував роз`яснення, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Однак суд першої інстанції не в повній мірі врахував всі обставини, що впливають на розмір визначення такої шкоди.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Колегія суддів, погоджуючись з апеляційною скаргою потерпілого в цій частині, враховує, що потерпілому ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням спричинено моральну шкоду, він зазнав моральних страждань в зв`язку з отриманими тілесними ушкодження середньої тяжкості, враховуючи тяжкість вимушених змін в його житті, позаяк потерпілий тривалий час змушений був лікуватись в лікувальному закладі та в амбулаторних умовах, продовжує таке лікування від наслідків злочину, потребував додаткового догляду з боку рідних, враховуючи вимоги розумності та справедливості, колегія суддів визначає розмір відшкодування моральної шкоди 20000 грн., в зв`язку з чим вирок суду в частині визначення розміру суми відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди слід змінити.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову потерпілого в частині вимог про стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2