АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1985/16 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 636/103/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_12 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 14 червня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Мєльгуни, Мордовського району Тамбовської області, українець, громадянин України, пенсіонер, інвалід 3 групи, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,, -
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_12 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням, відповідно до пунктів 2-4 статті 76 КК України, обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в цю інспекцію для реєстрації. Цивільні позови потерпілих задоволені частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди по 50 000 грн. 00 коп. кожному.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишено у виді застави, після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 24360,00 грн., постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_12 .
Судові витрати за проведення судових автотехнічних експертиз № 8464 від 20.10.2015 в розмірі 492,00 грн, № 944/15 від 23.10.2015 у розмірі 982,08 грн, № 1077/15 від 17.12.2015 в розмірі 982,08грн. постановлено покласти на ОСОБА_12 та стягнути їх з нього на користь державного бюджету України.

Як встановив суд, 14.08.2015 о 21:00 год. ОСОБА_12 керував технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, на території Чугуївського району Харківської області, в с. Кам`яна Яруга зі сторони м. Чугуєва в напрямку м. Харкова, зі швидкістю 90 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, в районі 529км+700м автодороги Київ-Харків-Довжанський, в с. Кам`яна Яруга водій ОСОБА_12 грубо порушив вимоги п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.» та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_14 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_14 спричинені тяжкі тілесні ушкодження та причиною смерті останнього стала тупа травма тіла в результаті дорожньо-транспортної події з переломами кісток черепу та скелету, несумісними з життям.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив максимально допустиму швидкість руху транспортного засобу в межах населеного пункту та при виникненні небезпеки для його руху у вигляді пішохода ОСОБА_14 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по напрямку руху транспортного засобу, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобілю та скоїв наїзд на вказаного пішохода. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 , згідно висновків автотехнічних експертиз № 944/15 від 23.10.2015, №1077/15 від 17.12.2015 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 за ч.2 ст.286 КК України покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Зазначає, що обвинувачений щиро не розкаявся у вчиненому, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, а відтак прокурор вважає, що щире каяття обвинуваченого необґрунтовано визнане в якості обставини, яка пом`якшує покарання, у зв`язку з чим застосування щодо нього ст.75 КК України є неможливим. Просить врахувати, що під час досудового розслідування обвинувачений змінював свої показання, перешкоджаючи встановленню істини у справі, збитки потерпілим не відшкодував, у зв`язку з чим потерпілі наполягали на призначенні йому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок в частині призначеного ОСОБА_12 покарання, та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі в умовах його реального відбування, а крім того змінити вирок в частині вирішення цивільного позову та стягнути з обвинуваченого на її користь 100000грн. у відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що протягом досудового розслідування і в суді ОСОБА_12 заперечував факт керування ним автомобілем на швидкості більше 70км/год, хоча при цьому визнавав свою вину, спілкування з потерпілими уникав, допомогу у похоронах загиблого не надав, а лише після закінчення судових дебатів зробив грошові перекази потерпілим по 15000грн., що, на думку потерпілої, свідчить про несправжність його каяття у вчиненому, а крім того, в судовому засіданні прокурор та потерпілі просили призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням. Вважає, що при звільненні обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України суд не врахував, що вчинений ним злочин є тяжким, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а крім того, внаслідок його вчинення наступили тяжкі наслідки смерть людини. Також вважає, що суд не врахував обставини вчинення злочину, а саме те, що швидкість руху керованого обвинуваченим автомобіля перед наїздом на потерпілого становила не менше 90км/год, тоді як він рухався по населеному пункту, де дозволена максимальна швидкість становить 60км/год, і наїзд на пішохода мав місце в районі зупинки автобуса та пішохідного переходу. Потерпіла не погоджується з частковим задоволенням її позовних вимог, оскільки вважає, що суд недостатньо врахував, що загиблий є її рідним батьком і його смерть спричинила їй гостре та глибоке відчуття горя і безповоротної втрати.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок в частині призначеного ОСОБА_12 покарання, та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі в умовах його реального відбування, а крім того змінити вирок в частині вирішення цивільного позову та стягнути з обвинуваченого на його користь 100000грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог посилається на доводи, ідентичні викладеним в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_8 .
В запереченні на апеляційні скарги прокурора та потерпілих обвинувачений ОСОБА_12 просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок без змін. Зазначає, що суд правильно встановив всі обставини злочину, надав оцінку всім доказам та матеріалам щодо його особи, врахував в якості пом`якшуючої покарання обставини його щире каяття у вчиненому. Вказує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких лише у зв`язку з встановленим строком покарання, однак характеризується необережною формою вини, обставини його вчинення не свідчать про його підвищену небезпеку для суспільства, наслідки у виді смерті людини були враховані як кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення. Також зазначає, що судом встановлено незначне перевищення ним швидкості, і це, як зазначає обвинувачений, пов`язано з об`єктивними обставинами, за яких йому було важко контролювати швидкість руху при темній порі доби, у незнайомому населеному пункті, зважаючи на характер місцевості з підйомами та спусками, відсутність дорожніх вказівників відносно можливості руху транспорту у зустрічному напрямку, автобусної зупинки та пішохідного переходу, звідки вийшов потерпілий ОСОБА_14 , який перебував у стані середньої тяжкості алкогольного сп`яніння. Вказує, що визнавав себе винним з моменту скоєння наїзду на потерпілого, не намагався уникнути відповідальності за скоєний злочин, а бажав справедливого рішення суду. Вказує, що в присутності співробітників прокуратури, слідчих та експертів він звертався до потерпілих з метою з`ясування можливості надання їм допомоги або матеріального відшкодування спричинених збитків та моральної шкоди, однак вони відмовлялись з ним спілкуватись. Зазначає, що він шукає можливість поетапного відшкодування вимог потерпілих, однак з огляду на те, що він є пенсіонером, інвалідом та не має великих доходів, в наявності він не має всієї суми, яка заявлена у цивільному позові потерпілих, однак продовжує перераховувати їм кошти. З огляду на викладене, обвинувачений вважає вирок суду щодо призначеного йому покарання та вирішення цивільних позовів є справедливим та законним.
Заслухавши доповідь судді, потерпілих та їх представника, прокурора, які підтримали та просили задовольнити подані апеляційні скарги з викладених в них підстав, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та вважали вирок законним, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджені судом. Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_12 в інкримінованому йому правопорушенні та юридична кваліфікація його дій не оспорюються в апеляційних скаргах, а тому не є предметом апеляційного розгляду. За встановлених у вироку обставин кримінального правопорушення, які обвинувачений ОСОБА_12 не заперечував у суді апеляційної інстанції, юридична кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною.

Доводи апеляційних скарг щодо неправильності застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_12 покарання та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_12 покарання відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України. Судом враховано тяжкість злочину, який відноситься до тяжких, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що його обтяжують, конкретні обставини скоєння злочину.

Так, ОСОБА_12 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи в міській громадській організації «Автолюбитель» м.Костянтинівка Донецької області характеризується позитивно, є пенсіонером, інвалідом 3 групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання, суд правильно врахував щире каяття обвинуваченого. Так, з пояснень обвинуваченого вбачається, що він критично оцінює свою протиправну поведінку, визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого, відшкодував значну частину спричиненої потерпілим моральної шкоди, стверджує про готовність понести покарання за вчинений злочин, що свідчить про щирість його каяття, а тому доводи потерпілих та прокурора щодо необґрунтованого визнання судом пом`якшуючої покарання обставини є непереконливими.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання та звільненні від його відбування з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України суд врахував вищенаведені дані про особу обвинуваченого, а також те, що вчинений ним злочин, хоч і є тяжким, однак характеризується необережною формою вини, а крім того, суд врахував пом`якшуючу покарання обставину, часткове відшкодування потерпілим спричиненої моральної шкоди.

Враховуючи такі обставини, колегія суддів вважає, що суд призначив покарання, яке за своїм видом і розміром є необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_12 та попередження нових злочинів і дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, але в умовах здійснення відповідного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Беззаперечних доводів щодо небезпечності обвинуваченого для суспільства та необхідності його ізоляції, потерпілим та прокурором не наведено. При цьому колегія суддів враховує конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_12 після наїзду на потерпілого залишився на місці події, сам викликав швидку допомогу і поліцію, надавав органу досудового розслідування показання та брав участь у проведенні слідчих дій. Також слід врахувати і те, що потерпілий перебував у стані середнього ступеню алкогольного сп`яніння, що підтверджено експертним висновком. Крім того, до набрання вироком законної сили обвинувачений ОСОБА_12 добровільно відшкодовує спричинену потерпілим моральну шкоду, яка заявлена ними у поданих цивільних позовах, загалом ним вже відшкодовано на користь потерпілих 50000грн., та має твердий намір відшкодовувати спричинену шкоду і надалі.

Викладені обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину, вчиненого з необережності, а тому, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером, інвалідом 3 групи, працює та за місцем роботи характеризується позитивно, будь-які компрометуючі відомості щодо нього відсутні, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_12 покарання та звільнення від його відбування на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком, є законним, справедливим, обґрунтованим, індивідуально зваженим, таким, яке є достатнім для його виправлення та повернення до нормального, суспільно корисного життя, з огляду на що не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілих та прокурора в цій частині.
Що стосується доводів апеляційних скарг потерпілих про необхідність збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на їх користь, то, на думку колегії суддів, вони не позбавлені підстав.
Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Суд, задовольняючи позовні вимоги потерпілих в частині часткового відшкодування моральної шкоди та визначивши її розмір в 50000 гривень кожному належним чином не врахував вимоги закону про те, що розмір відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди повинен бути визначеним в залежності від заподіяних збитків, характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд обов`язково повинен був навести у вироку відповідні мотиви.
Однак, суд хоча і вказав у вироку, однак недостатньо врахував при визначенні розміру спричиненої потерпілим моральної шкоди глибину їх душевних страждань внаслідок безповоротньої втрати рідного батька.
Тому, на переконання колегії суддів, з урахуванням моральних страждань потерпілих, які внаслідок вчиненого злочину втратили близьку людину, що вкрай негативно вплинуло на їх життя, оскільки їх звичний життєвий устрій зазнав значних змін, суд визначив спричинену потерпілим моральну шкоду в недостатньому розмірі. Такі обставини є підставою для зміни вироку суду в частині збільшення розміру відшкодування моральної шкоди потерпілим до 100 000 гривень, що не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію злочину.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних скарг, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора і потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 14 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_12 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до 100 000 гривень кожному.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5