справа № 488/1679/15-к
провадження № 1-кп/488/36/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2016 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , законного представника обвинуваченого та цивільного відповідача - ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, освіта незакінчена середня, є учнем 11-го класу ЗОСШ №48 м.Миколаїв, неодружений, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

за ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_10 25.12.2014 року приблизно о 22.30 годині умисно заподіяв ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин:
у вказаний час ОСОБА_10 , знаходячись біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході виниклої сварки, діючи умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в щелепу зліва, від якого потерпілий впав на землю. Не відмовляючись від своїх злочинних намірів, у той час, коли потерпілий лежав на землі, ОСОБА_10 наніс йому не менше трьох ударів правою та лівою ногами в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді двостороннього ангулярного перелому нижньої щелепи зі зміщенням уламків, крововиливу та забою в області обличчя, забою м`яких тканин голови, струсу головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений у судовому засіданні в інкримінованому злочині винним себе визнав частково, суду пояснив, що на протязі останніх двох років із потерпілим ОСОБА_8 у нього та його родини конфліктні відносини через здійснення незаконної прибудови потерпілим до своєї квартири, маючих місце погроз з боку потерпілого до нього та родини. У вказаний день та час зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вони знаходилися біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 , сиділи на лавочці, його собака породи ротвейлер була пристебнута до лавочки. На автомобілі до будинку під`їхав потерпілий ОСОБА_8 , вийшов з автомобіля, він був дуже п`яний, зачепився за машину, почав до його адреси грубиянити та хаміти, виражатися матом. Він (обвинувачений) сказав йому йти додому, потерпілий став пропонувати помірятися силою, підійшов близько до нього та став погрожувати, що перегризе глотку йому та собаці. Чіпляння до нього та ображання зі сторони потерпілого таким чином тривало близько 10 хвилин. Після цього потерпілий підійшов до ОСОБА_12 , та злякалася та стала задом відходити від під`їзду, потерпілий пішов за дівчиною, він (обвинувачений) пішов за ними, потерпілий розвернувся до нього, взяв його двома руками за воріт, почав трясти та замахуватися в його бік, намагаючись вдарити в обличчя, обвинувачений його відштовхнув рукою у обличчя. Потерпілий впав на праву сторону всім тілом і правою частиною щелепи вдарився о бордюр, який був рихлий, з кусками арматури та загостреними краями. У цей час ОСОБА_11 повів ОСОБА_12 додому. Обвинувачений хотів допомогти піднятися потерпілому, але той почав підніматися сам, став карачки на землю, висловив погрози до його (обвинуваченого) адреси і знову впав на землю правою стороною обличчя на той же бордюр. ОСОБА_11 викликав міліцію. Від того удару, який обвинувачений наніс потерпілому, не могло виникнути перелому щелепи, встановленої висновком експертизи; потерпілий двічі падав на бордюр правою частиною обличчя, а ногами він його не бив; окрім того, невідомо, де перебував потерпілий з часу виниклого конфлікту до потрапляння у лікарню та за яких обставин у вказаний час міг отримати травму;
надалі обвинувачений свої покази змінив та суду показав, що від того удару (в щелепу зап`ястком руки), яким він відштовхнув потерпілого, може він і міг зламати йому щелепу; окрім того повідомив суд про маючи місце погрози розправою ОСОБА_8 на адресу свідка ОСОБА_12 .
Провина обвинуваченого, не дивлячись на його часткове визнання, повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів - показаннями потерпілого, свідків, судового експерта:
потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що на протязі останніх двох років мешкає по-сусідству з обвинуваченим та його родиною, він - на першому поверсі, обвинувачений - над ним на другому; відносини між ними дійсно були неприязні, сестру обвинуваченого не влаштовувало, що він ставить машину під під`їздом, мати обвинуваченого не надавала їм дозвіл на прибудову до балкону, неодноразово викликала різні перевірочні інспекції до їх адреси через це питання, родина обвинуваченого вела себе шумно, у них часто гучно грала музика. 24.12.2014 року його дружина народила дитину. 25.12.2014 року він приїхав додому та був дійсно напідпитку; обвинувачений із друзями сиділи на лавочці. Він підійшов до обвинуваченого та сказав, щоб вони вели себе тихше вдома, бо у нього народилася дитина, на що той став грубити до його адреси. Він (потерпілий) зробив йому зауваження і у відповідь обвинувачений встав та завдав йому удар кулаком в ліву частину обличчя. Він (потерпілий) втратив рівновагу та впав на землю на правий бік, обвинувачений підійшов до нього з лівого боку та став його бити ногами по голові, наніс йому не менше 3-4 ударів по щелепі, голові та потилиці, при цьому від голови до бордюри залишалося приблизно 30 см. ОСОБА_10 був взутий у міліцейські берці; потерпілий намагався захиститися та закривав обличчя руками. Сусідка ОСОБА_13 відвела його додому. Швидка відвезла його до відділення щелепно-лицьової хірургії в район Намива, його супроводжувала ОСОБА_13 ;
свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що 25.12.2014 року приблизно о 22.30 годині вони разом із обвинуваченим та ОСОБА_12 сиділи на лавочці біля під`їзду обвинуваченого. Під`їхав потерпілий ОСОБА_8 , вийшов з автомобіля, був дуже п`яний, ходив навколо своєї машини, почав звертатися до них, незрозуміло висловлюючись, у тому числі нецензурною лайкою, обвинувачений пропонував йому піти додому, на що потерпілий погрожував розправою ОСОБА_10 та його собаці. ОСОБА_12 злякалася, бо потерпілий до її адреси також висловлювався нецензурною лайкою, погрожував її вдарити в обличчя, тому та вирішила піти, він (свідок) пішов проводити ОСОБА_12 , ОСОБА_10 пішов за ними. Вони відійшли метрів за 10 від під`їзду, коли він почув позаду шум, повернувшись, побачив, що потерпілий тримає ОСОБА_10 позаду, теребить та намагається розвернути до себе. Коли ОСОБА_10 повернувся до потерпілого, останній замахнувся на нього, ОСОБА_10 відштовхнув його обома руками, правою - в обличчя, лівою - в грудь. Потерпілий впав головою вниз, вдарився лівою частиною голови о бордюр.. Вони з ОСОБА_14 намагалися підняти потерпілого, він сів на коліна, більше потерпілий не падав; ОСОБА_10 був взутий у зимні кросівки;
свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що 25.12.2014 року приблизно о 22.30 годині вони разом із обвинуваченим та ОСОБА_11 сиділи на лавочці біля під`їзду обвинуваченого. Під`їхав потерпілий ОСОБА_8 , вийшов з автомобіля, він був п`яний, хитався, на адресу ОСОБА_10 став щось незрозуміло казати, погрожувати йому та проганяти їх з лавочки, при цьому висловлювався матом, ліз до собаки обвинуваченого, після цього підійшов до неї (свідка) та став їй також погрожувати вдарити, вона піднялася та почала задом відходити, ОСОБА_10 став між нею та потерпілим. Потерпілий не намагався вдарити ОСОБА_10 . ОСОБА_11 пішов її проводити та повернувся. Коли вона уходила, конфлікт посилювався, потерпілий вів себе все більше агресивніше, потерпілий міг побити обвинуваченого та ОСОБА_15 , бо був дуже агресивно налаштований, однак останні могли захиститися, бо потерпілий був дуже п`яний. ОСОБА_10 був взутий у кросівки, одежі обвинуваченого вона не пам`ятає. Надалі свідок ОСОБА_12 на запитання учасників процесу повідомила, що потерпілий їй не погрожував, однак вона злякалася, що він може це зробити;
свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що в цей день почула голосний лай собаки, виглянула у вікно своєї квартири, розташованої на 2-му поверсі, та побачила, що на землі лежить хлопець. Вискочила на балкон та побачила, як ОСОБА_10 три рази носком правої ноги вдарив потерпілого по обличчю, останній закривався руками. Вона почала кричати з балкона, щоб ОСОБА_10 припинив свої дії. Після цього вибігла на вулицю, потерпілий ОСОБА_8 лежав на землі на правому боці, його голова була на відстані від бордюра см в 50-ти. ОСОБА_10 ще раз вдарив потерпілого ногою в обличчя. Вона кричала на ОСОБА_10 , робила йому зауваження; останній викликав міліцію. Вона стала підіймати потерпілого, обличчя у нього було синє, в крові, з роту бігла кров, вона завела його до квартири. Потерпілий скаржився на біль у щелепі, він не міг розмовляти. Приїхала швидка і вона поїхала разом із потерпілим до лікарні - до відділення щелепно-лицьової хірургії в район Намива. Вона бачила, що ОСОБА_10 був взутий в черевики на шнурівках, по типу міліцейських берців;
свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що 25.12.2014 року десь о 21-й годині, коли вийшла на балкон своєї квартири, розташованої на 8-му поверсі, почула лай собаки, виглянула у вікно та побачила, що якогось парня, як надалі було з`ясовано- це був ОСОБА_8 , який лежить на землі, ОСОБА_10 б`є ногами. Вона бачила, як вдарив його два рази - вище живота, можливо і по голові. При цьому потерпілий лежав між бордюром і лавочкою та стогнав. Собака ОСОБА_10 була прив`язана до лавки. Через 15 хвилин, коли вона вийшла на вулицю, там вже нікого не було;
свідок ОСОБА_17 суду показав, що є співробітником міліції, 25.12.2014 року знаходився на патрулюванні району, коли приблизно о 22.30 годині його було викликано на місце пригоди у складі наряду черговим райвідділу. Біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 знаходився потерпілий, йому жінка допомагала потрапити додому, та двоє молодих хлопців. Потерпілий намагався щось казати, говорити не міг через травму, держався за щелепу, стогнав, скаржився на біль, було видно, що йому боляче, одна сторона обличчя у нього була припухлою, обличчя - в крові. Лікар швидкої допомоги повідомив, що потерпілого необхідно госпіталізувати у зв`язку із травмою щелепи;
допитана у якості свідка законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 суду повідомила, що з сім`єю потерпілого у них тривалий час конфліктні стосунки; вона не надавала дозвіл, щоб останні узаконили свою прибудову до балкону через недотримання ними норм та правил будівництва. 25.12.2014 року вона знаходилася вдома, десь о 22-й годині син пішов вигулювати собаку, хвилин через 20 по телефону попросив її спуститися. Біля під`їзду ОСОБА_13 била та ображала її сина, потерпілий стояв п`яний та брудний, хитався. Обвинуваченого, свого сина характеризує з позитивного боку, як особу не конфліктну, порядну, добру, гарно виховану, який добре навчається у школі та приймає участь в усіх шкільних заходах; виховується у повній родині. За вказаною адресою обвинувачений мешкає із батьками, також з ними мешкає її донька (сестра обвинуваченого) із сином. Відносини у їх родині дружні, сварок та проблем не виникає. Стан здоров`я сина нормальний, окрім респіраторних захворювань, іншими хворобами він не страждав; на обліках у лікарів не перебуває, у розвитку від однолітків не відстає, психічних і фізичних вад не має;
судово-медичний експерт ОСОБА_18 суду повідомив, що свій висновок судово-медичної експертизи №5 від 19.01.2015 року підтверджує; даний висновок був наданий за представленою йому медичною документацією - історією хвороби потерпілого, у якій на той час не було акту ХТД про знаходження потерпілого у стані алкогольного сп`яніння. Надав роз`яснення, що для таких ушкоджень, які мали місце у потерпілого в частині перелому нижньої щелепи, недостатньо пошкодження, яке могло утворитися від падіння, для цього потрібно лише завдання прямих ударів. Середня ступінь тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого встановлена за фактом тривалого розладу здоров`я; при цьому не має значення, скільки він пролежав у лікарні, бо для загоєння перелому кості потрібно не менше 21 дня; після отримання таких травм потерпілий міг переміщуватися до часу проведення операції, опорно-руховий апарат не було порушено;
Вина обвинуваченого також підтверджується:
протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_8 до міліції про вчинений відносно нього злочин від 26.12.2014 року;
протоколом огляду місця події від 26.12.2004 року, яким оглянуто ділянку місцевості біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 та виявлено плями червоного кольору у кількості 15 штук, вилучено фрагмент крові з землі;
оглянутою у судовому засіданні медичною карткою стаціонарно хворого ОСОБА_8 , відповідно якої потерпілий поступив до приймального відділення обласної лікарні м.Миколаєва о 00.30 годин 26.12.2014 року, була оформлена історія хвороби з діагнозом двусторонній ангулярний перелом нижньої щелепи із зміщенням уламків; в період часу з 26.12.2014 по 06.01.2015 року потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицьової хірургії; 30.12.2014 року потерпілому проведене оперативне лікування щодо перелому нижньої щелепи;
висновком судово-медичної експертизи №5 від 19.01.2015 року, наданому судово-медичним експертом Жовтневого відділення СМЕ ОСОБА_18 , відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні пошкодження у вигляді двустороннього ангулярного перелому нижньої щелепи із зміщенням уламків, крововиливу та забою в області обличчя, забою м`яких тканин голови, струс головного мозку; дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів за механізмом удару, можливо у строк та за обставин, зазначених у постанові слідчого; відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я; утворення тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту та власноруч виключається; враховуючи характер і локалізацію тілесних пошкоджень, потерпілому було заподіяно не менше 4-х ударних впливів;
протоколом проведення слідчого експерименту від 21.01.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній показав і розповів де, як і за яких обставин обвинуваченим йому були заподіяні тілесні ушкодження;
протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , в ході якого останній показав і розповів де, як і за яких обставин він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому; зокрема пояснив, що після погроз потерпілого та чіпляння до нього, що тривало близько 10 хвилин, потерпілий став підходити до ОСОБА_12 , запитував її, що вона тут робить, на що та злякалася та стала відходити, потерпілий пішов за дівчиною, він (обвинувачений) пішов за ними, потерпілий розвернувся до нього, взяв його двома руками за воріт та почав трясти, став замахуватися в його бік, щоб вдарити в обличчя, на що обвинувачений долонею руки відштовхує потерпілого, він впав на землю та вдарився правою частиною обличчя щелепою о бордюр;
довідкою-розрахунком від 15.01.2015 року Миколаївської обласної лікарні про витрати лікарні на лікування потерпілого у сумі 479,93 грн.;
товарними чеками, квитанціями щодо витрат потерпілого ОСОБА_8 на придбання медичних препаратів на лікування;
копіями квитанцій про перерахування обвинуваченим потерпілому на відшкодування матеріальної шкоди 7 867,86 грн.
Аналізуючи представлені докази та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 суд приходить до наступних висновків:
суд вважає за необхідне покласти у підставу свого рішення показання свідка ОСОБА_13 , яка з балкону бачила, як ОСОБА_10 три рази носком правої ноги вдарив потерпілого по обличчю, а потім в її присутності - ще один удар завдав ногою в обличчя; що голова потерпілого була на відстані від бордюра см в 50-ти;
свідка ОСОБА_16 , яка з балкону бачила, що ОСОБА_10 бив ногами вище живота, можливо і по голові якогось парня, як надалі було з`ясовано- це був ОСОБА_8 , який лежав на землі між бордюром і лавочкою, вона бачила, як вдарив його два рази.
Вказаним свідкам у суду немає підстав не вірити, оскільки їх показання логічні, стабільні, не суперечливі, дані незацікавленими особами, підтверджені взаємно, а також підтверджені іншими доказами у справі, зокрема висновком судово - медичної експертизи, нічим не спаплюжені та спростовують свідчення обвинуваченого.
При цьому, суд не вбачає протирічь у показах свідка ОСОБА_16 , яка суду повідомила, що маючи місце події відбулися о 21.15 годині та не могли відбутися в інший час; враховуючи, що такі ствердження свідок дала орієнтуючись на прибуття чоловіка додому, як правило о 21-й години, при цьому на годинник свідок не дивилася та, як повідомила свідок, її чоловік не завжди прибував у вказаний час, тому слід вважати встановленим, що свідок могла помилятися щодо дійсного часу маючих місце подій.
Суд вважає, що у підставу вироку не можна покласти показання обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині маючих місце погроз розправою спочатку в бік ОСОБА_10 , а потім на адресу ОСОБА_12 ; обвинуваченого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 - щодо намагань потерпілого першим вдарити ОСОБА_10 , який захищаючись, відштовхнув потерпілого від себе, внаслідок чого потерпілий впав головою вниз та вдарився лівою частиною голови о бордюр, що обвинувачений не бив потерпілого ногами по голові під час його перебування на землі, оскільки по-перше, показання вказаних осіб є нелогічними, непослідовними, протиречивими один одному (при тому, що дані особи були очевидцями події), нестабільними та такими, що протирічать встановленим судом обставинам та доказам по справі - висновку судово-медичної експертизи та показанням судового експерта ОСОБА_18 - в тій частині, що утворення тілесних ушкоджень у потерпілого при падінні з висоти власного зросту виключається; що для встановленого пошкодження у потерпілого недостатньо пошкодження, яке могло утворитися від падіння, для цього потрібно лише завдання прямих ударів; що потерпілому було заподіяно не менше 4-х ударних впливів; показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 в тій частині, що останні бачили, як обвинувачений наносив удари потерпілому ногами, у той час, коли той знаходився на землі; що голова потерпілого в цей час не знаходилася на бордюрі, які суд порахував об`єктивними та поклав у підставу свого рішення.
Так, свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні давала покази нестабільні, змінювала їх; спочатку повідомивши суд, що потерпілий погрожував їй розправою, через що вона злякалася і вирішила піти, надалі - що потерпілий ніяких погроз до її адреси не висловлював; при цьому свідок заперечила щодо намагань потерпілого вдарити обвинуваченого першим. Свідок ОСОБА_11 при цьому стверджував, що з боку потерпілого на адресу ОСОБА_12 були погрози розправою, що потерпілий падав лише один раз та вдарився головою о бордюр, коли обвинувачений його відштовхнув; обвинувачений ОСОБА_10 щодо вказаних погроз з боку потерпілого відносно ОСОБА_12 при першочерговому допиті в суді не повідомляв взагалі. По-друге, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є друзями обвинуваченого, тобто особами, які зацікавлені у вирішенні справи на користь обвинуваченого, тому до показань зазначених свідків та обвинуваченого в цій частині суд відноситься критично.
Суд приймає до уваги також, що обвинувачений ОСОБА_10 на протязі судового розгляду покази давав нестабільні та такі, які, за думкою обвинуваченого, свідчать про неправомірні дії самого потерпілого у даній пригоді - спочатку стверджував, що від того, що він відштовхнув потерпілого рукою в обличчя, останньому він не міг заподіяти тих ушкоджень, які мали місце у потерпілого, що це останній вдарився о бордюр, причому двічі; окрім того потерпілий взагалі міг отримати зазначені травми іншим чином, від інших дій чи дій інших осіб, бо після пригоди невідомо де перебував; надалі показав, що від того удару (в щелепу зап`ястком руки), яким він відштовхнув потерпілого, може він і міг зламати йому щелепу, однак це могло відбутися і від удару потерпілого головою о бордюр.
Такі показання обвинуваченого ОСОБА_10 суд розглядає, як спосіб його захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності і покарання.
Суд вважає за необхідне покласти у підставу вироку показання потерпілого ОСОБА_8 щодо відсутності з його боку погроз розправою до обвинуваченого та свідка ОСОБА_19 , щодо відсутності наміру нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченому, щодо нанесення удару йому в обличчя обвинуваченим, від якого він впав на землю та обвинувачений наніс йому не менше 3-х ударів ногами в обличчя, оскільки такі його покази є стабільними, узгоджуються з проведеним за його участі слідчим експериментом, непротиречивими та нічим не спростованими, які навпаки підтверджуються сукупністю доказів по справі - показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , судового експерта ОСОБА_18 , положеними судом у підставу свого рішення, висновком судово - медичної експертизи, медичною документацію відносно потерпілого.
Суд також вважає за необхідне покласти у підставу свого рішення покази свідка ОСОБА_12 в тій частині, що потерпілий до її адреси погроз розправи не висловлював, вдарити її та обвинуваченого не намагався, оскільки покази свідка в цій частині є об`єктивними та такими, що узгоджуються з встановленими судом обставинами та положеними у підставу вироку доказами.
Виходячи із встановлених судом дійсних обставин пригоди, суд вважає необгрунтованими доводи захисника обвинуваченого щодо дії обвинуваченого ОСОБА_10 в стані необхідної оборони, з метою захисту своїх інтересів від посягань потерпілого ОСОБА_8 та захисту інтересів свідка ОСОБА_12 .
Як встановлено у судовому засіданні ніяких дій, які б спровокували обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень, потерпілий не вчинив, ніяких погроз в бік свідка ОСОБА_12 чи самого обвинуваченого не висловлював, тілесних ушкоджень зазначеним особам не заподіював.
З пояснень обвинуваченого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлено що потерпілий був напідпитку, він ледь держався на ногах, ходив навколо машини, перечепився через неї, не міг прикурити сигарету, бо вона в нього падала з рук, тобто в силу свого фізіологічного стану, внаслідок алкогольного сп`яніння, останній не міг вчинити та не вчинив суспільно небезпечного посягання, реальної загрози своїми діями вказаним особам не створив, тоді як судом встановлено, що вдарив потерпілого саме обвинувачений, від чого останній впав на землю.
На підтвердження вказаних фактів також свідче поведінка свідка ОСОБА_12 після пригоди, яка ніяких заходів щодо виклику міліції чи надання іншої допомоги задля вирішення конфлікту не прийняла, хоча суд повідомила, що коли уходила, конфлікт посилювався, потерпілий вів себе агресивніше та міг побити обвинуваченого та ОСОБА_15 . Однак, при цьому, за думкою свідка, останні могли захиститися, бо потерпілий був дуже п`яний, що ще раз вказує на протиречивість та нелогічність показань свідка ОСОБА_12 , тому слід вважати встановленим, що ніякої загрози своєю поведінкою для оточуючих потерпілий не уявляв.
Критично суд відноситься до стверджень захисника і обвинуваченого щодо можливості отримання маючих місце у потерпілого тілесних ушкоджень іншим чином, від інших дій чи дій інших осіб, оскільки на наступний день після пригоди та 4.01.2015 року потерпілого бачили у дворі будинку, окрім того, у лікарню потерпілий потрапив о 2.00 годині ночі, тоді як конфлікт відбувся о 23-й годині 25.12.2014 року, оскільки свідок ОСОБА_17 , який виїздив на місце пригоди повідомив, що потерпілий не міг розмовляти внаслідок отриманої травми щелепи, скаржився на болі в області щелепи, прибувший лікар сказав, що потерпілому потрібна госпіталізація; свідок ОСОБА_13 також підтвердила маючу місце у потерпілого травму щелепи, через яку останній не міг розмовляти, остання особисто супроводжувала потерпілого в кареті швидкої допомоги безпосередньо після скоєння відносно нього злочину до лікарні. Згідно представленої медичної документації, потерпілий поступив до приймального відділення обласної лікарні м.Миколаєва о 00.30 годин 26.12.2014 року, була оформлена історія хвороби з діагнозом двусторонній ангулярний перелом нижньої щелепи із зміщенням уламків; о 6.00 годині ранку 26.12.2014 року потерпілий залишив лікарню, історія хвороби лікарем була анульована, повторно хворий з`явився до лікарні в цей же день о 9.55 годині. Потерпілий факт залишення лікарні у вказаний час з підстав відсутності грошей та сварки з лікарями не заперечив. 30.12.2014 року потерпілому проведене оперативне лікування щодо перелому нижньої щелепи; проведення операції 30.12.2014 року було обумовлено очікуванням лікарями необхідної медичної техніки, яка була замовлена за рахунок потерпілого, тому у суду не виникає сумніву, що внаслідок дій обвинуваченого, які мали місце 25.12.2014 року приблизно о 22.30 годині, потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження, у тому числі перелом нижньої щелепи із зміщенням уламків, які були зафіксовані під час доставлення потерпілого до обласної лікарні. Враховуючи проведення потерпілому операції 30.12.2014 року та пояснення з цього приводу судово-медичного експерта ОСОБА_18 щодо можливості переміщення потерпілого після отримання травм, вважається за можливим відвідування останнім до проведення операції свого міста мешкання.
Враховуючи встановлені судом обставини щодо маючих місце подій 25.12.2014 року, що підтверджено показаннями всіх учасників процесу, слід вважати, що інкримінований обвинуваченому злочин мав місце 25.12.2014 року, а не 26.12.2014 року, як-то помилково зазначено в обвинувальному висновку.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_10 за ст. 122 ч. 1 КК України в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, відсутність тяжких наслідків; повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому; особу обвинуваченого, раніше не судимого, до кримінальної відповідальності не притягуваного, його неповнолітній вік, який посередньо характеризується за місцем мешкання, порушень громадського порядку з його боку не було, алкогольними напоями не зловживає, у вживанні наркотичних засобів помічений не був; за місцем навчання характеризується як учень середніх можливостей, до навчання ставиться неохоче, хоча має гарну пам`ять, відсутні мотивація до навчання; захоплюється радіотехнікою, електротехнікою, займається спортом серед однолітків користується авторитетом, приймає у суспільному житті класу і школи активну участь; за характером врівноважений та стриманий, дисципліну на уроках не порушує; у побуті самостійний та працелюбний; батьки приділяють увагу вихованню сина, цікавляться його успіхами, відвідують школу; на обліку в службі у справах неповнолітніх не перебуває, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує часткове визнання вини, відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого, відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, неповнолітній вік обвинуваченого.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
З урахуванням вищевикладених обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та характеризують особу винного, які в своїй сукупності істотно знижують фактичну ступень тяжкості злочину, ступінь небезпечності винної особи для суспільства та для досягнення цілей покарання суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України.
По справі потерпілим ОСОБА_8 заявлено позов, у якому потерпілий просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 7 867,86 грн., яка складається з витрат на лікування; та на відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн., яку потерпілий обгрунтував завданням обвинуваченим йому моральних страждань внаслідок скоєння відносно нього злочину, через негативні зміни в його житті: думки та спогади про наслідки події, тимчасовою відірваністю від активного життя, порушенням сну, почуттям образи, обурення, приниженої гідності, побоюванням щодо подальшого стану здоров`я; перенесеними фізичними стражданнями внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень, що висловилося у проходженні стаціонарного лікування, застосуванні болісних та діагностичних процедур, отримання медикаментозного лікування.
Обвинувачений ОСОБА_10 та притягнутий до участі у справі цивільний відповідач ОСОБА_7 (мати обвинуваченого) позов потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди визнали у повному обсязі, моральної шкоди - частково, на суму 500 грн.
Розмір заподіяної матеріальної шкоди, який складається з витрат потерпілого на лікування у сумі 7 867,86 грн. обвинувачений ОСОБА_10 та цивільний відповідач ОСОБА_7 не оспорюють. На час розгляду справи, цивільним відповідачем ОСОБА_7 матеріальна шкода у сумі 7 867,86 грн. відшкодована у повному обсязі.
Заявлений потерпілим цивільний позов в частині відшкодування моральної шкодИ у сумі 5 000 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступного:
моральна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_8 , полягає в перенесених потерпілим стражданнях, негативних переживаннях та спогадах, виниклих почуттях емоційної напруги, порушенні сну, почутті образи, обурення, приниженої гідності; перенесеними фізичними стражданнями внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень, в подальшому за цим стаціонарному лікуванні та проведенні оперативного втручання і пов`язаних з ним фізичних незручностях, дискомфорті, необхідності пристосування до негативних умов існування - впродовж місяця потерпілому була встановлена шина на щелепу, їжу потерпілий звичайним способом не міг пережовувати, вживав перетерту їжу впродовж тривалого терміну через трубочку, за вказаний час втратив 10 кг ваги, потребував сторонньої допомоги від близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів. Дані обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи, медичною документацією відносно потерпілого, показаннями потерпілого ОСОБА_8 з цього приводу, підстав невірити якому у суду немає.
Враховуючи, що обвинувачений є особою, злочинними діями якої потерпілому заподіяно моральну шкоду, а також відсутність у обвинуваченого майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, моральний збиток у відповідності до ст.ст.1167, 1179 ЦК України підлягає відшкодуванню матір`ю обвинуваченого ОСОБА_7 - цивільним відповідачем по справі, як відповідальною особою за завдану неповнолітнім обвинуваченим моральну шкоду.
При конкретних обставинах заподіяння шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості доходить висновку про обґрунтованість вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди у повному обсязі та розмір компенсації моральної шкоди визначає в 5 000 грн.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_10 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню. З ОСОБА_7 , як відповідальної особи за завдану неповнолітнім обвинуваченим матеріальну шкоду, на користь держави в особі департаменту фінансів Миколаївської облдержадміністрації підлягають стягненню кошти, витрачені Миколаївською обласною лікарнею на лікування потерпілого у сумі 479,93 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
Неповнолітнього ОСОБА_10 визнати винним за ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі департаменту фінансів Миколаївської облдержадміністрації грошові кошти у сумі 479,93 грн., витрачені Миколаївською обласною лікарнею на лікування потерпілого ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1