Категорія: повернення обвинувального акту прокуроруДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження № 0000433 від 10.08.2014 за апеляційними скаргами прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_10 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

14 січня 2016 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області з Луцької місцевої прокуратури Волинської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 січня 2016 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та потерпілий просили призначити обвинувальний акт до відкритого судового розгляду, а захисник та обвинувачений заперечували проти цього, заявивши клопотання про повернення обвинувального акту з додатками прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України та допущеними прокурором порушеннями Закону під час проведення досудового розслідування після повернення обвинувального акту для усунення недоліків.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 задоволено частково, обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000433 від 10 серпня 2014 року відносно ОСОБА_9 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, із додатками повернуто прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що прокурором, всупереч вимогам ст.ст. 291 ч. 2, 88 КПК України, в обвинувальному акті зазначено дані про судимість обвинуваченого ОСОБА_9 , чого там не повинно бути.

Крім того, суд послався на те, що із долучених до обвинувального акту прокурора розписок захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 вбачається, що вони відмовилися від отримання копії обвинувального акта в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000433 від 10 серпня 2015 року на 1 арк., хоча правильною датою є 10 серпня 2014 року, а також від реєстру матеріалів досудового розслідування без відмітки кількості аркушів такого документу, вказуючи на незаконність дій прокурора на стадії усунення недоліків по попередньому обвинувальному акті.

Також прокурором до обвинувального акту долучено цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України від 28 грудня 2015 року, який пред`явлений під час досудового розслідування, однак в розписці про відмову від отримання копії позовної заяви підозрюваним ОСОБА_9 та захисником ОСОБА_8 вказано про намагання прокурором вручити їм позовну заяву від 22 жовтня 2014 року, що не узгоджується між собою і на думку суду є недопустимим при направленні обвинувального акту до суду.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_9 скасувати, направивши кримінальне провадження щодо цього обвинуваченого на новий судовий розгляд у суд першої інстанції. Посилається на те, що згідно ст. ст. 314, 315 КПК України питання винуватості обвинуваченого не є предметом розгляду на підготовчому засіданні. Наведені в обвинувальному акті дані про судимість ОСОБА_9 свідчать не про підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а є анкетними даними обвинуваченого і мають правове значення для кримінального провадження, оскільки призначене за попереднім вироком покарання на даний час повністю не відбуте. Невірні дати кримінального провадження та цивільного позову, що зазначені у розписках обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , також не можуть бути законними підставами для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки сам обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ч.2 ст. 291 КПК України та до нього додано всі необхідні документи, передбачені Законом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та постановити нову, якою всі додаткові слідчі дії та рішення прокурора у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 визнати незаконними і повторно повернути обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню, зобов`язавши прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 виконати вимоги ухвали Луцького міськрайонного суду від 27.11.2015 року про усунення недоліків процесуального характеру в обвинувальному акті від 21.01.2015 року без порушення норм КПК України.

Посилається на те, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 27.11.2015 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 вже повертався прокурору, який був процесуальним керівником кримінального провадження, однак останнім не були усунуті порушення Закону. Новопризначений прокурор кримінального провадження ОСОБА_7 також не усунула недоліків обвинувального акту, а безпідставно розпочала додаткове розслідування з проведенням слідчих дій, таким чином вийшовши за межі виконання вимог ухвали суду від 27.11.2015 року. Зокрема, прокурор ОСОБА_7 , всупереч вимогам Закону, змінила кваліфікацію дій ОСОБА_9 із ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст. 115 КК України на ч.4 ст. 296 КК України, 28.12.2015 року повідомила ОСОБА_9 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КПК України, допитала ОСОБА_9 в якості підозрюваного, хоча не мала права змінювати кваліфікацію злочину, який був інкримінований ОСОБА_9 в повідомленні про підозру за ч.2 ст. 15 п. 7 ч.2 ст. 115 КК України 22.09.2014 року.

Вважає також що суд першої інстанції у своїй ухвалі від 29.02.2016 року безпідставно визнав законними дії та рішення прокурора на стадії усунення недоліків обвинувального акту від 20.01.2015 року, а також новий обвинувальний акт від 28.12.2015 року з додатками, в яких прокурор також допустила порушення вимог КПК України.

Про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції від 29 лютого 2016 року із аналогічних підстав йдеться і в запереченні захисника ОСОБА_8 на апеляцію прокурора.

Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримували свою апеляційну скаргу та заперечували апеляційну скаргу прокурора, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які просили ухвалу суду скасувати та направити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 на новий розгляд у суд першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є такими, що не відповідають вимогам статті 291 КПК України.

Судом першої інстанції в ухвалі зазначено, що обвинувальний акт, в порушення вимог ст.291 КПК України, містить інформацію про судимість підозрюваного, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано кількості аркушів, а також у розписках про отримання копії обвинувального акту та цивільного позову потерпілого, що вручалися прокурором підозрюваному і його захиснику, зазначено дати документів, які не відповідають датам самого обвинувального акту та цивільного позову потерпілого, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Однак такий висновок суду є непереконливим.

Що стосується обставин, на які послався суд при поверненні обвинувального акту, зокрема, на відсутність даних про кількість аркушів реєстру матеріалів досудового розслідування, то вони не входять до переліку обов`язкових відомостей, які відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України повинен містити обвинувальний акт, а тому не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім цього, як убачається із матеріалів кримінального провадження, прокурор відповідно до вимог ст. 293 КПК України вручав підозрюваному ОСОБА_9 та його захиснику ОСОБА_8 копію обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову потерпілого, про що свідчать відповідні розписки (а.п. 11- 13).

Підозрюваний та його захисник відмовилися отримувати від прокурора вказані документи, мотивуючи свою відмову тим, що вважають такі дії та рішення прокурора незаконними, тому оскаржують їх до слідчого судді.

Факт відмови від отримання підозрюваним та його захисником зазначених документів зафіксовано у розписках за участі понятих.

Таким чином, помилкові дати даних документів лише у розписках про відмову від отримання копії обвинувального акту та цивільного позову, на що послався суд в своїй ухвалі, також не можуть бути достатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Також не може бути переконливою підставою для повернення обвинувального акту прокурору й та обставина, що в обвинувальному акті прокурором вказані дані про судимість ОСОБА_9 за попереднім злочином, оскільки дана обставина є однією із анкетних даних підозрюваного, не є підтвердженням винуватості останнього у вчиненні інкримінованого злочину та має правове значення для даного кримінального провадження.

Крім цього, ці відомості не подавалися прокурором до суду окремим документом, що забороняється ст. 291 КПК України, та потребують дослідження під час судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, посилання суду на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому його необхідно повернути прокурору, на думку колегії суддів, є помилковими.

Разом з тим, не заслуговують на увагу твердження захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової, якою всі додаткові слідчі дії та рішення прокурора у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 слід визнати незаконними і скасувати, повторно повернувши обвинувальний акт прокурору із зазначених підстав, оскільки ці обставини не можуть вирішуватись апеляційним судом на даному етапі кримінального провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала Луцького міськрайонного суду підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 - направленню до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314 - 316 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора задовольнити повністю, а захисника ОСОБА_8 - частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_9 скасувати, повернувши даний обвинувальний акт з додатками до цього ж суду для виконання вимог ст. ст. 314 316 КПК України.
Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2