Справа № 453/1004/16-к
№ провадження 1-кп/453/86/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2016 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше судимого 27 жовтня 2015 року Сколівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, -
ОСОБА_4 , будучи засудженим 27 жовтня 2015 року Сколівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 164 КК України, на шлях виправлення не став, повторно скоїв злочин.
Так, рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року, на підставі якого 25 грудня 2014 року видано виконавчий лист, ОСОБА_4 призначено сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, починаючи з 28 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2014 року, на підставі якого видано виконавчий лист, йому призначено сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 500 (п`ятсот) гривень. Він, достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, ігноруючи на неодноразові звернення як ОСОБА_5 так і повідомлення та виклики ДВС Сколівського РУЮ у Львівській області з цього приводу, отримуючи щомісячно прибутки за виконання різних робіт, злісно ухилявся від сплати призначених рішенням суду коштів, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав, участі у вихованні дитини не приймав, зароблені гроші витрачав на власні потреби. Вказав також, що має хворобу і йому необхідно лікуватись. Просить суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючи матеріалів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, який вже був судимий за аналогічний злочин, - вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 164 КК України, оскільки він, будучи раніше судимий за ч.1 ст. 164 КК України, злісно ухилився від сплати встановлених судом аліментів на утримання своєї дочки.
Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючою вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра Сколівської ЦРЛ Львівської області не перебуває, вважається таким, раніше судимий за ч.1 ст. 164 КК України, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки не усунув.
З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 164 КК України у вигляді громадських робіт на певний строк.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, та призначити покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1