справа №176/2522/16-к
провадження №1-в/176/1274/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2016 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), справу за клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке надійшло від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого 02.12.2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч. 3, ст.71 ч. 1 КК України до позбавлення волі 8 років 6 місяців. За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19.02.2016 року у строк відбування покарання у порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 04.04.2011 року по 13.03.2012 року, який відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії №26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 засуджений 02.12.2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч. 3, ст.71 ч. 1 КК України до позбавлення волі 8 років 6 місяців.
Початок строку відбування покарання 04.04.2011 року, кінець строку відбування покарання згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19.02.2016 року, за якою зарахований період попереднього ув» язнення у порядку ч. 5 ст. 72 КК України є 25.10.2018 року.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заявлене ним клопотання про умовно-дострокове звільнення, в якому на обгрунтування посилався на стан здоров`я, просив звільнити від подальшого відбування покарання. Підтвердив застосування до нього двох стягнень та одного заохочення.
Представник Жовтоводської ВК №26 вважав, що засуджений на цей час передуючою поведінкою довів своє виправлення, оскільки залучався до виконання робіт, та мав останнє заохочення.

Прокурор в кримінальному провадженні вважав клопотання підлягає задоволенню, виходячи з поведінки та ставлення до праці засудженого яка передувала та мала місце за останній період відбування покарання, що вказує та дає підстави вважати його виправлення.
Обговоривши зазначене клопотання, дослідивши подані докази, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.
Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що ОСОБА_3 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 12.04.2011 року, згідно наказу №111 по Дніпропетровському СІ від 14.11.2011 року був підданий дисциплінарному стягненню у вигляді попередження за зберігання заборонених предметів (лезо) ч. 2 а. о/с 11, під час перебування в слідчому ізоляторі згідно характеристик характеризувався негативно (а. о/с 44 ч. 2), до праці не залучався.
В Жовтоводській ВК №26 відбуває міру покарання з 04.05.2012 року. З цього часу протягом період у відбування покарання в установі виконання покарання мав ще одне стягнення правами начальника відділення колонії від 10.07.2015 року за порушення локалізації, самовільно покинув територію їдальні, у вигляді попередження (ч. 2 а. о/с 47).
В наступному після накладання цього стягнення мав лише 1 заохочення у вигляді подяки від 20.09.2016 року за сумлінне ставлення до праці, а саме ремонту приміщень на території колонії (ч. 2 а. о/с 62), тобто майже менш ніж за два місяці до звернення до суду з справжнім клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Крім того, протягом часу відбування покарання в установі згідно матеріалів особової справи, характеристик станом на 15.07.2015 року, станом на 08.04.2016 року, 23.09.2016 року ОСОБА_3 весь час як особа незмінно характеризується посередньо та не задовільно, протягом 2015 року неодноразово проводились профілактичні бесіди у зв`язку з недотримання режиму відбування ( а. о/с. 44, 52, 57, 63), на виробництві установи з фіксуванням норм виробітку ніколи не працював, будь-яким чином зацікавленості в участі в суспільно корисній праці не виявляв, залучався і приймав участь в роботах з благо устрою установи лише з вересня 2016 року (а. о/с 57,63).
Таким чином, оцінюючи у сукупності характеризуючи дані засудженого протягом часу відбування покарання, його характеристики і поведінку , залучення і відношення до праці, наявність 2 стягнень, останнє з яких накладене протягом останнього року відбування покарання, та наявність лише 1 заохочення після стягнень, та яке було застосоване останнього часу, менш ніж за два місяці, саме перед зверненням з клопотанням, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_3 змінився та став на шлях виправлення , а тим більше виправився.

Так, умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності.
При цьому суд також враховує, що ОСОБА_3 є засуджений та відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, а умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання у разі засудження за умисний особливо тяжкий злочин.
Як вбачається і підтверджується матеріалами особової справи ОСОБА_3
засуджений за вироком від 02.12.2011 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за особливо тяжкий злочин за ст. 289 ч. 3 КК України, з застосуванням ст.71 ч. 1 КК України до позбавлення волі 8 років 6 місяців. На підставі ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19.02.2016 року у строк відбування призначеного покарання за цим вироком у порядку ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 04.04.2011 року по 13.03.2012 року, тобто 11 місяців 9 днів, які мають вираховуватись один день попереднього ув`язнення як два дні позбавлення волі, у зв`язку з чим фактичний строк відбування покарання складає 7 років 6 місяців 21 день (початок строку відбування покарання 04.04.2011 року, кінець строку 25.10.2018 року), три четверті строку від якого складають 5 років 10 місяців, які спливають тільки 04.02.2017 року, тобто на момент звернення не відбув належну частину покарання.
Будь-яке документальне підтвердження стану здоров`я, на яке посилався ОСОБА_3 , суду не надав.
Таким чином, до ОСОБА_3 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та суд не вбачає підстав до задоволення клопотання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.
Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.
Суддя: ОСОБА_1