Провадження №1-кп/761/941/2016
В И Р О К
іменем України
22 вересня 2016 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005557 від 29 квітня 2016 року,

за обвинуваченням ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має неповнолітню дитину, 2015 року народження, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ :

29 квітня 2016 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, невідомі особи, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, 12, пошкоджували автомобіль та вчиняли хуліганські дії. На місце події черговим УП ГУ НП в м. Києві, приблизно о 17 годині 10 хвилин, був направлений екіпаж патрульної служби працівників поліції №1020, в складі лейтенанта поліції ОСОБА_7 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.2 Закону України « Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, органи внутрішніх справ, служби безпеки, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.

Згідно зі ст.2 Закону України « Про Національну поліцію» - завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Пунктом 2 ст.18 вказаного Закону передбачено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно зі ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, в парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

По приїзду за вказаною адресою до інспекторів патрульної поліції звернувся громадянин ОСОБА_8 , який повідомив, що невідомі особи в кількості 3-4 чоловік вчиняли хуліганські дії та пошкодили його автомобіль марки «Сітроен С4», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . Зазначені особи направились в бік вулиці Володимирської в м. Києві.

В подальшому інспекторами патрульної служби ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за прикметами було виявлено осіб причетних до вчинення хуліганських дій, які на законну вимогу працівників поліції зупинитися не відреагували та почали тікати.

Одного з правопорушників, а саме ОСОБА_6 інспекторами патрульної служби ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було затримано в арці будинку №9 по вулиці Володимирській в м. Києві, який усвідомлюючи, що перед ним знаходяться саме працівники правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, почав безпідставно створювати конфліктну ситуацію, висловлюватись в їх адресу нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою та провокувати бійку, тим самим перешкоджаючи працівникам правоохоронного органу виконувати свої службові обов`язки. На законні вимоги працівників правоохоронних органів припинити вказані протиправні дії ОСОБА_6 не реагував, намагався втекти, після чого працівниками патрульної служби було прийняте рішення застосувати спеціальний засіб сталеві наручники. В цей час, ОСОБА_6 почав чинити опір та при спробі одягти на нього наручники безпричинно вкусив працівника патрульної служби ОСОБА_4 за мізинець правої руки, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження.

Після цього, ОСОБА_6 , був затриманий та його протиправні дії, які тривали на протязі кількох хвилин, були припинені.

Крім того, 29 квітня 2016 року, в період часу приблизно з 17 години 25 хвилин по 17 годину 30 хвилин, ОСОБА_6 , чинив опір працівникам правоохоронного органу під час виконання покладених на них обов`язків, щодо охорони громадського порядку та під час опору наніс співробітнику патрульної служби поліції ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.

Зокрема, ОСОБА_6 проявляючи свою неповагу до працівників правоохоронних органів, не зважаючи на те, що вони виконували покладені на них обов`язки, щодо охорони громадського порядку, вирішив перешкодити їх діям, безпідставно почав створювати конфліктну ситуацію, висловлюватись в їх адресу нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою та провокувати бійку. В той момент, коли працівники патрульної служби поліції намагалися застосувати до нього спеціальний засіб - сталеві наручники та провести ОСОБА_6 в службовий автомобіль, для подальшої доставки до ВП №4 Шевченківського УП ГУНП в м. Києві з метою подальшого встановлення фактичних обставин вчинення ним та іншими особами хуліганських дій, встановлення його особи та опитування, ОСОБА_6 почав чинити активний опір працівнику патрульної служби поліції ОСОБА_4 та вкусив його за мізинець правої руки.

Згідно висновку експерта №1188 від 19 травня 2016 року: при проведенні судово медичної експертизи ОСОБА_4 , при обстеженні і вивченні медичної документації на його ім`я, виявленні ушкодження: а) рани на долонній та тильній поверхнях дистальної фаланги 5-го пальця правої кисті; б) садна: на передній поверхні лівого променево зап`ястного суглобу, на тильній поверхні лівої кисті в проекції дистальних третин 3-ї, 4-ї п`ясних кісток, в проекції 4-го міжпальцевого проміжку.

Тілесні ушкодження, вказані в п. а) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Тілесні ушкодження, вказані в п. б) відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

22 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

У відповідності до даної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, щиро кається в скоєному.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч.2 ст.342 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік; на підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_6 .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення укладену 22 вересня 2016 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 , при цьому зазначив що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні також просив вказану угоду про примирення з потерпілим, укладену 22 вересня 2016 року, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є: за ч.2 ст.342 КК України - злочином невеликої тяжкості, за ч.2 ст.345 КК України злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив опір працівникам правоохоронного органу під час виконання цими особами покладених на них обов`язків щодо охорони громадського порядку, а відповідно, такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікує за ч.2 ст.342 КК України, також суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст. 345 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_6 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

Затвердити угоду про примирення, укладену 22 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді :

-за ч.2 ст.342 КК України позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч.2 ст.345 КК України позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1