Справа № 638/4854/16-к
Провадження № 1-кп/638/498/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого спеціалістом ПАТ «Ідея Банк», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

?14.03.2002 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 5 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року від відбування покарання звільнений;
?20.05.2004 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.196, ч.2 ст.185, ч.2 ст.141, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;
?03.12.2008 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ст.15 ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, 23.04.2014 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання строком на 1 рік 24 дні, -
про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

?14.03.2002 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.69, ст.70 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі;
?20.05.2004 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ст.15 ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.69, ч.5 ст.185, ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;
?23.01.2007 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ст. 75 КК України умовно з іспитовим строком на 3 роки;
?21.09.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, -
про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 11.03.2015 року в районі станції метро «23 Серпня» м. Харкова звернули увагу на раніше незнайому їм ОСОБА_8 , при якій була жіноча сумка коричневого кольору та маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих намірів стали переслідувати останню. При цьому, в районі житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння особистим майном ОСОБА_8 підбіг ззаду до останньої та наніс їй один удар в обличчя в область верхньої губи, чим спричинив згідно висновку судово-медичної експертизи №688-ая/15 від 12.03.2015 року легкі тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_8 впала на землю при цьому ОСОБА_7 вирвав з рук останньої жіночу сумку, в якій знаходився її мобільний телефон «Gigabyte GSmart Міка МЗ», придбаний 31.01.2015 року, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1024 від 22.03.2015 року - 2728, 00 грн., грошові кошти в сумі 134 грн., а також документи на ім`я потерпілої: паспорт громадянки України, ідентифікаційний код, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про присвоєння кваліфікації перекладача мови жестів, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 2862 грн., після чого вони з місця вчинення злочину зникли.
Потерпілою ОСОБА_8 заявлений цивільний позов.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав в повному обсязі, визнав цивільний позов та детально виклав про обставини скоєння ним зазначеного правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав в повному обсязі, визнав цивільний позов та детально виклав про обставини скоєння ним зазначеного правопорушення.

За обставин, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнали свою провину в повному обсязі, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 правильно розуміє обставини скоєного ними правопорушення. У суду відсутні сумніви у добровільності їх позицій.

Суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю доведеною.

Їх дії суд кваліфікує кожного за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Судом досліджені дані, які характеризують осіб обвинувачних і при цьому встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше судимі, не перебувають на обліку в Харківському обласному наркологічному диспансеру та Харківському міському ПНД, за місцем мешкання характеризуються позитивно.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, тяжкість скоєного правопорушення, роль кожного з них у скоєному злочині, дані, що характеризують особи обвинувачених, а саме ті факти, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, ОСОБА_7 має на утримані малолітнього сина, обставини, які пом`якшують покарання, наявність матеріальних та моральних претензій до обвинувачених за скоєння правопорушення з боку потерпілої.

Обставинами, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судом не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Суд вважає, що виправлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства.

В силу ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_6 суд до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2008 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 суд задовольняє в частині його доведеності. Остання у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки потерпілою не доведено обставини, на які вона посилається.

Керуючись вимогами п.п.3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що потерпіла ОСОБА_8 від скоєного обвинуваченими кримінального правопорушення зазнала моральних страждань, перенесла психологічний стрес, злякалася, зазнала фізичного болю від застосованого до неї насильства, втратила документи, на відновлення яких витратила певний проміжок часу. Суд при відшкодуванні моральної шкоди з винної особи, повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі. Стягненню з обвинувачених підлягає 20000 грн., останні у судовому засіданні проти такого розміру компенсації не заперечували.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з клопотаннями про застосування до них вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року, стосовно зарахування часу попереднього ув`язнення у зв`язку Прикінцевими положеннями вищевказаного Закону.

Нормою ст. 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі і на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі вимог Закону України від 26.11.2015 року, який набув чинності 24.12.2015 року «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», частину п`яту ст. 72 Кримінального Кодексу України викладено в наступній редакції:

« зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі…»

У відповідності з матеріалами кримінального провадження строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожного становить: 1) дата затримання: 11.03.2015 року, дата винесення вироку: 23.06.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, редакція якої діє на час ухвалення вироку, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожного за даним кримінальним провадженням становить 2 роки 6 місяців 24 дні.

По кримінальному провадженню судові витрати підлягають стягненню у солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2008 року та остаточно призначити ОСОБА_6 до відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк покарання засудженому ОСОБА_6 відраховувати з моменту фактичного затримання - з 11 березня 2015 року.

Запобіжний заход відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін утримання під вартою в СІЗО м. Харкова.

Визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Строк покарання засудженому ОСОБА_7 відраховувати з моменту фактичного затримання - з 11 березня 2015 року.

Запобіжний заход відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін утримання під вартою в СІЗО м. Харкова.

Зарахувати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожному відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання досудове тримання під вартою з 11 березня 2015 року до 23 червня 2016 року (усього 2 роки 6 місяців 24 дні).

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 20 000,00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої скоєним кримінальним правопорушенням.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 368,28 грн. (триста шістдесят вісім грн. 28 коп.).

Речові докази, які були передані потерпілій під розписку, залишити в її розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Головуючий: суддя