Справа№ 640/3130/16-к
н/п 1-кп/640/281/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, має на утримання двох малолітніх дітей, раніше судимого: 02.08.2012 р. Ленінський районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.3 ст.357, ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився від відбування покарання згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2015 р. умовно-достроково на не відбутий термін покарання 1 рік 3 місяці 23 дня, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
09 лютого 2016 року приблизно о 09:25 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи в салоні маршрутного таксі №263, що слідувало повз автозаправки «Окко» за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 2-в, де, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, направлені на викрадення чужого майна, таємно викрав з рюкзака ОСОБА_7 гаманець з грошима в сумі 941 грн. Після чого ОСОБА_6 вийшов з автобусу на зупинці «ХАІ», розташованій по вул. Чкалова в м. Харкові, і був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з чим, свій злочинний умисел не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
20 вересня 2016 року приблизно о 19:20 год. ОСОБА_6 , знаходячись у салоні маршрутного таксі №263 при пересуванні по вул.Чебишева в м. Харкові, діючи умисно, повторно, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з жіночої сумки ОСОБА_8 , належне останній майно загальною вартістю 411 грн. 00 коп., а саме: гаманець жіночий ТМ «Fuerdanni» помаранчевого кольору вартістю 216 грн. 00 коп. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №128 від 26.09.2016, з грошовими коштами в сумі 195 грн. 00 коп. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_6 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час спроби залишити місце вчинення злочину із викраденим майном був затриманий силами громадськості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив, що 09.02.2016 р. ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні маршрутного таксі №263 вкрав з рюкзака незнайомої дівчини гаманець та намагався вийти на зупинці «ХАІ», але був затриманий працівниками поліції. 20.09.2016 р. ОСОБА_6 рухався в маршрутному таксі №263 та витяг із сумочки незнайомої жінки гаманець. Жінка це побачила, тому ОСОБА_6 повернув їй гаманець. Проте, люди, які їхали в маршрутному таксі, не дали ОСОБА_6 вийти з автобуса та викликали поліцію. По приїзду поліцейських ОСОБА_6 був затриманий та доставлений в райвідділ поліції. В скоєному кається, просить суворо не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, положення ст.349 КПК України їм роз`яснені, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються. Обвинувачений ОСОБА_6 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_6 по обох епізодах за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, не одружений, має на утриманні двох малолітніх синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , характеризується задовільно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд вважає щире каяття, наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх синів ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутність матеріальної шкоди від кримінального правопорушення, оскільки викрадене майно повернуто потерпілим.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, кримінальне правопорушення вчинив до відбуття покарання за попереднім вироком, пом`якшуючі покарання обставини і відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи викладене, суд при визначенні розміру остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 застосовує ч.1 ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_6 засуджується за кримінальне правопорушення, яке він вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком Ленінський районного суду м. Харкова від 02.08.2012 р., під час звільнення згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2015 р. умовно-достроково на невідбутий термін покарання 1 рік 3 місяці 23 дня.
Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в строк покарання ОСОБА_6 зараховується строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк попереднього ув`язнення слід рахувати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 20 вересня 2016 року до дня ухвалення вироку суду, тобто до 10 листопада 2016 року включно, зарахувавши також в строк попереднього ув`язнення затримання ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді, суду в період з 09.02.2016 р. по 11.02.2016 р.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжується судом до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 09 січня 2017 року.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 02.08.2012 р. у вигляді шести місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 20.09.2016 р.
Зарахувати в строк відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 09 лютого 2016 року по 11 лютого 2016 року (затримання без ухвали слідчого судді, суду), а також з 20 вересня 2016 рок до дня ухвалення вироку суду, тобто до 10 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27) ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 09 січня 2017 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1