Справа № 214/3230/15-к
1-кп/214/74/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі об`єднане кримінальне провадження (№0000617 від 26.02.2015 року та №0003555 від 16.12.2015 року) відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 12 червня 2002 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 140 ч.2, 145 ч.2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 09 червня 2004 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 24 листопада 2004 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 289 ч.2, 69, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, призначеним покаранням повністю поглинуте покарання призначене вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09.06.2004 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі;
- 29 травня 2006 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 190, ст. 353, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.11.2004 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 23 квітня 2007 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, призначене покарання поглинуте покаранням призначеним за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29.05.2006 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 21 квітня 2011 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 11 липня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Курахове, Донецької області, громадянина України, розлученого, що має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньо-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, не зареєстрованого, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Димитрів, Донецької області, громадянина України, розлученого, що має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 04 червня 2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений із іспитовим строком на 1 рік. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06.01.2010 року направлено для відбуття призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.01.2009 року покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;
- 20 липня 2010 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 72 ч. 1 п.1 «Б» КК України остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
представників потерпілої - ОСОБА_11 , ОСОБА_12
захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
25 лютого 2015 року, приблизно о 22-00 год., ОСОБА_4 , повторно, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, шляхом використання раніше викрадених ОСОБА_4 у ОСОБА_10 ключів, проникли до квартири АДРЕСА_5 , звідки разом викрали особисте майно останньої, а саме: ноутбук «Samsung А31», чорного кольору, вартістю 2500 грн., mp-3 плеєр «Iriver S100», чорного кольору, вартістю 92 грн., навушники «Koss», чорно-сріблясто-синього кольору, вартістю 359 грн., шубу норкову білого кольору, вартістю 24 250 грн., годинник наручний швейцарський «Badec», вартістю 9 500 грн., жіночій парфум ТМ «Intimately Beckham», у флаконі квадратної форми фіолетового кольору, ємністю 50 мл., жіночій парфум ТМ «Carolina Herrera», у флаконі у формі тубуса золотистого кольору, ємністю 80 мл., жіночій парфум ТМ «Elizabeth Arden», у прозорому флаконі, ємністю 75 мл. та ікону «Отрада и утешение», розміром приблизно 17х25 см. Після чого, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 36 701 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, 16 грудня 2015 року, приблизно о 02 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, прибув у двір будинку АДРЕСА_6 , де скориставшись відсутністю свідків та очевидців, шляхом пошкодження замку, проник до припаркованого у вказаному дворі автомобіля «ВАЗ 21101», синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав особисте майно потерпілого ОСОБА_16 , а саме: автомобільний акумулятор «Vega» EXTRA POWER чорного кольору, 55 Ач., 420 А, 12 в, вартість якого складає 620 грн. та магнітолу «Pioneer» модель № 1091, вартість якої складає 412 грн. 25 коп. Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись останнім на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_16 майнову шкоду на загальну суму 1 032 грн. 25 коп.
Також, 16 грудня 2015 року, приблизно о 03-00 год., ОСОБА_5 , повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, прибув у подвір`я будинку АДРЕСА_7 , де скориставшись відсутністю свідків та очевидців, шляхом пошкодження замку, проник до припаркованого у вказаному подвір`ї автомобіля «VolkswagenTransporter», червоного кольору, р.н. НОМЕР_2 , звідки таємно викрав особисте майно потерпілого ОСОБА_17 , а саме: домкрат гідравлічний «Miol» модель 80-101, вартість якого складає 594 грн. 42 коп. та металевий механічний штангенциркуль «Intertool», вартість якого складає 109 грн. 51 коп., після чого з викраденим майном направився в бік будинків № 16 та № 18 на бульварі Вечірньому в м. Кривому Розі.
Однак, ОСОБА_5 , рухаючись з викраденим майном в бік будинків № 16 та № 18 на бульварі Вечірньому в м. Кривому Розі, не зміг виконати всіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця з причин, що не залежали від його, оскільки був затриманий ОСОБА_18 та потерпілим ОСОБА_17 .
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався спричинити майнову шкоду потерпілому ОСОБА_17 на загальну суму 703 грн. 93 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , належить кваліфікувати, за ч.3 ст. 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати:
-за ч.3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб;
-за ч.2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно;
-за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за ознаками: незакінченого замаху, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, який не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав би необхідними для доведення злочину до кінця.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , належить кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185,ч. 3 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі по обставинах зазначених в обвинувальному акті, та пояснив, що 16 грудня 2015 року, приблизно з другої до третьої години ночі, він проходив по вул. Корнійчука, а потім по бульвару Вечірньому, точного місця не пам`ятає. Біля будинку, номеру якого точно не пам`ятає, він зустрів знайому Замораєву ОСОБА_19 . Поспілкувавшись з останньою він попросив її почекати у дворі біля будинку, а сам пішов до іншого двору з метою вчинення крадіжки майна з автомобіля. ОСОБА_20 про свій намір вчинити крадіжку відомо не було. З автомобіля марки «ВАЗ», який знаходився у сусідньому дворі, шляхом відкриття дверей, він викрав автомагнітолу та акумулятор, з якими пішов далі. В іншому дворі він побачив автомобіль «VolkswagenTransporter», двері якого, після перевірки ним, виявились відкритими. З зазначеного автомобіля «Фольксваген» він викрав дві валізи. Як виявилось в подальшому, в одній з валіз знаходився гідравлічний домкрат, а в іншій металевий механічний штангенциркуль. З викраденим майном він направився до ОСОБА_21 , біля котрої став перекладати зазначені речі в іншу валізу. В цей момент підбігли власник автомобіля «VolkswagenTransporter» ОСОБА_17 зі своїм сусідом ОСОБА_18 , та затримали його, не позбавляючи змоги втекти з місця події. Він вирішив вчинити крадіжку, оскільки був безробітній. Все викрадене майно повернуто потерпілим. Після затримання, про всі обставини вчинених кримінальних правопорушень він розповів працівникам міліції та сприяв проведенню досудового розслідування. Він визнає, що завдав потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_16 збитків у розмірі зазначеному в обвинувальному акті.
Крім того, 25 лютого 2015 року, у вечірній час, точного часу не пам`ятає, він прийшов у гості до обвинуваченого ОСОБА_7 .. Згодом йому, на мобільний телефон,зателефонував обвинувачений ОСОБА_4 , який запропонував зустрітись. ОСОБА_7 запропонував йому піти на зустріч з ОСОБА_4 разом. До цього з ОСОБА_4 він знайомий не був. Вони зустрілися біля 95 кварталу,в районі магазину «777». Після з`ясування ОСОБА_4 наявності у нього довіреного водія таксі, він зателефонував останньому зі свого мобільного телефону. Через деякий час до них під`їхав автомобіль-таксі, за кермом якого був знайомий йому ОСОБА_22 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 та йому поїхати до ОСОБА_10 , з якою він мешкав,щоб забрати з квартири останньої належні йому речі. Крім того, ОСОБА_4 , запропонував вчинити крадіжку речей ОСОБА_10 з квартири останньої, на що він та ОСОБА_7 погодились. Раніше з потерпілою ОСОБА_10 він знайомий не був. ОСОБА_4 зателефонував потерпілій ОСОБА_10 та запропонував зустрітись. Він, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на автомобілі, під керуванням таксиста ОСОБА_22 , під`їхали до магазину «Балу», який знаходиться по вул. О. Брозовського в м. Кривому Розі. Він вийшов з автомобіля, а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знаходились в салоні. Незабаром до автомобіля підійшла потерпіла ОСОБА_10 , яка побачила в салоні автомобіля ОСОБА_4 та сіла на заднє сидіння за водієм. Він також сів до автомобіля. ОСОБА_7 сидів в автомобілі, попереду, біля водія ОСОБА_22 . Вони поїхали спочатку по Дніпропетровському шосе, в напрямку пр. Гагаріна, а потім в бік м-на Східний. На зупинці «Розвилка» вони зупинились. Він з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вийшли з автомобіля. Він залишився палити цигарку, а ОСОБА_4 та ОСОБА_10 пішли до посадки, яка знаходилася поряд. В цей момент ОСОБА_22 розвернув автомобіль, в якому залишався ОСОБА_7 . Через деякий час ОСОБА_4 повернувся та повідомив, що вони можуть їхати, а ОСОБА_10 залишається та самостійно повернеться до міста. Після чого, він, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 поїхали для вчинення крадіжки з квартири потерпілої ОСОБА_10 . Вони піднялись до квартири потерпілої, де ОСОБА_4 ключем відкрив квартиру потерпілої ОСОБА_10 . Він з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за розпорядженням останнього, взяв з шафи коротку шубу з норки білого кольору, яка знаходилась в чохлі. Він бачив як ОСОБА_7 взяв плеєра, а ОСОБА_4 пройшовшись по квартирі приніс ноутбук, який поклав в рюкзак, в якому також знаходились інші речі. Коли вони вийшли з квартири, ОСОБА_4 ніс рюкзак, в якому знаходився ноутбук та інші речі. Він ніс норкову шубу в чохлі, а ОСОБА_23 йшов з пустими руками. Біля будинку їх чекав автомобіль-таксі під керуванням ОСОБА_22 . Оскільки з ОСОБА_22 необхідно було розрахуватися за надані послуги таксі він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_24 , який мешкає по АДРЕСА_8 , щоб той заклав в ломбард під залог на своє ім`я ноутбук, який вони взяли в квартирі ОСОБА_10 . Він вважав, що зазначений ноутбук належить ОСОБА_4 , оскільки останній про це говорив. Вони забрали ОСОБА_24 та поїхали до ломбарду, в якому останній заклав ноутбук, а ОСОБА_4 забрав квитанцію. На отримані від закладу кошти, вони розрахувались з таксистом ОСОБА_22 . Потім він, ОСОБА_7 , ОСОБА_24 та ОСОБА_4 поїхали до знайомого на День народження. По дорозі вони зупинились, на Сухій балці, щоб спалити якусь червону ганчірку. Інші викрадені речі вони згрузили біля літньої кухні в приватному будинку ОСОБА_4 , розташованому на вул. Кавказькій. Серед викрадених речей була ікона, виконана на старій дошці. Він дуже шкодує, що так сталося. Йому невідомо доля викрадених речей. Після крадіжки, він з ОСОБА_4 не зустрічався. Через декілька днів, коли він був в гостях у ОСОБА_7 , до останнього приїжджав автомобіль з затемненим склом. Він вважав, що в зазначеному автомобілі знаходиться ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_7 розповідав, що вони домовлялись продавати шубу. Розкаюється у вчиненому та просить суворо його не карати. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 він визнає частково, а саме, що своїми діями він завдав потерпілій матеріальної шкоди в розмірі зазначеному в обвинувальному акті, тобто в сумі 36 701 грн.. Однак він не визнає вимоги потерпілої про стягнення з нього моральної шкоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що 25.02.2015 року, у вечірній час, точного часу не пам`ятає, до нього прийшов ОСОБА_5 , а згодом зателефонував обвинувачений ОСОБА_4 , який попросив його зустрітися, щоб допомогти перевезти речі від своєї співмешканки. Він зустрівся з ОСОБА_4 біля магазину «777» разом де познайомив останнього з ОСОБА_5 .. Після чого, ОСОБА_4 запропонував йому та ОСОБА_5 поїхати до квартири своєї співмешканки ОСОБА_10 , щоб забрати належні йому речі та викрасти речі останньої. Через деякий час до них під`їхав автомобіль-таксі, який викликав ОСОБА_5 за кермом якого був знайомий останнього. Він, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , поїхали на вул. О. Брозовськогов м. Кривому Розі, де зустрілися з ОСОБА_10 ,з якою заздалегідь по телефону домовився ОСОБА_4 .З потерпілою ОСОБА_10 він раніше не був знайомий. ОСОБА_10 сіла на заднє сидіння їх автомобіля поряд з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а він сидів попереду біля водія. За розпорядженням ОСОБА_4 всі вони поїхали по Дніпропетровському шосе, де біля Центрального цвинтаря, неподалік від посадки, зупинились. ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_10 вийшли з автомобіля та пішли в сторону посадки, при цьому ОСОБА_5 залишився біля автомобіля палити цигарки. Він з автомобіля не виходив, продовжуючи сидіти біля водія. ОСОБА_4 , приблизно через п`ять хвилин, повернувся та повідомив, що чекати ОСОБА_10 непотрібно, оскільки остання своїм ходом повернеться до міста. Він, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за пропозицією останнього, поїхали до квартири потерпілої ОСОБА_10 , щоб забрати належні йому речі. Він не пам`ятає номер та місце розташування будинку та поверх на який вони піднялися. Вони з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зайшли до квартири, після того як останній відчинив її ключем. Автомобіль з водієм, на якому вони приїхали, чекав їх біля будинку. Він розумів, що вони прийшли до квартири потерпілої ОСОБА_10 , щоб здійснити крадіжку речей останньої. ОСОБА_4 спочатку пішов у ванну кімнату, потім на кухню, а він зайшов до спальної кімнати, де на ліжку лежав МП-3 плеєр. З`ясувавши у ОСОБА_4 , що плеєра ноутбук належить останньому, він взяв їх та поклав в рюкзак. При цьому ОСОБА_5 дістав з шафи в чохлі якусь річ в застебнутому, непрозорому чохлі блакитного кольору. Потім вони з викраденим майном вийшли з квартири. ОСОБА_4 виходив з квартири останнім. Вони всі пішли до таксі. Оскільки необхідно було розрахуватись з таксистом, а коштів не було, ОСОБА_4 запропонував закласти ноутбук, але документів, щоб це зробити ні у кого не було. ОСОБА_5 зателефонував другу ОСОБА_24 , який погодився на свої документи закласти ноутбук. Вони, на цьому ж таксі, забрали ОСОБА_24 на ОСОБА_25 та поїхали до ломбарду на мкрн. Зарічний, де останній заклав викрадений ноутбук за 1300 грн.,які разом з чеком віддав ОСОБА_4 . В свою чергу останній розрахувався з таксистом, який їх весь цей час возив, віддавши 300 грн. за послуги. Після цього на кошти які залишались від ноутбука вони придбали пиво і цигарки. ОСОБА_24 , з моменту зустрічі, весь час перебував з ними трьома. В автомобілі ОСОБА_4 дав йому пошкоджений мобільний телефон в поліетиленовому пакеті та повідомив, що це його телефон. Цей телефон він згодом викинув з вікна автомобіля, оскільки він не працював. Перед поворотом на об`їзну дорогу вони зупинились, випили пива, а обвинувачений ОСОБА_4 виніс з машини жовтий поліетиленовий пакет і підпалив його. Коли пакет горів, було видно, що в ньому знаходився одяг. Йому невідомо звідки у ОСОБА_4 з`явився поліетиленовий пакет жовтого кольору. Згодом вони поїхали в бік ж/д вокзалу, де мешкав ОСОБА_5 , щоб привітати з днем народження знайомого. Згодом вони змінили таксі, та поїхали до домоволодіння ОСОБА_4 , яке знаходиться по вул. Кавказькій де згрузили викрадені речі біля будинку. ОСОБА_4 дав йому, ОСОБА_24 та ОСОБА_5 , кожному окремо, по 50 грн. на проїзд, після чого вони роз`їхались по своїх справах. Приблизно через два дні, о 16 год. 00 хв., до нього приїхав на таксі ОСОБА_4 з червоним рюкзаком, який вони викрали з квартири потерпілої ОСОБА_10 , та запропонував проїхати разом з ним, при цьому нічого не пояснював. Вони поїхали до відділення «Райффайзен банк Аваль», розташоване в районі 95 кварталу, де, як з`ясувалось пізніше, ОСОБА_4 продав шубу викрадену з квартири потерпілої ОСОБА_10 .Після ОСОБА_4 відвіз його на таксі додому, де вони розпрощались. Він визнає, що вчинив злочин, крадіжку з квартири потерпілої ОСОБА_10 .. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 визнає частково, а саме визнає, що своїми діями він завдав потерпілій матеріальної шкоди в розмірі зазначеному в обвинувальному акті, тобто в сумі 36 701 грн., та не визнає позовні вимоги про стягнення з нього моральної шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав та пояснив, що 25 лютого 2015 року, приблизно о 22 год. 00 хв., він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовилися вчинити крадіжку майна з квартири потерпілої ОСОБА_10 . Намір вчинити крадіжку речей з квартири ОСОБА_10 , що розташована в будинку по АДРЕСА_3 , у нього виник в той же день, 25 лютого 2015 року. В зазначений день він зустрівся з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яким запропонував допомогти забрати свої речі з квартири ОСОБА_10 , а також вчинити крадіжку речей належних останній. Він відчинив квартиру ОСОБА_10 за допомогою ключа, що випав з шуби останньої в автомобілі. В нього були стосунки з ОСОБА_10 , бував в вищезазначеній квартирі останньої. З квартири ОСОБА_10 вони викрали ноутбук, шубу, плеєр, парфуми жіночі, ікону та інші речі, які вказані в обвинувальному акті. Викрадені речі вони склали в сумку, рюкзак і пакет. Деякі викрадені речі вони продали, а інші, в тому числі і ікону, після їх викриття, повернули ОСОБА_10 , ноутбук, який викрали з квартири ОСОБА_10 , вони заклали до ломбарду, а кошти витратили на власні потреби. Після вчинення крадіжки речей з квартири ОСОБА_10 він з нею не зустрічався. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 визнає частково, а саме визнає, що своїми діями завдав потерпілій матеріальної шкоди в розмірі зазначеному в обвинувальному акті, тобто тільки в сумі 36 701 грн., та не визнає позовні вимоги про стягнення з нього моральної шкоди.

Враховуючи повне визнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, а також повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинувачених в інкримінованих їм зазначених кримінальних правопорушеннях.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає з чоловіком ОСОБА_27 , сином та матір`ю за адресою АДРЕСА_9 . Також вона має окрему квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_10 , в якій останній раз була, приблизно 23 лютого 2015 року.
25 лютого 2015 року, приблизно в 22-00 год., коли вона поверталась додому з магазину то побачила обвинуваченого ОСОБА_5 , який стояв біля автомобіля, марку якого не пам`ятає. Це було неподалік профілакторію та вул. Світлова. В той вечір, вона була в спортивних штанах та кофті, поверх котрої була одягнута чорна шубка з червоними рукавами з шкіри лами. Раніше незнайомий їй ОСОБА_5 звернувся до неї та запитав як проїхати за вказаною ним адресою. Коли вона зупинилась ОСОБА_5 схопив її за руки та, з допомогою, раніше незнайомого, ОСОБА_4 , затягли її в салон автомобіля. Вони заштовхали її на заднє сидіння автомобіля, а потім посадили на підлогу, позаду водія. В автомобілі знаходилися, раніше незнайомі, водій та ОСОБА_7 , обличчя яких вона в той момент не розгледіла. Вона була дуже налякана. Обвинувачений ОСОБА_4 в автомобілі почав її душити. Вона не розуміла, що трапилось, намагалась з`ясувати, що відбувається. ОСОБА_4 сказав, що вони працівники міліції і деякий час за нею спостерігають, а вказана ситуація виникла у зв`язку з невірною поведінкою її чоловіка в прокуратурі. В автомобілі, за розпорядженням ОСОБА_4 , хтось, стягнув з неї шубу, забрав гаманець з грошима в сумі, приблизно 100 - 200 грн., та ключі від квартири. Після чого автомобіль поїхав. Куди їхав автомобіль вона не бачила. Водій спитав в присутніх в автомобілі обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про подальший напрямок руху, оскільки пальне закінчувалось та необхідно було заправитись. ОСОБА_4 сказав, що вони вже приїхали. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_4 почав витягувати її з салону. Вони їхали в автомобілі приблизно 30 хв. Після того як обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витягнули її з автомобіля, вона зрозуміла, що знаходиться біля посадки на виїзді з міста. Вона намагалась з`ясувати причини її затримання, однак ніхто нічого не пояснював. Автомобіль, в якому знаходився водій з ОСОБА_7 , почав розвертатися, а вона залишилась з обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Останні натягнули їй на голову чорний капюшон і товкнули в рів, не даючи звідти вилізти. В рову вона стала на коліна. Обвинувачений ОСОБА_4 вдарив її по голові якимось предметом після чого вона втратила свідомість. Через деякий час вона прийшла до тями лежачи без шуби в посадці. Вся її шия була в крові. Вона пішла на заправку де викликала таксі, зателефонувала чоловікові, який її відвіз до лікарні. Внаслідок переохолодження вона захворіла. До зазначених подій вона не була знайома з обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_4 вона могла бачити, приблизно в 2014 році, у раніше знайомого ОСОБА_28 вдома, як і ОСОБА_4 міг бачити її там. Згодом, точного часу не пам`ятає, вона потрапила до своєї квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_10 . При вході в вказану квартиру, двері були зачинені. Зайшовши до квартири вона побачила безлад та згодом з`ясувала, що її квартиру пограбували, з квартири викрали: білу шубу з норкового хутра, виробництва Італія, годинник, ноутбук, мр3-програвач, рюкзак, ікону та духи, а також інші речі відповідно до матеріалів справи. Викрадені з квартирі речі були її особистим майном. На ноутбук документів вона не знайшла, однак він належить їй. Ікону їй згодом повернули працівники міліції.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснив, що йому зателефонував його син ОСОБА_4 та просив передати працівникам міліції пакет з речами, який йому повинні принести. Згодом незнайомий чоловік приніс йому пакет, в якому лежала ікона та годинник, які він передав працівникам міліції. Коли саме відбулись ці події він не пам`ятає. Звідки у ОСОБА_30 з`явились речі, які знаходились в пакеті, він не знає.
Крім показань допитаної в судовому засіданні потерпілої та свідка, винність обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в інкримінованих їм кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, а також винність останнього в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-протоколом огляду місця події від 26 лютого 2015 року в процесі якого було оглянуто квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_10 та фототаблиця до нього (т.1 а.с. 7-8);
-висновком дактилоскопічної експертизі №56/01-155 від 27.04.2015 року відповідно до якого два сліди пальців рук і слід долоні, з поверхні телевізора «BRAVIS» вилучені 26.02.2015 року при огляді місця пригоди, по факту крадіжки майна ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_10 і скопійовані на два відрізки липких стрічок розмірами відповідно: 24х48 мм (сліди пальців рук розмірами 23х12 мм і 12х11 мм) і 24х54 мм, залишені великим пальцем лівої руки і долонею правою ОСОБА_4 . Слід пальця руки розміром 52х16 мм на липкій стрічці розміром 56х69 мм, вилучений там же, залишений іншою особою. Дані сліди пальців рук і долоні залишені не ОСОБА_5 і не ОСОБА_7 (т.1 а.с. 28-34);
-протоколом огляду від 20.03.2015 року, згідно якого була оглянута ділянка місцевості, розташована на лівому узбіччі проїжджої частини об`їзної дороги, яка проходить з мкрн. Східний-3 на мкрн. 5-й Зарічний, на якій ОСОБА_31 вказав на залишки вогнища, на якому серед попілу видно незгорілі залишки шерсті червоного кольору, згідно пояснень ОСОБА_32 на цьому місці він разом з ОСОБА_33 та ще двома чоловіками спалили шубу з шерсті червоного кольору (т.1 а.с. 73-75);
-постановою про визнання речовим доказом від 02.04.2015 року, а саме залишків вогнища, попілу, фрагментів шерсті червоного кольору вилучених 20 березня 2015 року в ході огляду місця події та квитанцією про здачу їх на зберігання в камеру речових доказів Саксаганського РВ КМУ (т.1 а.с. 76-77);
-протоколом огляду від 25.03.2015 року згідно якого було оглянуто ділянка місцевості, розташована на узбіччі вул. Об`їзна, поблизу транспортної розв`язки вул. Електрозаводська та вул. Об`їзна. На якій було виявлено мобільний телефон «HTC Desire 300301е» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 (т.1 а.с. 78-79);
- постановою про визнання речовим доказом від 07.04.2015 року, а саме мобільного телефону «HTC Desire 300 301 е» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 в розламаному стані з сім-картою вилученого 25 березня 2015 року в ході огляду місця події та квитанцією про здачу його на зберігання в камеру речових доказів Саксаганського РВ КМУ (т.1 а.с. 80-81);
-протоколом огляду предмета від 25.03.2015 року, в ході якого було оглянуто флакон туалетної води з вдавленими цифрами «212», який добровільно видав ОСОБА_7 (т.1 а.с. 85);
-постановою про визнання речовим доказом від 27.04.2015 року, а саме жіночих парфумів ТМ «Carolina Herrera» у флаконі у формі тубуса золотистого кольору, ємністю 80 мл., вилучених 25 березня 2015 року в ході огляду (т.1 а.с. 86);
-лист генерального директора «Скарбниця Ломбард» від 24.03.2015 року про те що, ноутбук марки «Самсунг» у період часу з 26.02.2015 року закладався до ломбардного відділення ОСОБА_24 (т.1 а.с. 88);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2015 року в ході якого свідок ОСОБА_31 упізнав ОСОБА_7 , як чоловіка котрий в кінці лютого 2015 року перебував в його автомобілі спільно з ОСОБА_34 та ОСОБА_35 (т.1 а.с. 106-109);
-протоколом обшуку від 22.04.2015 року в домоволодінні АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований ОСОБА_4 , під час якого в присутності ОСОБА_36 були вилучені три флакони з парфумами (т.1 а.с. 114-117);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.04.2015 року під час якого потерпілою ОСОБА_10 було впізнано флакон парфумів ТМ «CarolinaHerrera», які було викрадено 25.02.2015 року за адресою АДРЕСА_10 та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 122-123);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.04.2015 року під час якого потерпілою ОСОБА_10 було впізнано флакон парфумів ТМ «IntimatelyBeckham», які було викрадено 25.02.2015 року за адресою АДРЕСА_10 та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 124-125);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.04.2015 року під час якого потерпілою ОСОБА_10 було впізнано флакон парфумів ТМ «ElizabethArden», які було викрадено 25.02.2015 року за адресою АДРЕСА_10 та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 126-127);
-постановою про визнання речовим доказом від 27.04.2015 року, а саме жіночих парфумів ТМ «Elizabeth Arden», ТМ «Intimately Beckham», вилучених 22 квітня 2015 року в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 та розписка про передачу їх на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 (т.1 а.с. 130-131);
-висновком товарознавчої експертизи №32 згідно якого вартість викраденого майна на момент скоєння злочину, з урахуванням зносу, склала 36701 грн. 00 коп. (т.1 а.с. 162-163);
-протоколом огляду предметів від 30.04.2015 року, в ході якого було оглянуто навушники «Кос», наручний годинник із круглим циферблатом та ремінцем світлого кольору та ікона «Отрада та утешение», які добровільно були видані ОСОБА_29 (т.1 а.с. 177);
-постановою про визнання речовим доказом від 30.04.2015 року, а саме навушників «Кос», наручного годинника із круглим циферблатом та ремінцем світлого кольору та ікони «Отрада та утешение», вилучених 30 квітня 2015 року в ході огляду (т.1 а.с. 178);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 30.04.2015 року, згідно змісту якого потерпілою ОСОБА_10 було впізнано належний їй годинник, який було видано ОСОБА_29 (т.1 а.с. 180-181);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 30.04.2015 року,згідно змісту якого потерпілою ОСОБА_10 було впізнано належні їй навушники «Koss», які було видано ОСОБА_29 (т.1 а.с. 182-183);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 30.04.2015 року, згідно змісту якого потерпілою ОСОБА_10 було впізнано належну їй ікону «Божой матері отрада і утешение», яку було видано ОСОБА_29 (т.1 а.с. 184-185);
-розпискою про передачу речових доказів, а саме навушників «Кос», наручного годинника із круглим циферблатом та ремінцем світлого кольору та ікони «Отрада та утешение», вилучених 30 квітня 2015 року в ході огляду на зберігання потерпілій ОСОБА_10 (т.1 а.с. 186);
-заявою потерпілого ОСОБА_17 про притягнення до відповідальності невідому особу, яка шляхом підбору ключа скоїла крадіжку домкрата, набору ключів, буксировочного тросу з салону його автомобіля «Фольцваген транспортер Т3» 16.12.2015 року приблизно о 03 год. 00 хв. (т.2 а.с. 4);
-протоколом огляду предметів від 16.12.2015 року в ході якого було оглянуто предмети біля першого під`їзду буд. 18 по бул. Вечірньому в м. Кривому Розі, а саме рюкзак, магнітола «Піонер», ящик з інструментами, ключі від автомобілів, акумулятор (т.2 а.с. 8-10);
-протоколом огляду автомобіля від 16.12.2015 року в ході якого було оглянуто автомобіль «Фольцваген транспортер» (т.2 а.с. 11-12);
-постановою про визнання речовими доказами від 17.12.2015 року, а саме рюкзака чорного кольору, печаток, ліхтарика, кусачок, троє ножиць, троє торцевих ключів, двох викруток, тророжкові ключі, пристрою виконаного із однієї частини ножиць (бранша ножиць), троє хомутів та ручки, зв`язку ключів від автомобіля в кількості 27 штук, вилучених 16.12.2015 року в ході огляду біля під їзду №18 на бул. Вечірньому в м. Кривому Розі та квитанцією про передачу їх на зберігання в камеру схову Саксаганського ВП (т.2 а.с.23-24);
-постановою про визнання речовими доказами від 13.01.2016 року, а саме ящика металевого з інструментами, валізи пластикового з домкратом гідравлічним « НОМЕР_4 Міола 8» буксир овального тросу, та розпискою про передачу на зберігання потерпілому ОСОБА_17 (т.2 а.с. 25-26);
-протоколом огляду предмета від 18.12.2015 року в ході якого було оглянуто добровільно видані ОСОБА_5 предмети викрадені з автомобіля «Фольцваген» 16.12.2015 року, а саме зарядний пристрій для мобільного телефону «Нокиа», чорний футляр з пластмаси (т.2 а.с. 37);
Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 діянь, інкримінованих їм стороною обвинувачення, відповідають показанням обвинувачених, потерпілої та свідка по справі.

Показання потерпілої та свідка, дані наведених процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм діянь.
Відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи в сукупності досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, суд вважає що вони є обґрунтовані, належні, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Користуючись наданим правом, суд, має за мету ухвалення справедливого вироку та захисту прав і основоположних свобод людини і громадянина. У ході судового розгляду кримінального провадження суд не наділений правом змінити висунуте щодо особи обвинувачення.
Суд не вправі проводити розгляд щодо інших осіб, про причетність яких до кримінального правопорушення стало відомо під час судового провадження.
Також суд не вправі під час судового провадження у будь-який спосіб поставити питання про внесення змін прокурором обвинувачення.
Оскільки судовий розгляд у даному кримінальному провадженні здійснюється лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення та в межах обвинувачення, суд не має права з`ясовувати обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення особами, які не є обвинуваченими у кримінальному провадженні та виходити за межі висунутого обвинувачення в частині погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані, які характеризують осіб обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 визначається щире каяття.
Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України ( т. 1 а.с.196).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який має посередню характеристику (т. 1 а.с.197 ), за попереднім місцем відбування покарання характеризується задовільно (т.1 а.с. 195), раніше неодноразово судимий (т. 1 а.с.188-191), вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (т.1 а.с.192-193), перебував на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер»: у лікаря психіатра з 1996 року з приводу: розлад особистості та поведінки, обумовлений черепно-мозковою травмою, психоорганічний синдром, знятий з нагляду в 2006 році у зв`язку з відсутністю відомостей про хворого (/т. 1 а.с.196), у лікаря нарколога на обліку не перебуває (т. 1 а.с.198).
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, необхідним застосувати ч. 4 ст. 81 КК України та на підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.04.2011 року.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Так, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначається щире каяття.
Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (т. 1 а.с.204).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєних злочинів, один з яких відноситься до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно (т.1 а.с. 205); раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (т. 1 а.с.201-202), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер»: у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває (т. 1 а.с.204-205).
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

Разом з цим, суд зазначає про неможливість виправлення підсудного ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства, оскільки він є особою, яка в період розгляду кримінального провадження №0000617 від 26.02.2015 року вчинив новий корисливий злочин, а тому суд не знаходить підстав для застосування до нього при призначенні покарання положень ст.ст.69, 75 КК України.
Так, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначається щире каяття.
Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , визнається рецидив злочину.
Обвинувачений ОСОБА_7 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 1 а.с.210).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо (т.1 а.с. 212); раніше судимий (т. 1 а.с.209), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер»: у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т. 1 а.с.210-211).
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та запобігання вчиненню ним нових злочинів
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
У справі потерпіла ОСОБА_10 заявила цивільний позов про стягнення на її користь, з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , солідарно, матеріальну шкоду в розмірі 152 000 грн. та 300 000 грн. моральної шкоди, яка завдана кримінальним правопорушенням, а також витрати на надання юридичної допомоги. В обґрунтування свої вимог ОСОБА_10 вказала, що в результаті злочинних дій ОСОБА_4 їй було завдані легкі тілесні ушкодження, а також у неї було викрадене майно, а саме: полу шубок з лами, мобільний телефон «НТС Dtsire 300», ключі від квартири, ноутбук «Samsung А31», вартістю 6000 грн., mp-3 плеєр «Iriver S100», вартістю 4 000 грн., навушники «Koss», вартістю 700 грн., шуба норкова, вартістю 28 000 грн., годинник «Свитязь», вартістю 4000 грн., годинник наручний «Badec», вартістю 10 000 грн., жіночій парфум ТМ «Intimately Beckham», вартістю 1 200 грн., жіночій парфум ТМ «Carolina Herrera», вартістю 1 500 грн., жіночій парфум ТМ «Elizabeth Arden», вартістю 1 500 грн., ікону «Отрада и утешение», вартістю 100 000 грн.та рюкзак фірми «Addidas», який майнової цінності не представляє. (т.4 а.с.71)
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_10 визнали частково, а саме в частині завдання потерпілій матеріальної шкоди в розмірі зазначеному в обвинувальному акті, тобто тільки в сумі 36 701 грн., та не визнали позовні вимоги про стягнення з них моральної шкоди.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Частиною першою ст. 1177 ЦК України, визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що в результаті неправомірних дій обвинувачених потерпілій ОСОБА_10 було завдано майнової шкоди на суму 36 701 грн., що підтверджується висновком товарознавчої експертизи №32 (т.1 а.с. 162-163), що сторонами не оспорюється.

Отже враховуючи, визнання обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 позовних вимог в частині завдання ОСОБА_10 матеріальної шкоди в розмірі 36 701 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню, з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , солідарно, на користь ОСОБА_10 36 701 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.
Приймаючи зазначене вище рішення, суд вважає, що оскільки потерпілою ОСОБА_10 не надано інших належних та достатніх доказів, які підтвердили завдання їй обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 152 000 грн., враховуючи, що останніми повернута частина майна зазначена в позові (т.1. а.с. 131, 178), в задоволенні іншої частини вимог про стягнення матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, враховуючи встановлені та зазначені вище в кримінальному провадженні судом обставини, суд приходить до висновку, що потерпіла ОСОБА_37 отримала душевні страждання внаслідок неправомірних дій обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , вину в вчиненні яких останніми визнано.
Суд, при визначені розміру відшкодування обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 моральної шкоди завданої потерпілій ОСОБА_37 , відповідно до роз`яснень пункту 9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», враховує: ступінь змін в звичайному ритмі життя потерпілого у зв`язку з протиправними діями останніх,характер, час та рівень зусиль, які вимушена прикладати потерпіла для відновлення втраченого майна, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги потерпілої ОСОБА_37 частково в частині стягнення в якості моральної шкоди з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , солідарно, 10 000 (десяти тисяч) грн.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Виходячи з вказаної вище вимоги норм закону, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 судових витрат понесених потерпілою ОСОБА_37 , оскільки останньою не надано доказів наявності таких витрат, в тому числі оплати послуг своїх представників адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Крім того, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , солідарно, на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-дактилоскопічної експертизи в розмірі 245 грн. 52 коп. (т.1 а.с.27).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Центрально-міськогорайонного суду м. Кривого Рогу від 21.04.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання, тобто з 19 березня 2015 року (Т.1 а.с.48).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної чинності.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у строку відбування покарання з 19 березня 2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання:
за ч.3 ст. 185 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
за ч.2 ст. 185 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту затримання, тобто з 21 грудня 2015 року (Т.2 а.с.94).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної чинності.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у строк відбування покарання з 21 грудня 2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної чинності.
Позовні вимоги ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , солідарно, на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням 36 701 (тридцять шість гривень шістсот одну) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , солідарно, на користь ОСОБА_10 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
В іншій частині позовних вимог та стягненні процесуальних витрат за надання правової допомоги - відмовити.
Речові докази залишки вогнища, попілу, фрагменти шерсті червоного кольору, мобільний телефон «HTC Desire 300 301 е» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 в розламаному стані з сім-картою, що знаходяться на зберіганні в СаксаганськомуВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області знищити. (т.1 а.с. 76-77, т.1 а.с. 80-81).
Речові докази - жіночі парфуми ТМ «CarolinaHerrera» у флаконі у формі тубуса золотистого кольору, жіночі парфуми ТМ «ElizabethArden», ТМ «IntimatelyBeckham», навушники «Кос», наручний годинник із круглим циферблатом та ремінцем світлого кольору, ікону «Отрада та утешение», що знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_10 залишити в розпорядження останньої (т.1. а.с.86, 130-131, 178);
Речові докази - рюкзак чорного кольору, перчатки, ліхтарик, кусачки, троє ножиць, троє торцевих ключів, дві викрутки, троє рожкових ключів, пристрій виконаний із однієї частини ножиць (бранша ножиць), троє хомутів та ручка, зв`язка ключів від автомобіля в кількості 27 штук, що знаходяться на зберігання в камері схову Саксаганського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області знищити (т.2 а.с.23-24);
Речові докази - ящик металевий з інструментами, валіза пластикова з домкратом гідравлічним « НОМЕР_4 Міола 8», буксир овального тросу, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_17 залишити в розпорядження останнього, дозволивши користування на власний розсуд (т.2 а.с. 25-26).
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , солідарно, на користь держави 245 грн. 52 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1