154/480/16
1-кп/154/83/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000657 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта вища , неодруженого, працюючого, колишній військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого , у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України ( в редакції станом на 05.04.2001 року) ,-
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 10.04.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний під час мобілізації на військову службу до Збройних Сил України .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2014 року лейтенанта ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира батареї по роботі з особовим складом .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 року № 310 введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини « військова частина польова пошта НОМЕР_3 ».
В подальшому, обвинуваченого ОСОБА_4 , який самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_3 було зараховано у розпорядження Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та у відповідності до наказу командира військової частини від 28.11. 2014 року №95 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Однак, військовослужбовець ОСОБА_4 достовірно знаючи , що він являється військовослужбовцем і повинен проходити службу за призовом під час мобілізації ,не отримавши дозволу відповідного начальника, всупереч інтересам служби та вимогам ст.ст. 17,63 Конституції України , п.п.1,2 ст.1 п.4 ст. 2 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу », ст.ст.11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України діючи умисно ,усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи намір ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_4 місце дислокації якої розташоване у АДРЕСА_2 та з 13 год.00 хв . 31 жовтня 2014 року по 11 год .00 хв . 29 грудня 2015 року без поважних причин був відсутній на службі тривалістю понад один місяць, не виконував покладені на нього службові обов`язки та перебував за місцем проживання в м. Рівне ,Рівненської області .
Усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачену відповідальність, близько 11 год .00 хв . 29.12.2015 року ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( місце дислокації якої розташоване по АДРЕСА_2 ), припинивши вчиняти зазначене кримінальне правопорушення .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що 31 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_5 НОМЕР_6 , місце дислокації якої розташоване в АДРЕСА_2 і дійсно до 29 грудня 2015 без поважних причин був відсутній на службі протягом періоду понад десять днів, та перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 де проводив час на власний розсуд . Щиро кається у вчиненому та просить звільнити його від кримінальної відповідальності за зміною обстановки.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто вчинив злочин, передбачений ст.407 ч.3 КК України.

Допитавши обвинуваченого, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає що обвинуваченого може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Частинами першою, четвертою статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, щиро кається у вчиненому, проти звільнення його від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки не заперечує, про що клопоче перед судом, після вчинення ним злочину по місцю праці характеризується виключно позитивно, брав участь у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції, шкоди чи тяжких наслідків внаслідок вчиненого злочину не настало, має постійні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, на даний час не є військовослужбовцем, яким був тимчасово внаслідок проходження військової служби за мобілізацією. В силу цих обставин обстановка навколо обвинуваченого на даний час зазнала суттєвих змін, які унеможливлюють вчинення ним нового злочину, що свідчить про те, що ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечною особою.

Відповідно ч. 3 ст. 288 цього Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. 48 КК України ст. ст. 285, 286, 288 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000657 від 26 листопада 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, на підставі ст. 48 КК України провадженням закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: