Справа № 522/8053/14-к
1-кп/522/426/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2016 року м. Одеса Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003824 від 01.11.2013 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачуваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого та цивільного позивача - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого та цивільного позивача - ОСОБА_8 ,

представників цивільного відповідача - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
30 жовтня 2013 року, о 13.00 годині, водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог п/п «б», п. 2.3, п.п. 10.1, 16.6, 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, згідно яких:

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
п.16.6 «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв», п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення виразилися у тому, що він в зазначений день та час, перебуваючи на посаді водія вантажного автомобіля в ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал», згідно своїх трудових обов`язків, працюючи на закріпленому за ним технічно справному вантажному автомобілі «ГАЗ-5201», р/н НОМЕР_1 , що належить КП «Одесводоканал», здійснював перевезення аварійної бригади та рухався в умовах необмеженої видимості по асфальтованому сухому дорожньому покриттю пр. Гагаріна в Приморському районі м. Одеси, де організований двохсторонній двохрядний рух у кожному напрямку, напрямки якого розділені розділювальною смугою на якій розташовані трамвайні рейки, смуги руху позначені дорожньою розміткою, з боку пр. Шевченко у напрямку вул. Сегедська, у лівої смузі свого напрямку руху.

На регульованому перехресті вулиць Гагаріна - Сегедська водій ОСОБА_4 на дозволений зелений сигнал світлофора виїжджаючи на перехрестя та одночасно виконуючи маневр повороту ліворуч, при цьому, вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, перед виконанням повороту ліворуч та початком виїзду на зустрічну смугу не переконався у безпеці свого маневру для інших учасників дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно швидкість руху керованого ним транспортного засобу не зменшив, не надав дорогу мотоциклу «Honda Steed 400», р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по пр. Гагаріна у зустрічному, прямому напрямку зі сторони Середньофонтанська площа в напрямку пр. Шевченко, та скоїв з ним зіткнення.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3752 від 26.11.2013р., внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого осколкового перелому лівої стегнової кістки у верхній третині зі зміщенням

уламків, рваної рани лівого стегна в середній третині, закритого перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки, рваних ран лівої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та від дачі показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Позов прокурора він визнає у повному обсязі та просить застосувати до нього Закон України « Про амністію у 2014 році».

Оскільки ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить те, що він визнав свою чину та щиро покаявся, раніше не судимий, позитивно характеризується за останнім місцем роботи.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи викладене суд вважає, що можливо ОСОБА_4 призначити покарання в межах ч.2 ст.286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., зі змінами, внесеними до Закону № 1246-VII від 06.05.2014р.

Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.

Законом про амністію, особа, яка визнана винною у скоєнні злочину обвинувальним вироком суду, може бути повністю чи частково звільнена від відбування покарання, (ч. 2 ст. 86 КК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільненням від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчинені злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки відносно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

19 квітня 2014 року набрав законної сили Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., № 1185-VII. Дія даного Закону розповсюджується на осіб, які скоїли злочини до дня набрання чинності, включно, (ст. 12 названого Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно з п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., який набрав законної сили 19 квітня 2014 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності , які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 62 роки, а тому відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він досяг пенсійного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв злочин, вчинений з необережності , який є тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Злочин він скоїв 30 жовтня 2013 року, до дня набрання законної сили (19 квітня 2014 року) Закону України «Про амністію у 2014 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбуття покарання.

Суд роз`яснює ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме те, що у випадку застосування амністії у подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього застосована не може бути.

Розглянувши позов прокурора щодо стягнення з ОСОБА_4 коштів в сумі 9 570 грн. суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 та філії ТОВ « Інфоксводоканал» по якому просить суд стягнути з ТОВ «Інфоксводоканал» на користь потерпілого ОСОБА_7 , завдану протиправними діями робітника матеріальну шкоду у розмірі 108 560, 94 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

В подальшому ОСОБА_7 неодноразово подавав уточнення до цивільного позову, якими було визначено коло осіб та за останніми вимогами просив суд стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду спричинену внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 50 000 грн.; шкоду пов`язану з лікуванням потерпілого у розмірі 39 469,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.; стягнути з « Інфоксводоканал» філії ТОВ « Інфокс» на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду спричинену внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 17 648,95 грн., матеріальну шкоду спричинену внаслідок пошкодження спеціального спорядження мотоцикліста у розмірі 14 831 грн.; компенсацію моральної шкоди в розмірі 45 000 грн. а також стягнути на користь потерпілого витрати за транспортування з місця ДТП та зберігання мотоциклу у розмірі 700 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 996 грн. та витрати на сповіщення сторін у розмірі 104 грн.

При цьому посилався на те, що 30.10.2013 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_4 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, яке виразилось в тому, що перебуваючи на посаді водія вантажного автомобіля в ТОВ « Інфокс» філія « Інфоксводоканал», згідно своїх трудових обов`язків, працюючи на закріпленому за ним технічно справному вантажному автомобілі « ГАЗ 5201», р/н НОМЕР_1 , що належить КП « Одесводоканал», здійснював перевезення та допустив зіткнення з мотоциклом « Honda Steed 400» під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП було завдано пошкоджень транспортним засобам, в тому числі « Honda Steed 400», а також як наслідок ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження. Внаслідок вищезазначених подій цивільному позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду, внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень у нього виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, та призвели до погіршення здоров`я, вплинули на реалізацію його намірів та ділові стосунки. Так, він пережив шок, моральні та фізичні страждання від того, що його здоров`ю заподіяні ушкодження. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з цивільним позовом.

В судовому засіданні потерпілій та цивільний позивач ОСОБА_7 та його преставник - адвокат ОСОБА_8 позов підтримали та просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник «Інфоксводоканал» філії ТОВ «Інфокс» в судовому засіданні позов не визнав.

Представник ПрАТ « Європейський страховий альянс» в судовому засіданні позов також не визнав. Надав до суду заперечення, в яких зазначив, посилаючись на норми Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що страхування відповідальності за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його за законних підставах. Також зазначив, що у зв`язку із тим, що, потерпіла особа не звернулась до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування впродовж двох років, ПрАТ « Європейський страховий альянс» вважає за необхідне рішення відмовити у виплаті страхового відшкодування щодо матеріальної шкоди. З приводу вимоги про стягнення витрат на лікування представник відповідача також вважає за необхідне відмовити, оскільки квитанції подані потерпілою особою носять суперечливий характер, оскільки позивачем не надано документів, що підтверджують призначене лікування, виписані ліки та придбані потерпілим препарати заявлених збитків призначеному лікарями курсу лікування. В задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди представник відповідача також заперечує, посилаючись на те що відповідно до п. 22.3 Закону, передбачена виплата моральної шкоди тільки у разі отримання потерпілої особою тілесних ушкоджень або у разі смерті спадкоємцем 12 мзп.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження «Про з`ясування розміру матеріальної шкоди спричиненої власнику колісного транспортного засобу № 570 від 17.05.2015 року складеного судовим експертом автотовароводом ОСОБА_11 ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП складає 67 648,95 грн. В той час як, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, на момент дачі висновку, становить 162 409, 09 грн.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспарювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

Судом встановлені факти, які підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема, те, що позивачу 30.10.2013 року о 13 годині 00 хвилин внаслідок ДТП, з вини водія ОСОБА_4 , який керував транспортним завдані тілесні ушкодження.

У відповідності до п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою N 1306 Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., та редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, а саме, 30.10.2013 року водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб або реєстраційний чи інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження таким транспортним засобом.

ОСОБА_4 згідно трудового договору працював у ТОВ «Інфокс» в особі КП «Інфоксводоканал». На момент вчинення ДТП керував транспортним засобом на підставі путьового листа № 40524 виконуючи свої трудові обов`язки.

В той же час, у відповідності до п.15.1 ст. 15 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності може укладатися на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір І типу).

Суд враховує, що між власником транспортного засобу марки ГАЗ 5201, д/н НОМЕР_1 - ТОВ « Інфоксводоканал» та ПрАТ «Європейський страховий альянс» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується відповідним полісом серії №АС /6925286, згідно якого була застрахована цивільно-правова відповідальність за шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. При цьому, згідно до п.1.7 ст.1 зазначеного Закону, редакція якого була чинна станом на день скоєння ДТП, забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Згідно наданого представником відповідача повідомлення про подію з транспортним засобом від 31.10.2013 року № 106/13/05/ТР25/0010 страхувальник своєчасно повідомив страховика про подію ДТП.

В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу на момент вчинення ДТП була застрахована. Обов`язковий ліміт відповідальності ПАТ Європейський страховий альянс» за шкоду, заподіяну майну потерпілого, складає не більше 50 000 грн., а обов`язковий ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого до 100 000 грн.

Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача ПрАТ « Європейський страховий альянс», що потерпіла особа не зверталась до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування впродовж двох років, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд вважає вимогу про стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 50 000 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задовольненню.

Позивач також просить суд стягнути з ТОВ « Інфокс» в особі філії « Інфоксволоканал» матеріальну шкоду, спричинену внаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 17 648, 95 грн.

Згідно до ст. 1187 ЦК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься в абзаці другому п. 3 постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Крім того, ст.1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток(дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У відповідності до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно до ст. 1187 ЦК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься в абзаці другому п. 3 постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

З наведеного вище суд вважає за можливе вимогу про стягнення з відповідача ТОВ «Інфокс» в особі філії « Інфоксводоканал» про стягнення суми в розмірі 17 648,95 грн., що становить різницю між фактично завданою матеріальною шкодою та лімітом страхової виплати,- задовольнити.

Окрім стягнення матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу позивач також просить суд стягнути з ПрАТ « Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_7 шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 39 469,75 грн.

Згідно полісу обов`язкового страхування обов`язковий ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого до 100 000 грн.

Згідно з ст. 23, ч.1 ст.24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), зокрема, пов`язана з лікуванням потерпілого. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Між тим, згідно до ч.1 ст.22 Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст.1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Оглянувши матеріали справи, надані цивільним позивачем докази суд дійшов висновку, що вимогу про стягнення витрат на лікування слід задовольнити частково, так як позивачем не надано доказів на підтвердження заявленого розміру майнової шкоди. Наданими квитанціями підтверджується сума в розмірі 22 563,23 грн. в задоволенні решти суми вимоги суд вважає за необхідне відмовити, оскільки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, рішення суду не можу базуватись на припущеннях.

З приводу вимоги про стягнення з « Інфоксводоканал» філії ТОВ « Інфокс» на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду спричинену внаслідок пошкодження спеціального спорядження мотоцикліста у розмірі 14 831 грн. слід зазначити наступне.

Ціну вищезазначеної вимоги позивач в позові обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП було пошкоджено спеціальне мотоциклетне спорядження яке було вдягнене на ОСОБА_7 , а саме: сумки бокові шкіряну вартості 3 510 грн., мотошолом - 3 600 грн., мотоциклетні чоботи вартістю 3 840 грн., печатки мотоциклетні вартістю 2006 грн., мотоциклетні джинси вартістю 1875 грн. на загальну вартість 14 831 грн.

На підтвердження даної вимоги цивільним позивачем надано до суду в якості доказів роздруківки з мережі інтернет про вартість вищезазначеного майна.

Суд критично ставиться до вищезазначених доказів, оскільки до належних та допустимих їх віднести не можливо, оскільки чи дійсно предмети, зазначені потерпілим, на момент вчинення ДТП були пошкоджено суду надано не було.

За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні даної вимоги відмовити.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з ПрАТ « Європейський страховий альянс» на користь цивільного позивача суму моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. та з ТОВ «Інфокс» в особі філії « Інфоксводоканал» моральну шкоду в розмірі 45 000 грн..

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з`ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються,чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним по справі доказам, які свідчать про характер, обсяг та тривалість страждань, яких зазнав позивач у зв`язку із завданою шкодою, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, та інші негативні впливи, його немайнові втрати, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути суму моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., з яких 5 000 грн. з ПрАТ«Європейський страховий альянс» та 20 000 грн з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал».

Окрім зазначених вище вимог позивач також просить суд стягнути з ТОВ « Інфокс» в особі філії « Інфоксводоканал» на користь позивача витрати за транспортування мотоциклу з місця ДТП в розмірі 700 грн., витрати за проведення експертних досліджень в розмірі 996 грн. та витрати на сповіщення сторін в розмірі 104 грн.

Вищезазначену майнову шкоду, яку було завдано цивільному позивачу було підтверджуно дослідженими у справі доказами, отже дану вимогу слід задовольнити.

З наведеного вище, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст.122, 124 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 3, 12, 16, 23, 1166, 1167, 1172 ЦК України ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого ОСОБА_4 повністю звільнити від відбування покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави у особі комунальної бюджетної установи «Міська клінічна лікарня №11» в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди 9 570, 40 (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 40 коп.

Стягнути з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на користь ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 19 448,95 (дев`ятнадцять тисяч чотириста сорок вісім) гривень 95 коп.

Стягнути з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 72 563, 23 (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят три тисячі) гривень 23 коп.

Стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 615 (шістсот п`ятнадцять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя:

12.03.2016