Справа № 710/74/16-к Провадження №1-кп/694/56/16
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
14.03.2016 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 164 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
Приблизно о 08 год. 00 хв. 15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 , перебуваючи на подвір`ї домоволодіння своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника, з корисливих мотивів, умисно, таємно викрав два алюмінієвих бідона ємкістю 40 л кожний, вартістю 320 грн. за один, а всього таємно викрав майна ОСОБА_6 на загальну суму 640 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та щиро розкаявся. Дав показання про те, що зранку 15 жовтня 2015 року він прийшов до подвір`я своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 на АДРЕСА_2 , звідки викрав два алюмінієвих бідона ємкістю 40 л, які відніс до себе додому. В подальшому один бідон порізав на шматки, а інший видав працівникам міліції.
Також дав показання, що з часу винесення судового наказу Шполянського районного суду Черкаської області в 2011 році йому відомо про необхідність сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина. Аліменти він жодного разу не сплачував та допомоги дитині не надавав. На виклики та повідомлення державного виконавця не реагував. На життя заробляв тимчасовими підробітками та кошти витрачав на власні потреби. На даний час влаштувався на роботу та почав сплачувати аліменти з листопада 2015 року. Цивільний позов визнав частково. Погоджується відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 320 грн. та не визнає завдання моральної шкоди.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доведена повністю та кваліфікує його дії:
- за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліменти);
- за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшу є покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, застосувавши при цьому положення ч. 1 ст. 70 КК України та призначивши покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 320 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. суд виходить з наступного.
ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у викраденні майна потерпілої ОСОБА_5 та ухиленні від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яке повністю знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Матеріальна шкода, завдана злочином потерпілій ОСОБА_5 , складається з вартості викраденого майна в сумі 320 грн., а тому підлягає стягненню з обвинуваченого.
Підлягає відшкодуванню також моральна шкода, оскільки потерпіла переживала внаслідок втрати свого майна та відсутності коштів на утримання дитини, у неї погіршився загальний психоемоційний стан, порушено нормальний перебіг та якість її життя, вона була змушена докладати додаткових зусиль для забезпечення неповнолітньої дитини усім необхідним. Разом з тим, суд вважає, що визначений потерпілою грошовий еквівалент моральних страждань є дещо завищеним.
Враховуючи ступінь вини обвинуваченого, з урахуванням принципу розумності та справедливості заявлена потерпілою моральна шкода, на думку суду, підлягає стягненню з обвинуваченого в розмірі 1000 грн.
Процесуальні витрати на залучення експерта, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України стягуються з обвинуваченого на користь держави у справі відсутні.
Речовим доказом у справі визнано алюмінієвий бідон ємкістю 40 л, долю якого суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;
- за ч. 1 ст. 164 КК України у виді ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 320 (триста двадцять) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Речовий доказ - один алюмінієвий бідон ємкістю 40 л, переданий під розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити їй, як законному володільцю.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення,

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1