АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/959/16 Справа № 202/9242/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Бердянського району, Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-13 серпня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
-08 грудня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі,
засудженого за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання призначеного покарання покаранням, призначеним за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року остаточно призначено - 4 роки позбавлення волі.
Зараховано в строк відбування покарання згідно вимог ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі період часу тримання під вартою з 10 грудня 2015 року до 15 березня 2016 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 2 217 гривень в рахунок заподіяння матеріальної шкоди і 1 500 гривень в рахунок заподіяння моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 123 гривні.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

16 червня 2015 року, він у денний час доби, знаходився за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив резиновий човен марки «Барк (В-250N)», який належить останньому і у нього виник злочинний намір, спрямований на заволодіння шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 резиновим човном для продажу його у подальшому.

Реалізуючи свій злочинний намір, він попросив у ОСОБА_8 у своє тимчасове користування вказаний резиновий човен, марки «Барк (В-250N)»,який обіцяв повернути за декілька днів, на що ОСОБА_8 , будучи впевненим у доброчинних намірах ОСОБА_7 передав в тимчасове користування останнього резиновий човен, марки «Барк (В-250N)». Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення та особливої зацікавленості, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , взяв у останнього вказаний човен , вартість якого становить 2 217 гривень, не маючи наміру повертати човен, після цього з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим в подальшому на власний розсуд.

В апеляційній скарзі:

-захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду відносно її підзахисного змінити, пом`якшити йому покарання, у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди відмовити. З урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення ОСОБА_7 зарахувати в строк призначеного йому покарання, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 10.12.2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважає, що призначене покарання ОСОБА_7 є занадто суворим. Крім того, зазначає, що з обвинуваченого була стягнута моральні шкода в розмірі 1500 гривень без належного обґрунтування такого розміру, у той час як потерпілим під час судового розгляду так і не було сформульовано характеру та обсягу страждань, яких він зазнав у зв`язку із вчиненням щодо нього кримінальним правопорушенням. Також просить врахувати, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, цивільний позов у частині майнової шкоди визнав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність обвинуваченого в заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Як вбачається з апеляційної скарги, захисник висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.190 КК України не оспорює.

Перевіривши матеріали кримінального правопорушення в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та його особі внаслідок суворості, а також в частині задоволеного цивільного позову.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який свою провину визнав повністю, розкаявся у скоєному, що суд відніс до обставин, які пом`якшують його покарання.
Відповідно до ст.69 КК України, більш м`яке покарання, ніж передбачено законом призначається за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Однак під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 ст.69 КК судом не встановлено і в апеляційній скарзі захисником також не наведено.
Що стосується доводів захисника, про те, що суд першої інстанції повинен був врахувати при ухваленні вироку таку пом`якшуючу обставину, як скрутне матеріальне становище, а саме брак коштів на побутові потреби у зв`язку з чим ОСОБА_7 вчинив вказане кримінальне правопорушення, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними і такими, які не заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року засуджений за ст.ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі та до винесення даного вироку, 16 червня 2015 року скоїв інше кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.
Отже, призначене покарання не досягло мети виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що передбачено ст.50 КК України, а тому при призначенні остаточного покарання суд обґрунтовано застосував ч.4 ст.70 КК України.
З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості немає. Тому підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_7 про що йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Крім того, колегія суддів не може також погодитися з доводами захисника ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 1500 гривень без належного обґрунтування такого розміру та вважає їх необґрунтованими.
Відповідно до Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 віл 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та таке інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 1193 ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини потерпілого та матеріального становища відповідача (фізичної особи).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_8 був заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути на його користь з ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 5000 гривень, у зв`язку з втратою душевного спокою та порушенні звичайного ритму життя, постійному стресі через втрату належного позивачу майна.
Розглянувши цивільний позов потерпілого, судом першої інстанції, з урахуванням характеру та обсягу страждань потерпілого і тривалістю відновлення можливості користування викраденим майном, законно та обґрунтовано стягнув з обвинуваченого в рахунок заподіяння маральної шкоди на користь потерпілого 1500 гривень.
Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, не вбачає підстав для скасування вироку в частинні стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 1500 гривень.
Будь-яких інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів встановлено не було.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Зарахувати в строк відбуття покарання згідно вимог ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, період часу тримання під вартою з 16 березня 2016 року по 08 червня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою з моменту отримання ним копії ухвали.
Судді: