Справа №454/687/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2016 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представників потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого , освіта середня-спеціальна , студента Харківського інституту залізничного транспорту, працює помічником машиніста електровоза , раніше не судимого ,-

- за ст. 286 ч.2 КК України,- .

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_5 07 грудня 2014 року о 02.00год. на автодорозі, сполученням Сокаль-Червоноград у напрямку до м.Червонограда, при проїзді її ділянки в лісовому масиві поблизу с.Бендюга Сокальського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ-21099», р.н.з НОМЕР_1 порушив вимоги Р1 п.п.1.5,1.10; Р2 п.п.2.3б) та д), 2.9 а); Р12 п.п. 12.2, 12.3 ; Р 13 п.п. 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому , що він , керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння( згідно довідки Червоноградської ЦМЛ в крові ОСОБА_5 виявлено 2,63 проміле етанолу), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в умовах недостатньої видимості , рухаючись із швидкістю 90 км /год , яка була перевищенням допустимої по видимості елементів дороги у напрямку руху 50 км/год, з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді автомобіля «КАМАЗ 5320» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв на правому по ходу руху узбіччі дороги і частково лівим бортом на проїздній частині дороги із увімкненими габаритними вогнями, і який він мав можливість завчасно виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду цієї перешкоди із дотриманням безпечного бокового інтервалу до неї , такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвела до наїзду автомобілем ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 задню ліву частину автомобіля «КАМАЗ 5320» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_5 пасажир автомобіля ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 , отримав згідно висновку експерта № 168 /2014 судово-медичної експертизи від 23.01.2015 року тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, тупої травми грудей , тупої травми живота, які несумісні з життям та були небезпечними для життя в момент заподіяння і призвели до настання смерті.

Таким чином , ОСОБА_5 своїми вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху , будучи особою , яка керує транспортним засобом, щот спричинило смерть ОСОБА_10 , тобто скоїв кримінальне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєні даного кримінального правопорушення повністю та надав аналогічні покази, щиро розкаявся, просив вибачення в потерпілого за скоєне та додатково показав , що посвідчення водія він отримав в серпні 2013 року . Автомобіль він купив в жовтні 2013 року і почав їздити на ньому. 06.12.2014 року близько 23 год. він зустрівся в своєму гаражі із потерпілим ОСОБА_11 . Згодом вони разом пішли в нічний клуб «Вілма» , де вони відпочивали, танцювали, випили по 150 грам горілки. Алкоголь він вживав також день перед тим. Близько 24 год. ОСОБА_12 попросив його взяти автомобіль та відвезти його в с.Поториця Сокальського району, щоб він мав змогу придбати квіти для своєї дівчини. Він погодився та вони по дорозі зняли гроші з банкомату, ОСОБА_12 дав йому 100 гривень на бензин , вони заїхали на заправку та заправилися. Вони приїхали в с.Поториця до будинку , де продають квіти, однак їм не відкрили дверей і тому вони поверталися назад вм.Червоноград його автомобілем. Під час зворотної поїздки , він увімкнув габаритні вогні та фари на автомобілі , по телефону він під час руху не розмовляв. Його автомобіль рухався з ввімкнутим дальнім світлом фар , таз наближенням зустрічних автомобілів він перемикав світло з дальнього на ближнє. Після чергового роз`їзду із зустрічним автомобілем він не бачив жодної перешкоди в світлі своїх фар , а лише відчув удар в праву сторону автомобіля. Після зіткнення автомобілів він втратив свідомість , через больовий шок не пам`ятає подій , які відбувалися безпосередньо після ДТП, до свідомості прийшов в Червоноградській ЦМЛ. Просить суд суворо не карати його , не позбавляти його волі , матеріальну та моральну шкоду потерпілому він частково відшкодував, він не хотів скоїти даний злочин і на даний час він дуже шкодує про скоєне.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 в скоєнні даного кримінального правопорушення, його вина доведена показами потерпілого , свідків, експертів та протоколами слідчих дій під час попереднього досудового слідства.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав , що обставини даної дорожньо-транспортної пригоди йому не відомі. 07.12.2014 року вночі до них на мобільний телефон з мобільного його сина передзвонив працівник ДАІ та повідомив, що сталася ДТП та його син єважкотравмованим та перебуває в лікарні. Він зразу вдягнувся та пішов в лікарню, щоб з`ясувати , що сталося. Перебуваючи в лікарні він передзвонив до своїх родичів та попросив з`їздити на місце ДТП. Також він зазначає , що водії автомобілів КАМАЗ ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , на його думку, допустили також порушення правил дорожнього руху України, що сприяли настанню даної ДТП. Обвинуваченого він просить суд покарати не суворо, тобто не позбавляти його волі , а позбавити лише права керування транспортними засобами, обвинувачений відшкодував йому заподіяну шкоду коштами, на даний час вони з обвинуваченим уклали мирову угоду по цивільному позову, а тому претензій до обвинуваченого в нього немає і він зараз не наполягає на позбавленні його волі за скоєне кримінальне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав , що 07.12.2014 року близько 00 год. 10 хв. він їхав автомобілем КАМАЗ в колоні з трьох машин з с.Павлів з Радехівського цукрового заводу та вони везли дефікат. Вони їхали полями та виїхали на об`їздну дорогу на м.Червоноград. Він не має відповідної водійської категорії на право керувати вантажними автомобілями. Іншим водіям було відомо про відсутність у нього відповідної водійської категорії, однак він час від часу виконував вантажні перевезення, замість водіїв, які захворіли . Дефікат він мав перевезти в с.Варяж Сокальського району. Вони колоною з польової дороги виїхали на дорогу Сокаль-Червоноград та почали рухатись в сторону с.Бендюга Сокальського району. Згодом він побачив, що автомобілі попереду почали пригальмовувати та зупинилися частково на правому краю дороги та частково на узбіччі. Йому стало відомо, що в автомобілі, яким керував ОСОБА_15 закипіла охолоджуюча рідина та заклинило двигун. Він зупинив свій автомобіль позаду колони автомобілів, увімкнув аварійну світлову сигналізацію, габаритні вогні та слухав музику. Ліве заднє колесо його автомобіля стояло на асфальті , приблизно 0,9 м.В той час інші водії поїхали набрати води на заправку в м.Червоноград , щоб залити воду в систему охолодження. Знак аварійної зупинки для попередження учасників дорожнього руху про небезпеку, він не виставляв. Приблизно о 02.00год. він відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля. Від удару він вдарився головою в руль автомобіля , однак свідомості не втратив. Зустрічних автомобілів в цей час не було. Він вийшов та побачив, що в його автомобіль в`їхав автомобіль обвинуваченого. Автомобіль обвинуваченого дістав серйозні пошкодження, та перетворився на груду металу та димів , від побаченого він отримав сильний стрес. Приблизно через кілька хвилин приїхали інші водії. Вони витягували потеппілих з легкового автомобіля, надавали першу медичну допомогу, викликали швидку допомогу. Своєї вини в даному ДТП він не вбачає, однак визнає, що не виставив знак аварійної зупинки .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав аналогічні покази до показів свідка ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 показав , що він підтримує зроблені ним висновки авто технічної експертизи № 4958 від 20.01.2015 року та №4957 від 20.01.2015 року та додатково пояснив, що в автомобіля ВАЗ 21099 р.н. НОМЕР_1 після ДТП були наявні технічні пошкодження, однак такі пошкодження виникли після ДТП. Тобто до події ДТП система рульового керування, гальмова система, а також освітлення автомобіля ВАЗ 21099 р.н.з. НОМЕР_1 були в справному стані. Гальмівна система та система керування автомобіля марки «КАМАЗ» д.р.н. НОМЕР_2 відповідало нормам та були справними на момент проведення експертизи. Система освітлення перебуває в справному стані, а лише був розбитий задній лівий ліхтар. Даний ліхтар міг бути пошкоджений під час ДТП. Вони під час проведення експертизи включали освітлення і все горіло, зокрема аварійка, габарити, протитуманні фари. Вони заміряли напругу , в ліхтарі де лампочки не було і все було в нормі. Ознак, які б свідчили про наявність несправностей в системі освітлення до ДТП не виявлено. КАМАЗ був представлений їм на огляд в експлуатаційному стані і навіть загружений певним вантажем.Слідчим на місціДТП не було чомусь вилучено розбиту лампочку із ліхтаря. Ознак короткого замикання не було виявлено, запобіжники стояли та були справні. На момент огляду фари в КАМАЗі включалися, акумулятор не сів.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 показав , що він підтримує зроблений ним висновок комісійної судової авто - технічної експертизи № 497 від 20.02.2015 року та додатково пояснив, що в постанові слідчого були завдані умови в яких могло трапитися ДТП в 2 варіантах, тобто коли в автомобіля КАМАЗ включені габаритні вогні та не включені. Вони розрахували швидкість водія ОСОБА_5 і вона приблизно мала б становити 49 км/год. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_13 мав би вивезти транспортний засіб з місця зупинки на обочину , а потім виставити знак аварійної зупинки. Також ПДР України передбачають можливість включення сигналу аварійної зупинки, тобто необхідно перш за все позначити автомобіль на дорозі. Стоячий автомобіль з включеними габаритами можна побачити приблизно на відстані 300 метрів. Якщо габаритні вогні стоячого автомобіля не були включені, то за 38 метрів тоді можна було б помітити КАМАЗ. Коли видимість на дорозі була 300 метрів, то водій ОСОБА_5 міг і без гальмування спокійно об`їхати автомобіль КАМАЗ. Якщо ж автомобіль КАМАЗ не освітлений , то на відстані 38,2 метри водій ОСОБА_5 не міг би зупинити свій автомобіль. Відсутність аварійного знаку перед КАМАЗом, то в даному випадку причинно-наслідковий зв`язок з ДТП мало б встановити слідство по справі, однак якщо ав автомобілі КАМАЗ були увімкнуті габаритні вогні , то його водій ОСОБА_5 мав би побачити на відстані 300 м і в даному випадку і аварійний знак фактично не потрібний, оскільки сам автомобіль є джерелом відбиття світла . Тобто обвинувачений ОСОБА_5 мав дотримуватися дозволеної швидкості руху, і тоді він міг би уникнути наїзду на автомобіль КАМАЗ. Те що горіли габарити НОМЕР_3 , то фактично позначає зупинений автомобіль. Та обставина, що водій КАМАЗу не мав посвідчення водія категорії «С» , ніяким чином не змінює висновків їх висновку експертизи. Водій КАМАЗу повинен поставити автомобіль у випадку вимушеної зупинки за межі дорожнього покриття, а коли немає такої змоги, то він повинен тоді включити габаритні вогні та аварійну сигналізацію. Тобто водій ОСОБА_5 при керуванні своїм автомобілем з швидкістю 90 км/год , не мав можливості безпечно зупинитися перед автомобілем КАМАЗ, виявивши його на відстані 38,2 метри . Якщо водій ОСОБА_5 керував би своїм автомобілем з швидкістю 50 км/год , то він мав би можливість безпечно зупинитися перед автомобілем КАМАЗ, виявивши його на відстані 38,2 метрів і без виставленого аварійного знаку про зупинку .

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди , схемою та фото таблицею до нього від 07.12.2014 року вбачається, що оглядалося місце події. Місцем події є ділянка дороги в лісовому масиві поблизу с.Бендюга Сокальського району Львівської області, де виявлено автомобіль марки «КАМАЗ» (правою частиною на правому узбіччі, а лівою частиною - на правому краю проїзної частини дороги) та автомобіль марки «ВАЗ-21099» ( передньою частиною на лівому узбіччі, задньою частиною - на лівому краю проїзної частини дороги), а також окремі його деталі на дорожньому полотні: частину даху, переднє праве крило, лобове скло. Дана ділянка дороги не освітлена та без дорожньої розмітки.

Згідно висновку авто технічної експертизи № 4957 від 20.01.2015 року проведеної експертом Львівського НДІСЕ встановлено, що гальмівна система та система керування автомобіля марки «КАМАЗ» д.р.н. НОМЕР_2 є справними. Система освітлення перебуває в несправному стані, а саме: розбитий задній лівий ліхтар. Даний ліхтар міг бути пошкоджений під час ДТП. Ознак, які б свідчили про наявність несправностей в системі освітлення до ДТП не виявлено.

Згідно висновку авто технічної експертизи № 4958 від 20.01.2015 року проведеної експертом Львівського НДІСЕ встановлено, що до події ДТП система рульового керування, гальмова система, а також освітлення автомобіля ВАЗ 21099 р.н.з. НОМЕР_1 були в справному стані.

Згідно висновку авто технічної експертизи № 497 від 20.02.2015 року , встановлено, що:

П.1. вибрана обвинуваченим ОСОБА_5 швидкість руху 90 км/год, з технічної точки зору , не відповідала видимості дороги у напрямку руху , яка складала 21,7 м ( оскільки при такій м видимості дороги значення допустимої швидкості руху складає величину 49…50 км/год).

П.5.1.Водій ОСОБА_5 ( при варіанті №1) мав технічну можливість уникнути скоєння ДТП і полягала ця технічна можливість у належному виконанні вказаним водієм технічнимх вимог п.п. 1.5, 1.10 ( в частині значення термінів «безпечний інтервал» ; «видимість у напрямку руху «; «перешкода для руху « ; «проїздна частина»); 2.3 ( підпунктів «б» та «д») ; 12.2; 12.3; 13.1 та 13.3 ПДР України.

П.6 При варіанті №1 , причиною настання даної ДТП , з технічної точки зору , є не відповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п.п. 1.5;1.10 ( в частині значення термінів «безпечний інтервал» ; «видимість у напрямку руху «; «перешкода для руху « ; «проїздна частина»); 2.3 ( підпунктів «б» та «д») ; 12.2; 12.3; 13.1 та 13.3 ПДР України.

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної № 4956 від 20.01.2015 року , встановлено, що під час зіткнення у контакт увійшли передня права частина автомобіля «ВАЗ-21099» та задня ліво-кутова частина автомобіля «КАМАЗ-5320» з перекриттям по габаритній ширині до 65 см ( на рівні панелі даху автомобіля ВАЗ), а кут між поздовжніми осями транспортних засобів знаходився в межах 5…10 градусів, тобто в даному випадку мало місце попутне наскрізне ковзне ексцентричне зіткнення. Дане зіткнення автомобілів «ВАЗ-21099» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля «КАМАЗ-5320» р.н. НОМЕР_2 відбулося на смузі руху в напрямку с.Бендюга Сокальського району.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 168/2014 від 23.01.2015 року , встановлено, що ОСОБА_10 у даній дорожно-транспортній пригоді отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у виді поєднаної травми тіла яка проявилася у вигляді саден, ран, закритої черепно-мозкової травми, тупої травми грудей, тупої травми живота, які утворилися від дії тупих твердих деталей салону автомобіля та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього. На момент ДТП ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`янінняи, виявлено етиловий спирт в кількості 2,04 %(проміле), що стверджується також висновком експерта проведеної судово-медичної експертизи №4042/2014-т від 16.12.2014 року .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3280/2014 від 08.01.2015 року , встановлено, що в ОСОБА_10 виявлено крововиливи в головному мозку з реактивними змінами, розлиті крововиливи та набряк в легенях, крововилив у бронхах, крововилив у стінці шлунка, жирова дистрофія печінки, помірне повнокрів`я внутрішніх органів.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_5 від 23.01.2016 року вбачається, що під час даної слідчої дії обвинуваченим показано місце ДТП та дано покази щодо обставин вчинення обвинуваченим ДТП. Слідчим експериментом встановлено, що в умовах розвитку ДТП, яка розглядається, об`єктивна видимість по напрямку руху із робочого місця водія автомобіля-статиста «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 стоячого праворуч із включеним ближнім світлом та із забрудненим дорожнім знаком автомобіля «КАМАЗ 5320» р.н. НОМЕР_2 ,наступала із віддалі не менше 21,7 м .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_13 від 23.01.2016 року вбачається, що під час даної слідчої дії свідком показано місце ДТП та дано покази щодо обставин вчинення обвинуваченим ДТП. Слідчим експериментом встановлено, що в умовах розвитку ДТП, яка розглядається, об`єктивна видимість водієві автомобіля «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 стоячого праворуч із увімкненими габаритними вогнями автомобіля «КАМАЗ 5320» р.н. НОМЕР_2 ,наступала із віддалі не менше 300м .

Відповідно до розписок ОСОБА_5 від 09.04.2015 року, 27.05.2015 року та 08.12.2015 року про відшкодування шкоди вбачається , що обвинувачений ОСОБА_5 в рахунок відшкодування шкоди передав, а потерпілий ОСОБА_7 отримав 5300 доларів США.

Згідно довідки Червоноградської ЦМЛ №500 від 23.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ЧЦМЛ з 07.12.2014 року по 31.12.2014 року з діагнозом : ЗЧМТ, забій головного мозку середнього ступеня важкості, забій легень, перелом ІІ ребра справа, забійні рани голови, алкогольне сп`яніння. Дана травма відноситься до категорії середньої важкості травм. Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 ,то в ОСОБА_5 виявлено ознаки алкогольного сп`ягніння 07.12.2014 року - 2,63 % ( проміле).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого , і кваліфікує його дії за ст. 286 ч.2 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання , не одружений, працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, прохання потерпілого не позбавляти волі обвинуваченого.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 та наведені обставини справи суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання обвинуваченому в межах санкції статті за якою він судиться та виправлення засудженого можливе без відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі і вважає за можливе прийняти рішення про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням, з позбавленням права керувати транспортними засобами .

В судовому засіданні також було прийнято до розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином .

Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 просить суд стягнути з ОСОБА_5 в його користь 200 000 гривень як відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного суду України , наданих у п.9 Постанови №4 від 31 березня 1995 року №4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо) , яких завдав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого , тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації час та зусилля , необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості . Визначаючи розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди , суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Однак відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство в межах кримінального провадження здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи , які беруть участь в справі , мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України вбачається, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Закриваючи провадження по справі суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Відповідно до ст. 205 ч.1 п.4 ЦПК України вбачається, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом

Судом встановлено, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 26.10.2016 року уклали мирову угоду та просили суд своєю ухвалою закрити провадження щодо цивільного позову та визнати її судом, оскільки вони врегулювали даний цивільний спір . Суд приходить до висновку, що дана мирова угода в частині цивільного позову не суперечить закону та не порушує права сторін .

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що провадження по цивільному позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином слід закрити в зв`язку із укладенням мирової угоди від 26.10.2016 року сторонами, яка визнана судом.

Також суд визнає мирову угоду між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 26.10.2016 року , згідно якої ОСОБА_5 сплачує на користь ОСОБА_7 135 000 ( сто тридцять п`ять тисяч ) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином частинами згідно погодженого сторонами графіку, зокрема :

- до 31.12.2016 року 35 000 гривень;

- до 31.01.2017 року 20 000 гривень;

- до 28.02.2017 року 20 000 гривень;

- до 31.03.2017 року 20 000 гривень;

- до 30.04.2017 року 20 000 гривень;

- до 31.05.2017 року 20 000 гривень;

Гарантом (поручителем) виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов`язань за мировою угодою виступає ОСОБА_18 . ОСОБА_7 зі свого боку зобов`язується не наполягати перед судом про застосування до ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.

Судові витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 за проведення судових експертиз .

Речові докази слід повернути власникам.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ст.286 ч.2 КК України та призначити покарання за ст.286 ч.2 КК України у вигляді 3 (три) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_5 періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації .

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави судові витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 6765 гривні , зокрема :

-за проведення судової автотехнічної експертизи № 4957 від 20.01.2015 року в сумі 1353 грн.;

-за проведення судової автотехнічної експертизи № 4958 від 20.01.2015 року в сумі 1353 грн. ;

-за проведення судової транспортно- трасологічної експертизи №4956 від 20.01.2015 року в сумі 2214 грн. ;

-за проведення судової автотехнічної експертизи № 497 від 20.02.2015 року в сумі 1845 грн.

Провадження по цивільному позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином закрити в зв`язку із укладенням мирової угоди сторонами, яка визнана судом .

Визнати мирову угоду між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 26.10.2016 року , згідно якої ОСОБА_5 сплачує на користь ОСОБА_7 135 000 ( сто тридцять п`ять тисяч ) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином частинами згідно погодженого сторонами графіку.

Речові докази автомобіль марки «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_5 , автомобіль «КАМАЗ 5320» р.н. НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_13 .

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1