Провадження № 1-кп/331/57/16
Єдиний унікальний номер 331/8860/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2016 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжено ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2016 р. до 17 травня 2016 р.
Судом ставиться питання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 2 місяці, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 17.05.2016 року.
Прокурор просить продовжити відносно ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, в теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу.
Захисник проти продовження строку запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 заперечував, просив змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.
Вирішуючи питання щодо продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Суд також враховує вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викладених в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 р. (справа «Харченко проти України»), кожні два місяці переглядає питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, якою передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.
Розглядаючи клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі суд виходить з наступного.
Оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується скоєння кримінального правопорушення з застосуванням предметів, які можуть бути небезпечними для життя та здоров*я громадян, обвинувачений ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями, суд приходить до висновку, що обвинувачений може продовжувати здійснювати кримінальні правопорушення, що є обґрунтованим ризиком передбаченому у ст. 177 КПК України.
Приймаючи до уваги, що в даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 на даний час утримується під вартою, продовжують існувати ризики, передбачені пп.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 2 місяці до 11 липня 2016 року.
На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 331 КПК України, суд
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці, а саме до 11.07.2016 року.
Місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою залишити СІЗО №10 м. Запоріжжя.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , прокурору та направити начальнику Запорізького СІЗО за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3