Дата документу Справа № 333/3816/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1267/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/3816/15-к Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:
З апеляційною скаргою від 25.07.2016 року до суду апеляційної інстанції звернувся прокурор, який брав участь в розгляді подання судом першої інстанції ОСОБА_10 /а.п. 140-144/, в якій просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року щодо ОСОБА_7 /а.п. 128-129/, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, після чого, винести нову ухвалу про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на чотири роки.

Також апелянт просить повторно дослідити особову справи ОСОБА_7 , виписку КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня ЗОР», пояснення засудженого, допитати представника КВІ.

В обґрунтування скарги апелянт послався на те, що засуджений, будучи обізнаний з порядком та умовами відбування покарання, призначеного вироком Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 23.07.2015 року, 07.12.2015 року та 01.02.2016 року пропустив реєстрацію в КВІ без поважних причин, у зв`язку з чим, йому були змінені дні явки на реєстрацію, постанова оголошена засудженому особисто під підпис та застосовано два застереження у виді письмового попередження.

Однак, 18.04.2016 року, 25.04.2016 року та 04.05.2016 року ОСОБА_7 знову не з`явився до відділу КВІ на реєстрацію без поважних причин, при цьому у судовому засіданні засуджений надав суду виписку з КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, відповідно до якої він знаходився на стаціонарному лікуванні з 31.03.2016 до 12.04.2016 року, що підтверджує поважність його неявок у зазначений період часу, проте, щодо поважності інших неявок до КВІ, жодного документу ним не надано. Також за час іспитового строку, на думку апелянта, засуджений зарекомендував себе з негативного боку, оскільки, згідно з довідкою «Армор» 02.05.2016 року наніс тілесні ушкодження своєму братові ОСОБА_11 .

Крім того, прокурор вважає, що ствердження суду про поважність причин неявки на реєстрацію засудженого є безпідставними, оскільки не можуть ґрунтуватися на поясненнях самого засудженого, які є неналежним доказом в розумінні ст. 85 КПК України та ч. 5 ст. 166 КВК України, а у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази (виписку з КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, пояснення засудженого) і відкинув інші (докази, що міститься в особовій справі), не надавши можливості навіть надати пояснення представнику КВІ.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу і просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін; засудженого, його законного представника та захисника із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; вивчивши та дослідивши додаткові докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника Комунарського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року.

Мотивуючи своє рішення з посиланням на норми ст.ст.164, 166 КВК України, ст.78 ч.2 КК України, суд дійшов висновку, що в клопотанні не доведено про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_11 був засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року за ч.2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на два роки на підставі ст.ст.75,104 КК України з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України, у тому числі періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Судом першої інстанції під час перевірки доводів, покладених в обґрунтування клопотання, було встановлено, що з 31.03.2016 року по 12.04.2016 року засуджений перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій обласній клінічній лікарні і його неявку на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію в цей період визнав з поважних причин.

Під час апеляційного розгляду були досліджені додаткові докази, згідно з якими засуджений після 12.04.2016 року знаходився на амбулаторному лікуванні після перенесеної операції, що підтверджено довідкою від 30.08.2016 року КЗ «Центральна лікарня Комунарського району» і за станом здоров`я не мав можливості з`явитись на реєстрацію 18.04., 25.04. та 04.05.2016 року, тобто в дні, на які іде посилання в клопотанні КВІ.

Під час апеляційного розгляду законний представник також довела, що про хворобу сина вона повідомляла інспекцію і це підтверджується даними особової справи засудженого.

Інші підстави, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, виходять за межі питань, які були предметом перевірки і оцінки під час судового розгляду в суді першої інстанції відповідно до змісту клопотання, і не спростовують висновки суду, покладені в обґрунтування рішення по провадженню.

Не наведено в апеляційній скарзі апелянтом аргументованих і переконливих підстав для повторного розгляду клопотання КВІ та дослідження доказів під час апеляційного розгляду.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду, яка підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді подання судом першої інстанції ОСОБА_10 від 25.07.2016 року, залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання начальника Комунарського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4