Справа №577/91/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/818/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/91/16-к за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Білопільського району Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 липня 2016 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- прокурор прокуратури Білопільського району Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_12 (із змінами), просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки судом не були спростовані доводи обвинуваченого та досліджені в судовому засіданні докази того, що він завдав потерпілому тілесні ушкодження захищаючись від його неправомірних дій. Також зазначає, що попередній вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_10 був засуджений за ст.118 КК України, був скасований не з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження чи неправильної перекваліфікації його дій з ч.1 ст.115 на ст.118 КК України, а через істотні порушення вимог КПК України, які полягали в тому, що суд не навів у вироку мотивів такого рішення;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що напад на ОСОБА_10 і реальна загроза його життю підтверджуються висновками експертизи, показаннями свідків та характеристикою потерпілого, але суд першої інстанції не взяв їх до уваги та зробив хибні висновки, що і призвело до незаконного вироку. Крім того, зазначає, що судове засідання від 12.07.2016 р. було зафіксоване на технічний носій інформації зі сторонніми шумами, які унеможливлюють чітке та зрозуміле прослуховування показань обвинуваченого.

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.07.2016 р. ОСОБА_10 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_10 було зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 24.05.2015 р. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду 23.05.2015 р. близько 23-00 години обвинувачений ОСОБА_10 , проходячи по вул. Шкільній в с. Рижівка Білопільського району Сумської області зустрів ОСОБА_14 , який запропонував пройти до його господарства з метою з`ясування відносин. В приміщенні літньої кухні між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_14 взяв ніж та почав погрожувати обвинуваченому, порізавши куртку в яку той був одягнений. В цей час ОСОБА_10 за допомогою обох рук вихопив у ОСОБА_14 ніж з правої руки та, тримаючи його своєю правою рукою, наніс один удар у передню поверхню шиї потерпілого, завдавши тяжкі тілесні ушкодження, після чого пішов додому, а ОСОБА_14 вийшов з території господарства на проїзну частину вул. Шкільної неподалік від місця власного мешкання, де впав та помер.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні і частково апеляційну скаргу захисника, просила скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали змінену апеляційну скаргу прокурора та апеляційну скаргу захисника, і також просили скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги як прокурора, так і захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів п.п.2-3 ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є: невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності (п.п.1 і 4 ч.1 ст.411 КПК України).

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що попереднім вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2015 р. ОСОБА_10 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.118 КК України і йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Сумської області від 24.12.2015 р. вказаний вирок суду першої інстанції був скасований у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і був призначений новий розгляд у суді першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону відносно того, що фіксація на технічному носії інформації судового засідання від 12.07.2016 р. унеможливлює чітке та зрозуміле прослуховування показань обвинуваченого, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, а згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, крім іншого, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою: докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_10 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в тому, що 23.05.2015 р. близько 23-00 години перебуваючи в приміщенні літньої кухні господарства по вул. Шкільній в с. Рижівка Білопільського району Сумської області, у ході виниклого на ґрунті неприязних відносин конфлікту між ним та ОСОБА_14 , останній взяв ніж та почав погрожувати обвинуваченому, порізавши куртку в яку той був одягнений. В цей час ОСОБА_10 за допомогою обох рук вихопив у ОСОБА_14 ніж з правої руки та, тримаючи його своєю правою рукою, наніс один удар у передню поверхню шиї потерпілого, завдавши тяжкі тілесні ушкодження, після чого пішов додому, а ОСОБА_14 вийшов з території господарства на проїзну частину вул. Шкільної неподалік від місця власного мешкання, де впав та помер.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в умисному вбивстві ОСОБА_14 не визнав та пояснив, що 23.05.2016 р. близько 23-00 години, коли він проходив по вул. Шкільній, ОСОБА_14 для з`ясування відносин позвав його до себе додому, де в приміщенні літньої кухні почав йому погрожувати, бити ногами в обличчя, а потім взяв зі столу ніж та став наносити ним удари, порізавши руку та куртку. Подумавши, що ОСОБА_14 може відрубати йому пальці, захищаючись ОСОБА_10 спіймав його за руку своїми двома руками та наніс удар ножем в шию.

З дослідженого в судовому засіданні у суді першої інстанції протоколу та відеозапису слідчого експерименту за участі обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_10 розказав про обставини виниклого між ним та потерпілим конфлікту, які співпадають з наданими ним в суді показаннями, але з тією різницею, що він вихватив ніж з правої руки ОСОБА_14 та своєю правою рукою вдарив ним у його шию.

При цьому, на уточнююче запитання прокурора ОСОБА_10 підтвердив, що події відбувалися саме за вказаних під час проведення слідчого експерименту обставин, що він наніс удар ножем своєю правою рукою з метою самозахисту від протиправних дій ОСОБА_14 .

Однак, всупереч таким показанням ОСОБА_10 відносно того, що він наніс удар потерпілому захищаючись від нього, суд першої інстанції не спростував доводи обвинуваченого про те, що він знаходився в стані необхідної оборони, не навів жодних мотивів з цього приводу та дійшов висновку про наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив умисне вбивство потерпілого ОСОБА_14 .

При цьому, суд не проаналізував дії обвинуваченого з точку зори правомірності дій потерпілого, не з`ясував чи містили дії потерпілого ОСОБА_14 ознаки кримінально караного діяння, які виразилися у нападі на ОСОБА_10 та нанесенні йому тілесних ушкоджень за допомогою ніг та ножа.

Не було також надано і оцінки діям ОСОБА_14 щодо загрози заподіяння ОСОБА_10 шкоди, не враховано спрямованість його умислу, інтенсивність і характер його дій, відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, характер небезпеки, що загрожувала обвинуваченому та інші обставини, що могли вплинути на сприйняття ОСОБА_10 закінчення вчинених відносно нього дій, а також тому як він розцінював свої можливості та інші способи захисту від дій ОСОБА_14 , в тому числі і з урахуванням стану його психічного здоров`я.

Крім того, визнаючи ОСОБА_10 винуватим у вчиненні умисного вбивства, суд допустив істотні суперечності, зазначивши, що вихвативши ніж із рук ОСОБА_14 обвинувачений вже був у безпеці, тому в момент нанесення удару ножем в шию потерпілого для нього вже була відсутня небезпека з боку ОСОБА_14 , а відтак і необхідності захищатися не було, оскільки такі висновки суду можуть свідчити про виникнення у ОСОБА_10 стану необхідної оборони в момент нападу на нього ОСОБА_14 .

Є невідповідними і висновки суду відносно того, що недостовірні показання обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні, спростовуються матеріалами слідчого експерименту за його участю, оскільки фактично ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив обставини, які він повідомив під час проведення цієї слідчої дії, а тому розбіжності у його показаннях були відсутні і необхідності в усуненні протиріч між ними відповідно не було.

Крім того, суд першої інстанції не проаналізував належним чином висновок судово-психіатричного експерта, згідно якого в період, який передував вчиненню протиправних дій, ОСОБА_10 міг знаходитися в стані емоційної напруги (переляку, страху), який в момент вчинення злочину переріс в стан емоційного збудження, і хоча цей стан не досягав афективного рівня, проте взятий судом до уваги поряд з іншими вказаними вище обставинами не був. При цьому, суд дійшов безпідставного висновку про те, що ОСОБА_10 не знаходився в стані фізіологічного афекту, оскільки виявляє ознаки легкої розумової відсталості.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а згідно ч.3 цієї статті за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З огляду на вказані вище обставини колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги прокурора та захисника, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів від учасників судового провадження не надходило, а тому апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою.

Таким чином, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в даному випадку потягло за собою невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки зазначені вище порушення вимог КПК України, на думку колегії суддів, перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і суд як першої, так і апеляційної інстанцій були позбавлені можливості ухвалити обґрунтоване рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України та, у разі визнання особи винуватою, зазначити у своєму рішенні докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування інших окремих доказів.

На підставі викладного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги прокурора та захисника.

Доводи апеляційної скарги захисника про перебування ОСОБА_10 під час нанесення потерпілому тілесних ушкоджень у стані необхідної оборони колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України порушені питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню в судовому засіданні при новому судовому розгляді в суді першої інстанції після скасування вироку, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки при розгляді даного кримінального провадження в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне після скасування судового рішення призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури Білопільського району Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 липня 2016 року відносно ОСОБА_15 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_16 залишити тримання під вартою до 30 жовтня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4