11-кп/775/106/2016(м)
221/3142/15-к

Категорія: ст. 513 КПК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 08.12.2015 року, якою до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старогнатівка Тельманівського району Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,
У С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 08.12.2015 року щодо ОСОБА_8 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Не погодившись з судовим рішенням, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Апелянт вважає, що у судовому рішенні не наведені докази вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_8 і його законний представник ОСОБА_11 у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснювали, що останній не брав участі у заволодінні ОСОБА_9 автомобілем, а був лише пасажиром, потерпілий вважає винним у заволодінні автомобілем саме ОСОБА_9 .
Вирок суду щодо ОСОБА_9 не може бути доказом, оскільки не набрав чинності та оскаржується в апеляційній інстанції, а сам ОСОБА_9 для усунення протиріч не був допитаний у судовому засіданні.

Також вказує, що не встановлено особу чинного власника викраденого автомобіля, його права і законні інтереси не забезпечено, оскільки визначений органом досудового розслідування потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що не уклав договір купівлі-продажу з власником автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ст. 92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року, метою

застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 93 та 96 КК України; запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.

Враховуючи те, що досягнення цієї мети пов`язане одночасно з комплексом заходів соціальної реабілітації та з медикаментозним й іншим медичним впливом на здоров`я осіб, до здійснення якого зобов`язують судові рішення, суди повинні суворо додержувати вимоги законодавства, що регулює застосування примусових заходів медичного характеру та примусового лікування, підвищувати рівень судового розгляду справ зазначеної категорії, забезпечувати постановлення законних і обґрунтованих судових рішень.

Згідно ст. 513 ч.1, 2 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

І тільки визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Із роз`яснень, що містяться у п.14 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, так вбачається, що ухвала у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінального процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст. 513 КПК України (ст. 420 КПК України в редакції 1960р.), містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Виходячи з вищезазначених норм кримінального процесуального закону та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України, які не врахував та не дотримав суд першої інстанції, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисту про необґрунтоване застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, оскільки в ухвалі суду не наведені докази вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів находить слушними апеляційні доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки згідно журналу судового засідання від 11.09.2015 року та з технічного засобу фіксування, ОСОБА_8 пояснював, що ОСОБА_9 запропонував йому покататися та сказав, що потрібно піти до його діда та взяти автомобіль, щоб покататися, що він не заходив у двір. Суд не перевірив та не спростував ці доводи.

З урахуванням наведеного слід вважати, що суд не встановив чи вчинено це суспільно небезпечне діяння ОСОБА_8 , не послався на перевірені в судовому засіданні докази вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, тобто по суті фактично не розглянув клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за фактом вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, що за змістом ст.409 КПК України є однією з підстав для скасування вироку, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1статті 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За наведених обставин, ухвала суду не може вважатися законною, обґрунтованою і мотивованою, тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, повно та всебічно дослідити докази у справі, правильно встановити фактичні обставини скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, перевірити всі доводи апелянта, після чого прийняти у справі законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 08.12.2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3