АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/2434/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1232/16 Доповідач апел.інстанції ОСОБА_2
Категорія: умовно дострокове звільнення від покарання
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 639/2434/16-к за клопотанням адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від покарання
за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 квітня 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від покарання.

З цим судовим рішенням не погодився адвокат ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу і просить скасувати ухвалу та застосувати до засудженого умовно дострокове звільнення від покарання.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Оскаржуваною ухвалою суду було встановлено, що клопотання адвоката було обґрунтовано тим, що за час відбування покарання ОСОБА_8 має 9 заохочень, накладені стягнення погашені у встановленому законом порядку, характеризується добре, відбув 3/4 призначено вироком покарання, отримав диплом за участь в написанні «Чорнобильський Спас» до Дня вшанування учасників ліквідації аварії на Чорнобильський АЕС.

Разом з тим, представник Холодногірської виправної колонії №18, де відбуває покарання ОСОБА_10 , та прокурор проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на передчасність внесеного клопотання в порядку ст.81 КК України, оскільки засуджений хоча і має заохочення, однак відбуває покарання за низку особливо тяжких злочинів, за час відбування покарання він мав 4 стягнення, 3 з яких - у ДІЗО, одне стягнення не погашено у встановленому законом порядку, засуджений працевлаштований днювальним адміністративної будівлі при установі, має невідшкодовану суму за виконавчими листами в загальній сумі 613359, 40 грн., які у добровільному порядку не погашені.

З матеріалів кримінального провадження та особової справи засудженого вбачається, що він був засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 7.05.2009 року за п.6 ч.2 ст.115 та ч.3 ст. 289 КК України до 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.02.2016 року засудженому ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.01.2008 року по 23.07.2008 року, та з 28.07.2008 року по 11.08.2009 року в строк покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання - 10.01.2008 року, кінець строку - 19.01.2019 року. Станом на 04.04.2016 року засуджений відбув 9 років 9 місяців 10 днів, залишилась невідбута частина строку - 2 роки 8 місяців 20 днів. З характеристики засудженого ОСОБА_8 убачається, що за час відбування покарання у Харківському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, режим тримання порушував, за що мав 1 стягнення та був поміщений в ДІЗО, до праці не залучався, заохочень не мав. З 9.11.2009 року відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії (№18) Харківської області. За час відбування покарання в колонії характеризується негативно, для стимулювання правослухняної поведінки адміністрацією установи був заохочений 9 разів. Однак змінив свою поведінку на гіршу, порушує режим тримання, за що мав 3 дисциплінарних стягнення, останнє з яких не погашено у вставленому законом порядку, у тому числі: 2 рази поміщувався в ДІЗО. Допущені порушення виражались у зберіганні заборонених предметів, зберіганні продуктів харчування в робочій зоні. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботу із благоустрою установи під контролем, намагається перекласти поставленні завдання на інших. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія» та « Творчість». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень. Отримує посилки та бандеролі. Відповідно до вироку суду має позов в сумі 613331, 86 грн. та судові витрати на суму 27,54 грн., але не вважає за доцільне їх виплачувати. Рішенням комісії установи 19.03.2016 року у відношенні ОСОБА_8 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання згідно особистої заяви засудженого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, законодавець передбачив можливість за певних умов такого звільнення, а не обов`язок суду таке звільнення застосувати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Суд першої інстанції правильне встановив фактичні обставини справи, дотримався вимог процесуального і матеріального права, дійшов правильного висновку щодо передчасності умовно-дострокового звільнення засудженого від покарання, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для його скасування або зміни немає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий -
суддя суддя суддя
_______________ _______________________ _________________

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13