Справа № 350/685/16-к

У Х В А Л А
про розгляд клопотань
24 листопада 2016 року смт. Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який був обраний відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000048 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08 лютого 2016 року, суд -

в с т а н о в и в:
В провадженні Рожнятівського районного суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який був обраний відносно ОСОБА_7 на інший більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов"язання, мотивуючи тим, що обвинувачення відносно ОСОБА_7 є необгрунтованим, оскільки обвинувачений, перебуваючи у своєму господарстві захищався від потерпілих , які спричинили конфлікт у господарстві обвинуваченого та завдали йому тілесних ушкоджень, що зокрема підтверджується висновком експерта № 42.

Крім того, захисник вважає, що суд повинен провести аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ.

При цьому, сторона захисту посилається на рішення Європейського суду з прав людини , зокрема на справу: « Бойченко проти Молдови» - справа № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року, де суд зазначив, що одного тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою;

Белевитський проти Росії - справа № 72967/01, рішення від 01 березня 2007 року Європейський суд з прав людини зазначає, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обгрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції .

Єлоєв проти України - справа № 17283/02, рішення від 06 листопада 2008 року де суд постановив, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обгрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого ; відмова у розгляді клопотання про зміну /скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав неодноразового звернення з таким клопотанням у кримінальному провадженні не допускається та є порушенням.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги те, що обвинувачений знаходиться під вартою з 08.02.2016 року, тобто на час розгляду становить 8 місяців та 5 днів, а з урахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України становить 16 місяців та 10 днів, сторона захисту вважає подальше тримання під вартою обвинуваченого невиправданим та необгрунтованим.

Також сторона захисту просить врахувати, що раніше обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, будь-яких підстав вважати, що він може ухилися від суду не має, всі речові докази по справі зібрано, а тому підстав вважати, що обвинувачений може спотворити чи знищити будь-яку річ, яка має відношення до кримінального провадження і може бути доказом у справі не має, а тому клопотання підлягає задоволенню.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтримали клопотання з викладених у ньому підстав.
Обвинувачений також вважає клопотання підставним.
Прокурор просить суд відмовити у задоволенні такого клопотання мотивуючи тим, що ризики у даному кримінальному провадженні передбачені ст. 177 КПК України не відпали.
Представник потерпілих просить суд відмовити у задоволенні клопотання .
Заслухавши думку учасників судового провадження , вивчивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 11 лютого 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 40 днів.
Ухвалами Рожнятівського районного суду від 15 березня 2016 року, 29 квітня 2016 року, 07 червня 2016 року , 05 серпня 2016 року обвинуваченому продовжувався строк тримання під вартою.
30 вересня 2016 року обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 18 години 29 листопада 2016 року включно.
Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий,прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчою суддею під час ухвалення 11.02.2016 року рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено, що ОСОБА_7 може чинити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні, які є його сусідами, оскільки агресивно відноситься до них. До виконкому Рожнятівської селищної ради надходили скарги сусідів щодо його агресивної поведінки, на ім`я начальника міліції поступила відповідна заява жителів АДРЕСА_1 про неправомірну поведінку підозрюваного, вчинення ним фізичного насилля щодо них та погрози вчинити насильство. ОСОБА_7 перебуває на обліку у психо-неврологічному кабінеті райлікарні.
Аналогічне по суті вбачається з пояснень потерпілих.

Таким чином, застосовуючи вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак і продовжуючи його суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймав до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано та продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді взяття під варту, не відпали.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Існування обґрунтованої підозри у скоєнні особою злочину є необхідною умовою для законності подальшого тримання особи під вартою, але з часом існування лише цієї умови вже є недостатнім обґрунтуванням для продовження тримання особи під вартою. Доцільність продовження тримання особи під вартою, як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду - ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування та розгляду справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою чи відмова в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м"який має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

В узагальненні судової практики щодо тримання під вартою, яке міститься в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» зазначено, що при розгляді питання щодо запобіжного заходу, - суд зобовязаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України для продовження тримання під вартою.

При розгляді клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд відповідно до ст. 178 КПК України, враховує поведінку обвинуваченого, вік, стан здоров"я, репутацію обвинуваченого в місці його постійного проживання.

Відомостей про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, які б давали підстави вважати, що він не може утримуватися в умовах ув"язнення, не надано.

Зважаючи на зазначене, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років, що передбачає можливість застосування тримання під вартою як виняткового запобіжного заходу згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України; те що в разі зміни запобіжного заходу обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе перешкоджати встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини, як характер протиправних дій, в яких він обвинувачується, може вчиняти тиск на свідків у даному кримінальному провадженні, які є його сусідами і, які на даний час ще не допитані. Крім того, на думку суду є достатньо підстав вважати наявність реального та дійсного ризику переховування обвинуваченого.

Таким чином, ризики зазначені в п. 1, п.п.3 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення, не втратили свою актуальність.

Розглядаючи можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
За таких обставин, застосування до обвинуваченого більш м"якого запобіжного заходу є неможливим, а тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177,183,331 КПК України ,суд-
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 1 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов"язання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий :