Справа № 317/16/16-к
№/п 1-в/317/25/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 28.02.2007 року Ялтинським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, суд

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.

В клопотанні зазначено, що засуджений просить застосувати до нього ст. 81 ч. 2, 3 КК України. Засуджений зазначає, що він був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі. З 05.09.2008 року він знаходиться в Біленьківській виправній колонії № 99, за час перебування в колонії був працевлаштований в промзоні з 19.09.2008 року по 24.09.2012 року. Навчався в професійно-технічному учбовому центрі при Біленьківській виправній колонії № 99. З листопада 2014 року за участь в соціальному житті відділення колонії було заохочення від 26.10.2015 року. Також засуджений має заохочення від 20.03.2010 року, 23.06.2010 року, 28.12.2012 року та 02.07.2013 року.

Тому засуджений вважає, що довів своє виправлення відповідно до ст. 81 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, у зв`язку з тим, що засудженим не доведено своє виправлення.

Адміністрація колонії вважає, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 необхідно відмовити, так як засуджений не довів свого виправлення, крім п`яти заохочень має також дев`ять стягнень.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, позицію представника адміністрації колонії, приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

В судових засіданнях допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які пояснили, що засуджений ОСОБА_5 за час перебування в Біленьківській ВК № 99 свого виправлення не довів.

Як вбачається з характеристики, яка надана адміністрацією Біленьківської ВК УДПтС України в Запорізькій області, за характером засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно. Допускав порушення режиму, протягом всього часу відбування покарання допустив дев`ять стягнень. Також засуджений має і п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На даний час засуджений ОСОБА_5 на виробництві установи не працевлаштований.
Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд.
Не приділяє необхідної уваги до дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійсненням за ними належного догляду, використанням їх тільки за призначенням.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
25.04.2014 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтями 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітаціх, так як засуджений не стає на шлях виправлення.
29.01.2015 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання бульш м`яким, так як засуджений не став на шлях виправлення.
10.12.2015 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми передбаченої статтею 81 Кримінального кодексу України, так як засуджений не довів свого виправлення.
Відповідно до ст.107 ч.2 КК України Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Оскільки засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання мав стягнення за порушення режиму відбування покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, відсутні правові підстави для задоволення клопотання, в задоволенні якого суд повинен відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
У разі подання апеляції прокурором, виконання ухвали зупиняється.
Суддя: ОСОБА_1