А відповідно до ч.1 ст. 183 цього Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне право-порушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального право-порушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. А відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. В суді встановлено, що ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду від 30.10.2015 р. у відношенні ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, серед яких не відлучатися за межі м. Глухів без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження та повідомляти слідчого, прокурора чи суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця проживання. Також судом установлено, що місцеперебування обвинуваченого ОСОБА_4 , якого ухвалу суду від 11.12.2015 р. було оголошено в розшук, не встановлено. Крім того, залишилася невиконаною і попередня ухвала суду від 11.12.2015 р. про дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою і строк її виконання сплив.
Оскільки ОСОБА_4 раніше судимий і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, і існують ризики, зазначені у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1,5 ст. 177 КПК України, що вказують на наявність підстав для тримання ОСОБА_4 під вартою, а також, що є достатні підстави вважати, що він переховується від суду, то суд вважає необхідним надати дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі ст. 29 Конституції України та керуючись ст.ст. 176 - 177, 187, 189 - 190, 372 КПК України, суд,-
Надати дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу обвинуваченого до суду, закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, відкликання ухвали прокурором.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і оскарженню не підлягає. Копію ухвали суду негайно вручити прокурору.

Суддя