Справа № 431/2535/16-к
Провадження № 11-кп/782/237/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5.09.2016 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської обл. апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Старобільського райсуду Луганської обл. від 23.06.2016 р., -

в с т а н о в и в:
Цим вироком ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шульгінка

Старобільського р-ну Луганської обл., українець,

громадянин України, має середню освіту, не одружений, не працює, раніше судимий:

- 18.12.2007 р. Сєвєродонецьким міськсудом Лу-

ганської обл. за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК Ук-раїни з іспитовим строком 3 роки;

- 7.10.2008 р. Сєвєродонецьким міськсудом Лу-ганської обл. за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року 6 міс. позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28.05.2013 р. Старобільським райсудом Луган-ської обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 міс. позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 2 роки позбав-лення волі;

- 3.07.2014 р. Старобільським райсудом Лугансь-кої обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 міс. позбавлення волі;

- 21.09.2015 р. Старобільським райсудом Лугансь-кої обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років поз-бавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 2 ро-ки,

зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 ,

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання і покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі за вироком Старобільського райсуду Луганської обл. від 21.09.2015 р. остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення во-лі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 змінено з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взятий під варту в залі суду, строк відбування покарання обчислено з 23.06.2016 р. Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.06.2016 р. до моменту набрання вироком законної сили з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про речові докази та судові витрати вирішені судом відповідно до чинного КПК України.

Вироком суду встановлено, що 26.02.2015 р. о 12 год. Бугай, перебуваючи у стані алкого-льного сп`яніння, знаходився у флігелі, розташованому на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , де у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла (крадіжку). Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які теж перебували у вказаному флігелі, не спостерігають за його дія-ми, викрав ключі від будинку розташованого на території домоволодіння та використовуючи їх проник до нього. З будинку ОСОБА_7 таємно викрав супутниковий ресивер «Orion4100С» вартість якого, згідно висновку експерта складає 250 грн., набір інструментів «Bosh», вартість якого згідно довідки ФОП ОСОБА_11 складає 400 грн. та електричну духовку марки «Saturn», вартість якого згідно довідки ФОП ОСОБА_11 складає 850 грн. Викраденим майном ОСОБА_7 розпоря-дився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1500 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку суду, просить пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання шляхом застосування ст. 69 КК України. Вважає, що судом у відношенні нього винесено необґрунтований вирок внаслідок призначення, на його думку, надмірно суворого покарання, вважає, що судом першої інстанції не повністю враховані пом`якшуючі обставини, а саме явку з повинною, щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, а також активне сприяння слідству, також зазначає, що в нього на утриманні є неповноліт-ня дочка.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішен-ня суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, висновок про вину-ватість ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, під-верджується зібраними та перевіреними в порядку ст. 349 КПК України доказами, яким дана вірна та об`єктивна оцінка та не оскаржується у апеляційній скарзі.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинувачен-ням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів сто-совно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обста-вин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, апеляційний суд, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не пере-віряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 ч. 1 КПК України докази не дослід-жувались.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначе-ного покарання тяжкості злочину та особі винного внаслідок суворості, то апеляційний суд вва-жає, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання апеляційний суд вва-жає безпідставними.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним ха-рактеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

У даному кримінальному провадженню, як видно з його матеріалів, не встановлено обста-вин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено з порушеннями визначених законом загальних засад.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував ступень тяжкості, скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно з нормами ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, оцінив дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно ( а. пр. 50,), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває ( а. пр. 58), не працює і не навчається, врахував щире каяття, активне спри-яння розкриттю злочину, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння і тому визнав за необхі-дне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд першої інстанції обгрунтовано не визнав обставиною, що пом`якшує покарання пере-бування на утриманні у обвинуваченого неповнолітньої дочки, тому що це не підтверджено нія-ким документом, а також відшкодування шкоди потерпілій, тому що з матеріалів провадження випливає, що їй було повернуто вилучене у обвинуваченого майно, яке він раніше вкрав.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дій-шов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів без ізоляції від суспільства.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вимоги статей 50 та 65 КК України вико-нав і обґрунтовано дійшов висновку про не можливість застосування статей 69 та 75 КК України, як про це ставиться питання обвинуваченим у скарзі.

Також, судом враховано той факт, що вироком Старобільського райсуду Луганської обл. від 21.09.2015 р. ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на під-ставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, а тому суд при призначенні покарання на законних підставах застосував правила ч. 4 ст. 70 КК України, а саме часткове складання покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :
Вирок Старобільського райсуду Луганської обл. від 23.06.2016 р. стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги без-посередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудже-ним, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді