йСправа № 304/443/16-к Провадження № 1-кс/304/93/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2016 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника СВ Перечинського відділення поліції ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворочево Перечинського району, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючого, вдівця (має на утриманні двох малолітніх дітей), українця, громадянина України, раніше не судимого
про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивує тим, що 25 березня 2011 року, працюючи начальником Перечинського відділення Закарпатської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», знаходячись у службовому кабінеті, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_7 , склав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме договір № 112 на вклад «Зручний» (з пролонгацією/без пролонгації) між відділенням в його особі та ОСОБА_7 , який завірив своїм підписом та відбитком круглої печатки Перечинського відділення «Райффайзен Банк Аваль», на підставі якого отримав від такої грошові кошти в розмірі 158 905 грн., які на депозитний рахунок банку не перерахував, а використав на власні потреби, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму. У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , будучи, згідно наказу №1224-п від 03 вересня 2012 року, звільненим з посади керуючого справами управління справами Закарпатської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», не маючи жодних повноважень працівника банківської установи, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами громадянина ОСОБА_8 , представляючись й надалі працівником зазначеного банку, зловживаючи довірою, шляхом обману та переконання у отриманні високої відсоткової ставки, вмовив потерпілого ОСОБА_8 перерахувати на його ім`я з Російської Федерації грошові кошти, які мав внести на рахунок дочки ОСОБА_8 ОСОБА_7 , який нібито відкрито у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором № 112 від 25 березня 2011 року, що потерпілий у свою чергу і зробив. Так, 01 жовтня 2012 року ОСОБА_8 , перерахував з Російської Федерації на рахунок ОСОБА_6 у ЗОД АБ «Укргазбанк» кошти в сумі 15 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 жовтня 2012 року становить 118 995 грн., а також 02 жовтня 2012 року ОСОБА_8 повторно перерахував з Російської Федерації кошти в сумі 14 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 02 жовтня 2012 року становить 111 902 грн., після чого, 03 жовтня 2012 року ОСОБА_6 , на підставі заяви на видачу готівки № 6992_6, отримав у відділенні АБ «Укргазбанк» в м. Ужгород грошові кошти у сумі 29 000 доларів США, що еквівалентно 231 797 грн. Крім цього, 17 вересня 2013 року ОСОБА_8 , перерахував з Російської Федерації на рахунок ОСОБА_6 у ЗОД АБ «Укргазбанк» кошти в сумі 10 500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 жовтня 2012 року становить 83 926,50 грн., які ОСОБА_6 того ж дня, на підставі заяви фізичної особи про отримання грошових коштів з номером переказу НОМЕР_1 отримав у відділенні АБ «Укргазбанк» в м.Ужгород. У подальшому всі вищевказані кошти ОСОБА_6 , усупереч домовленості з ОСОБА_8 , привласнив та використав на власні потреби. Крім цього, 04 лютого 2013 року ОСОБА_6 , будучи звільненим з посади керуючого справами управління справами Закарпатської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами громадянина ОСОБА_8 , склав офіційний документ, а саме договір №54 на вклад «Зручний» (з пролонгацією) між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 , який завірив своїм підписом та відтиском печатки Перечинського відділення «Райффайзен Банк Аваль», згідно умов якого, нібито, на рахунку громадянки ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , з урахуванням вкладу у розмірі 158 905 гривень за договором № 112 та перерахованих ОСОБА_8 з Російської Федерації грошових коштів у іноземній валюті, перебувають грошові кошти у сумі 70 900 доларів США під 17 %, використавши вказаний підроблений документ, тобто вручив його потерпілій ОСОБА_7 . У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України підозрюється ОСОБА_6 , якому 26 травня 2016 року було повідомлено про його підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме показами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , показами свідків, оригіналами договорів № № 112, 54, оригіналами заяв про видачу коштів з АБ «Укргазбанк», висновком судово-почеркознавчої експертизи № 4/74 від 16 березня 2016 року, висновком судово-почеркознавчої експертизи № 4/116 від 26 квітня 2016 року та іншими доказами. У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України та два з яких є тяжкими злочинами, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років. Враховуючи вищенаведене, а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 , вчинив п`ять злочинів, може незаконно впливати на свідків, потерпілих, знищити чи спотворити будь-які із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, або ж повторно вчинити злочин, а також враховуючи суспільну небезпечність даних діянь, що, на думку слідчого, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Заступник начальника СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 також клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти заявленого клопотання заперечили, оскільки вважають, що підозрюваний не несе суспільству будь-якої загрози, а тому просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, згідно статті 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з цим, згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що 03 березня 2014 року та 25 травня 2016 року матеріали досудового розслідування за вищевказаними фактами були внесені слідчими СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 та ОСОБА_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 (а. с. 6-9).

Також встановлено, що 26 травня 2016 року ОСОБА_6 у порядку ст. 278 КПК України було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст.366 КК України, а 26 травня 2016 року його було допитано у якості підозрюваного за обставинами вказаних подій (а. с. 15-19, 22-24).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 191, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, про що свідчать його визнавальні показання та інші докази, зібрані органом досудового слідства та надані слідчому судді (а. с. 6-14, 22-24).

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово контактував з потерпілою ОСОБА_7 з метою примусити її підписати документи цивільно-правового характеру, що має істотне значення для даного кримінального провадження.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищезазначеного з боку підозрюваного існує незначний ступінь ризиків щодо перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні, та з огляду на положення ст. ст. 177, 181 КПК України, а також на те, що підозрюваний є вдівцем та самостійно виховує двох малолітніх дітей, приходить до висновку, що адекватним та ефективним запобіжним заходом буде домашній арешт без застосуванням електронних засобів контролю строком на один місяць.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на один місяць.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло, в якому він проживає та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком відлучення в особистих побутових потребах з дозволу заступника начальника СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 .

Ухвалу для організації виконання направити начальнику Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Дата закінчення дії даної ухвали 24 червня 2016 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1