АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/761/16 Справа № 202/118/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровську, проживаючого по АДРЕСА_1 ,-

ОСОБА_8 , року народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, який народився в м. Дніпропетровську, проживаючого по АДРЕСА_2 ,-

за участю прокурора ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2016 року:

ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покладені відповідні обов`язки;

ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покладені відповідні обов`язки.

Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди - 6603,5 гривень; на відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень, а всього - 11603,5 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди - 2850 гривень; Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди - 2000 гривень, а всього - 4850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 982,08 гривень, по 491,04 гривень з кожного.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляції прокурором ставиться питання про скасування вироку через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції. Мотивуючи свої вимоги, прокурор посилається на те, що обвинувачені цивільні позови визнали частково, заперечували позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, вважаючи їх необґрунтовано завищеними, а суд, всупереч положенням ч.3 ст.349 КПК України, не досліджуючи доказів на підтвердження розміру завданої потерпілим матеріальної шкоди, та інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення у відповідній частині, діючи виключно на власний розсуд, зменшив суму відшкодування матеріальної шкоди, задовольнивши позови частково.

Згідно вироку суду, 03 грудня 2015 року, точний час не встановлено, ОСОБА_7 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з ціллю таємного викрадення чужого майна, переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_3 , де, скориставшись розташованим біля будинку деревом, заліз по ньому на рівень другого поверху, та, шляхом розбиття каменем скла вікна на другому поверсі будинку, проник до його приміщення, звідки таємно викрав бензопилу «Stihl», електролобзик марки «STURM» моделі JS4061Р, TV-тюнер марки «Star Track» моделі SR-55X, електричний перфоратор (марка не встановлена), електричну болгарку (марка не встановлена), які належать потерпілій ОСОБА_10 .. Викрадене майно передав у руки ОСОБА_8 , який відніс все до свого будинку, після чого повернувся до місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, в результаті вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду на суму 2779 гривень 95 копійок.

Після повернення ОСОБА_8 до місця вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 повторно, за попередньою змовою групою осіб, переліз через паркан домоволодіння АДРЕСА_4 , де шляхом розбиття камінням скла вікна на першому поверсі будинку, проник до його приміщення, звідки таємно викрав мікрохвильову піч «Samsung» моделі М1736 NR, обігрівач «Ufo» моделі «VERTEX» VR-8010, які належать ОСОБА_11 , передавши все викрадене майно у руки ОСОБА_8 ..

В результаті вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, потерпілій ОСОБА_11 діями обвинувачених спричинено матеріальну шкоду на суму 1250 гривень.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи та зміст поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_9 на підтримку поданої прокурором апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 , які залишили рішення на розсуд суду, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, колегія суддів, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального права.

За змістом ч.3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і зобов`язаний перед ухваленням такого рішення з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч.3 ст.349 КПК України, застосована бути не може.

Суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження вказані вимоги закону не виконав належним чином.

Як убачається зі змісту журналу судового засідання від 04 лютого 2016 року, з даних технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, та вироку суду, розгляд даного кримінального провадження проводився судом в скороченому порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

В судовому засіданні 04 лютого 2016 року суд, відповідно до вимог кримінального процесуального закону належним чином з`ясував, чи правильно обвинувачені та потерпілі розуміють зміст зазначених в обвинувальному акті обставин, якою є їх остаточна і дійсна позиція щодо визнання чи невизнання їх винуватості у скоєному, та порядку дослідження доказів.

Однак, цього ж дня прокурор, дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, заявив про це клопотання, після чого суд відклав судовий розгляд на іншу дату, при цьому не роз`яснивши обвинуваченим, що вони будуть захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення та не роз`яснив потерпілим їх право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

В судовому засідання 22 лютого 2016 року прокурором було оголошено змінений обвинувальний акт, який відповідно до ч.2 ст. 338 КПК України був долучений до матеріалів кримінального провадження. Під час перевірки апеляційним судом журналу судового засідання від 22 лютого 2016 року та даних з технічного носія інформації було встановлено, що суд першої інстанції після зазначених змін не виконав вимоги ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки повторно не роз`яснив обвинуваченим та потерпілим правових наслідків застосування такого порядку судового розгляду та умов оскарження судового рішення і не переконався, чи правильно вони розуміють зміст відповідних положень закону, не вручив потерпілим копії обвинувального акту, після того, коли прокурор вніс в нього зміни, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та ухвалив обвинувальний вирок.

Таким чином, судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження і технічного запису судового засідання, потерпілими заявлені цивільні позови про відшкодування матеріальної і моральної шкоди: ОСОБА_10 - відповідно на суму 9668 грн. та 5 000 грн., ОСОБА_11 - відповідно на 5600 грн. та 2000 грн.

Суд першої інстанції, не з`ясовуючи окремо думку обвинувачених щодо заявлених позовів, всупереч положенням ч.3 ст.349 КПК України, не досліджуючи всіх доказів, наданих потерпілими на підтвердження розміру завданої потерпілим матеріальної шкоди, інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення у відповідній частині, задовольнив цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди частково, посилаючись на положення ст.337 КПК України, а саме, що судовий розгляд проводиться тільки в межах висунутого обвинувачення, при цьому не навів у вироку належних і достатніх підстав і мотивів для прийняття такого рішення.

Вказані порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .

Разом з тим, суд залишив поза увагою роз`яснення, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до яких вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
За змістом ст.409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону тягне за собою скасування судового рішення.
Оскільки, допущені судом першої інстанції порушення перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення по даному кримінальному провадженню, вирок щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити рішення. Яке відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4