Провадження № 1кс/201/7903/2016
УХВАЛА
Іменем України
19 вересня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку - кадастровий номер :11:001:0232, розташовану по АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 у кримінальному провадженні за номером 0000482, внесеному до ЄРДР 18.06.2015, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку - кадастровий номер :11:001:0232, розташовану по АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 у кримінальному провадженні за номером 0000482, внесеному до ЄРДР 18.06.2015.

В обґрунтування клопотання вказала, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2016, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні 0000482, внесеному до ЄРДР 18.06.2015. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 ухвалу слідчого судді першої інстанції скасовано, клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0232 по АДРЕСА_1 , задля унеможливлення його подальшого незаконного відчуження третім особам.

Вказане майно належало на праві приватної власності її колишньому чоловіку ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді цього майна. Єдиною спадкоємицею ОСОБА_5 була вона. Їй нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину, тому вона звернулася до суду із позовом про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя та із позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2015 за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у спільному сумісному майні подружжя.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2016 за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, площею 0,2065 га, кадастровий №:11:001:0232, що знаходиться за тією ж адресою.

Рішення набрали чинності і ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з проханням зареєструвати право власності на домоволодіння та земельну ділянку. Нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії постановою від 08.04.2016 у реєстрації права власності на домоволодіння та земельну ділянку у зв`язку з тим, що в ході здійснення пошуку в Державному реєстрі речових прав виявилося, що право власності на зазначене нерухоме майно вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою. Згідно інформаційної довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з`ясувалося, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2015 (суддя ОСОБА_7 ) визнано за ОСОБА_8 право власності на домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . А 18.12.2015 на підставі договору купівлі-продажу НВС№1І5452, реєстр 893, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО, набув право власності на це майно ОСОБА_9 , де продавцем був ОСОБА_8 .

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2015 скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015, в задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання права власності відмовлено.

Таким чином, рішення суду, яке було підставою для реєстрації права власності на домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , що продав зазначене майно ОСОБА_9 скасовано.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не була стороною по справі у зазначеній цивільній справі, судове рішення, завірене належним чином отримати не може. Та крім того, як стало відомо з приводу законності винесення вищезазначених рішень суду було відкрито кримінальне провадження та цивільна справа вилучена з суду органами прокуратури для проведення розслідування.

ОСОБА_3 звернулася до суду за захистом своїх прав та рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.08.2016 (набрало чинності 02.09.2016 року) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , треті особи: приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_10 , приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_11 , про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування державної реєстрації права власності, скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0232 по АДРЕСА_1 , визнано недійсними договори купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0232 по АДРЕСА_1 , укладені між ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 ; скасовано рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0232 по АДРЕСА_1 .

Отже, скасовано рішення суду, яким було визнано право власності за третіми особами, які незаконним шляхом набули право власності та скасовано право власності на арештоване майно, що було зареєстровано за цими особами. Відтак подальше незаконне переоформлення права власності на арештоване нерухоме майно неможливе. Тому відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна, оскільки його метою було запобігання спробам подальшого незаконного переоформлення права власності на це нерухоме майно за третіми особами.

Враховуючи викладене, та те, що їй на підставі рішень суду належить право власності на арештоване майно, і вона не може зареєструвати за собою у встановленому порядку це право, в зв`язку з накладенням арешту, посилаючись на норми ст.ст. 170, 174 КПК України, просила клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог клопотання не заперечував, вважав за можливе його задовольнити, так як дійсно відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна, оскільки його метою було запобігання спробам подальшого незаконного переоформлення права власності на це нерухоме майно за третіми особами.

Вислухавши в судовому засіданні сторін, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2016, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні 0000482, внесеному до ЄРДР 18.06.2015. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 ухвалу слідчого судді першої інстанції скасовано, клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0232 по АДРЕСА_1 , задля унеможливлення його подальшого незаконного відчуження третім особам.

Вказане майно належало на праві приватної власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2015 за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у спільному сумісному майні подружжя.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2016 за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, площею 0,2065 га, кадастровий №:11:001:0232, що знаходиться за тією ж адресою.

ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з проханням зареєструвати право власності на домоволодіння та земельну ділянку. Нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії постановою від 08.04.2016 у реєстрації права власності на домоволодіння та земельну ділянку у зв`язку з тим, що право власності на зазначене нерухоме майно вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2015 визнано за ОСОБА_8 право власності на домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . А 18.12.2015 на підставі договору купівлі-продажу НВС№1І5452, реєстр 893, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО, набув право власності на це майно ОСОБА_9 , де продавцем був ОСОБА_8 .

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2015 скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015, в задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання права власності відмовлено.

В подальшому рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.08.2016 (набрало чинності 02.09.2016 року) скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0232 по АДРЕСА_1 , визнано недійсними договори купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0232 по АДРЕСА_1 , укладені між ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 ; скасовано рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :11:001:0232 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Тобто, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Згідно зі статтею 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що скасовано рішення суду, яким було визнано право власності за третіми особами, які незаконним шляхом набули право власності та скасовано право власності на арештоване майно, що було зареєстровано за цими особами. Відтак подальше незаконне переоформлення права власності на арештоване нерухоме майно стало неможливим. Тому відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна, оскільки його метою було запобігання спробам подальшого незаконного переоформлення права власності на це нерухоме майно за третіми особами.

Вирішуючи вимоги представника заявника у судовому засіданні, а також приймаючи до уваги відсутність підстав для подальшого арешту майна заявника, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 170-174 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 у кримінальному провадженні за номером 0000482, внесеному до ЄРДР 18.06.2015, на домоволодіння АДРЕСА_1 та на земельну ділянку - кадастровий номер :11:001:0232, розташовану по АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_3 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1