Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/420/2016 Справа № 641/6127/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0001393 від 01.07.2016 р., за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з незакінченою вищою освітою,офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2016року, приблизно о 17.00год., ОСОБА_5 , знаходячись біля під*їзду №5 будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин із сусідкою ОСОБА_4 , 1963 р.н., маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень, та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс лівою рукою не менше 4-х ударів в область обличчя ОСОБА_4 , в результаті чого, спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців в правій навколо очній ділянці, в правій виличній ділянці з переходом на вертикальну та горизонтальні частині гілки нижньої щелепи, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №3690-ая/16 від 11.07.2016 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав частково, пояснив, що 26.06.2016р. йому зателефонувала його рідна бабуся ОСОБА_6 , яка повідомила, що до них додому приходила сусідка ОСОБА_4 , яка її ображала, штовхала, била посуд, примушувала його мати пити коньяк, в зв*язку з чим бабуся була змушена покликати сусідок, яким вивести ОСОБА_4 з квартири не вдалось, й, лише після приходу голови кооперативу, ОСОБА_4 покинула приміщення. Коли приїхав додому, приблизно о 17.00год., то бабуся ОСОБА_6 йому розповіла про даний інцидент. ОСОБА_4 сиділа на лавці, коли вони стали разом виходити у двір. Побачивши бабусю, вона почала її ображати нецензурними словами, погрожувала розправою, на що він, захищаючи свою сім*ю, зробив два шаги до неї та вдарив в обличчя. Вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані за ст.124 КК України. Зазначив, що не заперечує той факт, що наніс ОСОБА_4 удари в обличчя, можливо саме 4 удари.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, його вина у вчиненому доведена повністю і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_5 вона знає як сусіда. Дійсно, 26.06.2016р. вона прийшла за адресою - АДРЕСА_1 , щоб повідомити мати обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 про те, що її свекруха померла. Проте, двері їй відчинила мати ОСОБА_7 ОСОБА_6 . На пропозицію пам*янути з ОСОБА_7 її свекруху, ОСОБА_6 заперечувала, оскільки ОСОБА_7 лікується в психіатричному закладі та попросила її вийти з квартири. Коли прийшли сусідки, то вона відразу вийшла, й пішла у двір. Нецензурною лайкою не висловлювалась, й, хоча була напідпитку, вела себе адекватно. Сидячи на лавці, побачила, що з під*їзду вийшов ОСОБА_5 , а за ним ОСОБА_6 , яка стала на неї вказувати зі словами «Он вона сидить». ОСОБА_5 , підійшовши, несподівано почав її бити, вдарив декілька разів в обличчя. Після цього уїхав на велосипеді, а вона пішла до РВВС написала заяву. Зазначила, що в зв*язку з неправомірними діями ОСОБА_5 , вона 8 днів була непрацездатна. До лікарні не зверталась, лікування їй не призначалось, лікувалась сама. Вказала, що їй була спричинена моральна шкода в сумі 20000,00 грн., яка полягає в зміні її звичного укладу способу життя, болі та переживаннях за своє здоров*я та зовнішній вигляд. Просила ухвалити покарання на розсуд суду, задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений є її онуком, який мешкає разом з нею, потерпіла є подругою її доньки ОСОБА_7 . Пояснила, що 26.06.2016р. приблизно о 15.00год. до них прийшла ОСОБА_4 в сильному ступені алкогольного сп*яніння. Стала вимагати надати їй можливість пам*янути разом з ОСОБА_7 її колишню свекруху. Оскільки донька проходила лікування в психіатричної лікарні, вона заперечувала. На що ОСОБА_4 почала вести себе неадекватно, скандалити, нецензурно висловлюватись, погрожувати фізичною розправою, в зв*язку з чим була змушена покликати сусідів, які вивести ОСОБА_4 з квартири не змогли, й лише після приходу голови кооперативу, ОСОБА_4 покинула приміщення. Зазначила, що поліцію не викликала, оскільки не хотіла, щоб у ОСОБА_4 були неприємності. Вподальшому остання знову приходила, але вона їй не відчинила двері. Коли прийшов додому онук ОСОБА_5 , вона розповіла йому щодо ситуації, яка виникла з ОСОБА_4 й про те, що тепер вона боїться виходити на вулицю, на що ОСОБА_5 запропонував їй піти разом у двір, оскільки в квартирі було дуже жарко. Коли вони вийшли з під*їзду, ОСОБА_4 сиділа у дворі будинку й знов почала її ображати нецензурною лайкою, погрожувати розправою, у відповідь на що онук ОСОБА_5 декілька разів вдарив ОСОБА_4 в обличчя, після чого уїхав на велосипеді.
Наведені показання потерпілої та свідка в частині обставин спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим, узгоджуються між собою та з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінальної справи та дослідженими в судовому засіданні і у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Разом з тим, показання свідка ОСОБА_6 в частині наданих нею пояснень щодо вчинення неправомірних дій з боку потерпілої ОСОБА_4 відносно неї, суд оцінює критично, оскільки свідок до правоохоронних органів з цього приводу не зверталась, й, таким чином, не повідомила будь-які офіційні органи щодо вчинення ОСОБА_4 неправомірних дій та спричинення будь-якої шкоди її правам, свободам та законним інтересам.
Крім показань потерпілої та свідка, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.07.2016року з потерпілою ОСОБА_4 , згідно якого остання продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень 26.06.2016року ОСОБА_5 , знаходячись біля під*їзду №5 буд. АДРЕСА_2 ;
- висновком судово-медичної експертизи №3690-ая/16, згідно якого в гр.. ОСОБА_4 мають місце синці на правій навколо очній ділянці, в правій виличній ділянці з переходом на вертикальну та горизонтальні частини гілки нижньої щелепи, на внутрішній та на передній поверхнях правого плеча в середній третині, на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, садна на внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині.Дані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, синці- за механізмом удару або удару-тиснення, садна-за механізмом прямого удару-тертя-ковзання, та, враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані за 1-3 доби до проведення огляду. Цей висновок підтверджується загальним виглядом ушкоджень, а також стадією загоєння саден і кольором синців. За ступенем тяжкості синці та садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 , а саме ушкодження на голові, правій руці, могли утворитись при обставинах, на які вона вказує в протоколі проведення слідчого експерименту.Тобто, не суперечать об*активним судово-медичним даним, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи, в частині способу спричинення та механізму утворення, виявлених у неї тілесних ушкоджень;
Суд вважає дані докази належними та допустимими.
Крім того, судом приймається до уваги, що обвинуваченим не заперечуються фактичні обставини справи в частині спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , а саме нанесення рукою не менше 4-х ударів в область обличчя ОСОБА_4 та спричинення, таким чином, легких тілесних ушкоджень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, що узгоджується з показаннями потерпілих в цій частині.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 , що були дані в судовому засіданні в тій частині, що він спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , захищаючи честь та здоров*я своєї сім*ї, при цьому перевищив межі необхідної оборони.
Так, згідно ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним спричиненням тілесних ушкоджень , зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де зволікання з боку того , хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає , загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних правом інтересів. Крім того, не може бути визнана такою , що перебуває у стані необхідної оборони , особа, яка сама вчинює протиправні дії.
Так, конфлікт між потерпілою ОСОБА_4 та бабусею обвинуваченого - ОСОБА_8 , який носив лише словесний характер; відсутність активних фізичних дій потерпілої відносно ОСОБА_8 або обвинуваченого; сам характер нанесення ушкоджень обвинуваченим потерпілій; їх різна стать та вік; наявність явної фізичної переваги обвинуваченого над потерпілою всі ці обставини приводять суд до висновку, що у обвинуваченого не було невідкладної необхідності в заподіянні шкоди потерпілій, що дії ОСОБА_4 не загрожували негайною і невідворотньою шкодою для охоронюваних правом інтересів обвинуваченого чи його бабусі ОСОБА_8 , а тому обвинувачений не знаходився у стані необхідної оборони.
Навпаки, фактичні обставини кримінального провадження свідчать, що обвинувачений ОСОБА_5 керувався метою розправи над потерпілой, його дії мали протиправний характер, а тому відповідальність за заподіяну шкоду повинна наставати на загальних підставах , як за умисний злочин.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину , зокрема, враховуючи спосіб, кількість, характер та локалізацію спричинених тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого та потерпілої в ході конфлікту, суд прийшов до правильного висновку щодо змісту та спрямованості умислу ОСОБА_5 та вірної кваліфікації його діяння за ч.1 ст. 125 КК України.
Таким чином, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 щодо невизнання провини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки його свідчення не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Таким чином, покази обвинуваченого в частині не визнання провини суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєний злочин.
З огляду на вищевикладене, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, про надуманість його доводів про вчинення кримінального правопорушення в зв*язку з захистом честі та здоров*я своєї сім*ї та вчинення дій з перевищенням меж необхідної оборони, а також про доведеність його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлені.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн., підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності його його вини.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, який спричинив легкі тілесні ушкодження, що призвело до душевних страждань потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні доведена.
В даному випадку, вимогу щодо стягнення моральної шкоди, потерпіла обґрунтовує тим, що така шкода завдана їй внаслідок отримання тілесних ушкоджень та полягає у переживаннях, душевному болю та моральних страждань, зазначила, що довгий час через зовнішні прояви ушкоджень не мала можливості працювати, це призводило до нових переживань.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнала потерпіла, зазнавши тілесних ушкоджень, їх тривалість, та приходить до висновку про часткове задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме - в розмірі 500,00 грн.
Судові витрати - відсутні.
Речові докази - відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 (сто п*ятдесят) годин.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 (п*ятьсот) гривень 00 копійок. В задоволенні цивільного позову в іншій частині - відмовити за необгрунтованістю.
Міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обирались.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя - ОСОБА_1