АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/1118/16-к
Провадження № 11-кп/791/504/16 Головуючий у 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: УДЗ Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року травня місяця 11 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З участю прокурора ОСОБА_5

При секретарі: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.04.2016 року відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гвардійське, Сімферопольского району АР Крим, росіянина, громадянина України, одруженого, до арешту не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Залізничного районного суду м.Сімферополя АР Крим від 23.05.2001 року за ст.101 ч.3, ст.44 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі, звільненого 16.06.2003 року умовно-достроково.

вироком залізничного районного суду м.Сімферополя АР Крим від 28.01.2011 року за ст.121 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.02.2016 року на підставі Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про винесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» згідно ст.72 ч.5 КК України в строк покарання зарахований час попереднього ув`язнення з 07.10.2010 р. по 17.02.2011 р.

Початок відбування строку покарання: 07.10.2010 року, кінець строку: 27.05.2018 року,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року залишено без задоволення спільне подання начальника Голопристанської виправної колонії №7 Херсонської області і спостережної комісії при Голопристанській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Суд своє рішення мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання недостатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначає, що він не згоден з висновками суду і що воно не базується на реальних обставинах справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що на протязі всього терміну відбування покарання чесним відношенням до праці та своєю поведінкою довів своє виправлення. Має 13 заоохочень за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці і 3 стягнення, які у встановленому порядку погашені.

Вважає ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.04.2015 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною і просив залишити ухвалу суду без зміни, в судових дебатах залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення врахував всі необхідні обставини та належним чином мотивував своє рішення, відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за №2 "Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким", де при звільнені засудженого від відбуття покарання умовно-достроково, враховується відбуття передбаченої законом частини покарання, сумлінна поведінка засудженого та якщо він, сумлінним ставленням до праці, довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно ст.. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

У своїй ухвалі суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання та відмовляючи у задоволенні клопотання вказав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжкого злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, котрий ним було вчинено в стані алкогольного сп`яніння із застосуванням фізичного насильства, що призвело до смерті потерпілого.

Раніше ОСОБА_7 засуджувався за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960 р.) й до нього вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте після цього він на шлях виправлення не став та продовжив займатися злочинною діяльністю, що свідчить про усталеність його злочинної поведінки та небажання ставати на шлях виправлення.

Під час перебування в Сімферопольському слідчому ізоляторі до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався.

До Голопристанської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області (№7) прибув 28.03.2011 року на стаціонарне лікування.

За період відбування покарання має 13 заохочень, а також 3 стягнення, що є погашеними.

До лікування відноситься задовільно. Призначені лікарями медичні препарати приймає систематично.

Працевлаштований перукарем. Самостійно виконує роботи із самообслуговування.

Комісією Голопристанської виправної колонії в Херсонській області ОСОБА_7 07.10.2014 року відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.

За характером тихий, цілеспрямований. Дружні відносини підтримує із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості. Підтримує зв`язок з близькими родичами шляхом листування. Відвідує бібліотеку установи.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, колегія суддів вважає, що в ході розгляду подання не було наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на те, що протягом відбування покарання він довів своє виправлення не можуть бути взяті до уваги так як спростовуються матеріалами провадження, а доводи про те, що він зарекомендував себе позитивно, сумлінно ставиться до праці, має заохочення не можуть бути в даному випадку підставами для умовно-дострокового звільнення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам справи провадження, а тому доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни ухвали - не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.04.2016 року залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.04.2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2