Ухвала
іменем україни

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005313, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 1 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року ОСОБА_6 засуджено:

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності;

- за ч. 1 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 1 липня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі зі змінами захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого, порушує питання про скасування вироку та ухвали щодо останнього у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону. Посилається при цьому на неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Стверджує, що органами досудового слідства не було доведено участі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено. Вважає, що дії останнього необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки наркотичні засоби були придбані за спільні з ОСОБА_8 кошти.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 4 листопада 2014 року в ранковий час, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Площа Перемоги» на просп. Миру в м. Миколаєві, у невстановленої в ході досудового розслідування особи за грошові кошти, які йому дав ОСОБА_8 , придбав за 270 грн: екстракт опію об`ємом не менше 2-х мл, ангідрид оцтової кислоти не менше 0,4 мл (точну масу яких у ході слідства не встановлено), з метою подальшого виготовлення та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого; одну пігулку «димедролу», що є сильнодіючим лікарським засобом з метою подальшого збуту. Зазначене переніс до свого помешкання де і зберігав.
У цей же день, близько 10.00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із придбаних раніше складових незаконно виготовив наркотичний засіб опій ацетильований масою не менше 6 мл. частину якого, а саме 0,027 г (у перерахунку на суху речовину), з метою отримання грошової винагороди незаконно збув ОСОБА_8 , а також збув йому одну пігулку сильнодіючого лікарського засобу «димедрол» загальною масою 0,048 г у рахунок наданих останнім грошових коштів у сумі 270 грн.
Цього ж дня ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, близько 10.00 год. надав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приміщення балкону квартири, за місцем свого проживання для вживання частини виготовленого ним особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Захисником у касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_6 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою судового розгляду. Проте ці обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, і їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Зокрема, винність ОСОБА_6 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , постановою прокурора про проведення оперативної закупки від 10 жовтня 2014 року, даними протоколів огляду місця події, висновком експерта, даними проведених у рамках цього кримінального провадження експертиз, які суд дослідив відповідно до вимог процесуального закону та обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Зазначені у касаційній скарзі доводи про те, що висновки в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи, є необґрунтованими, оскільки суд, у відповідності до вимог процесуального закону, дав оцінку доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, навівши у вироку мотиви прийнятого рішення.

Доводи касаційної скарги захисника про придбання ОСОБА_6 на спільні кошти з ОСОБА_8 наркотичних засобів для спільного їх вживання, що свідчить про відсутність у діях засудженого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 завчасно домовлявся з ОСОБА_8 про надання і своїх коштів, тобто за рахунок спільних грошей планував придбати наркотики для обопільного вживання, засуджений не навів.

Зазначені доводи захисника спростовуються також показаннями свідка ОСОБА_8 , наданими суду, з яких вбачається, що він передав ОСОБА_6 помічені гроші для придбання наркотичних засобів. Ці показання об`єктивно узгоджуються і з протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

За встановлених судом фактичних обставин, дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 317 КК України кваліфіковано правильно, підстав для їх перекваліфікації колегія суддів не вбачає.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Стосовно доводів касаційної скарги про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , то колегія суддів визнає їх необґрунтованими, крім того ці доводи були предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанцій і спростовані судами у відповідних судових рішеннях.

Доводи касаційної скарги про те, що вирок щодо засудженого було проголошено за його відсутності, і таким чином, було порушено право ОСОБА_6 на захист, на думку колегії суддів, є безпідставними. Відповідно до вимог ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строки його оскарження. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні. Підстави вважати проголошення судового рішення за відсутності ОСОБА_6 порушенням його права на захист відсутні, оскільки засудженому була вручена копія вироку суду і він скористався своїм правом оскаржити вирок в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначені засудженому покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і дані про особу засудженого.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром воно є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , і попередження вчинення ним нових злочинів, та таке, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку, в тому числі і за апеляційними скаргами засудженого та захисника, суд апеляційної інстанції перевірив викладені в них доводи, аналогічні доводам касаційної скарги і належним чином вмотивувавши своє рішення, обґрунтовано залишив їх без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено, а тому у задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_7 слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись статтяим 434, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 1 липня 2015 рокущодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3