АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2169/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 635/275/15-к
Категорія: ст.289 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту фактичного затримання - з 16 жовтня 2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний у вигляді тримання під вартою.
Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 час попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2014 року по 23 червня 2016 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Кулиничі Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 11 липня 2014 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.289, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, без конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці, без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту фактичного затримання - з 15 жовтня 2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - у вигляді тримання під вартою.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_8 час попереднього ув`язнення з 15 жовтня 2014 року по 23 червня 2016 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75, 104 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробування строком на 2 роки та покладенні на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний у вигляді особистого зобов`язання.
Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 12000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 17000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_14 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 4091 гривню 92 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 6000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_15 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 10000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди..
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз у розмірі по 1630 гривень 28 копійок з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз у розмірі 867 гривень 92 копійки.
Питання щодо речових доказів суд вирішив відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, в ніч на 30 липня 2014 року ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , який діяв повторно, та особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, діючи спільно у групі за попередньою змовою, маючи єдиний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись на території подвір`я будинку АДРЕСА_5 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_16 та знаходився на вказаному подвір`ї, де ОСОБА_8 шляхом вільного доступу відчинив передні пасажирські двері автомобіля розкидним ножем та потрапив до салону автомобіля. Після чого ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, схопившись за задній бампер автомобіля та застосовуючи фізичну силу, відкотили автомобіль на проїжджу частину, де ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зламали замок блокування керма, а потім ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відкотили автомобіль ВАЗ 2107 до сусіднього будинку по вул. Мічуріна в смт. Шевченкове, а ОСОБА_8 зламав замок запалювання та з`єднав його проводи, таким чином запустив двигун та разом з ОСОБА_7 та особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, на вказаному автомобілі залишили місце вчинення злочину, тим самим заволоділи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого спричинили потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду в розмірі 18604 гривні 96 копійок.
Крім того, 21 серпня 2014 року приблизно о 1 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, знаходячись поблизу будинку № 262А по вул.Салтівське шосе в м.Харкові, побачили автомобіль ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , та діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою використання автомобіля для власних потреб, усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до вказаного автомобіля, де ОСОБА_8 за допомогою «швейцарського набору», який складається з ножів та ножиць, відчинив водійські двері автомобіля через які проник до салону, після чого з`єднав проводи запалювання, запустивши таким чином двигун, після чого ОСОБА_8 з ОСОБА_7 та невстановленими в ході досудового розслідування особами з місця вчинення злочину на вказаному автомобілі зникли, тим самим заволоділи транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 16888 гривень 52 копійки, потім залишили автомобіль в лісосмузі поблизу медичного комплексу по вул.Корчагінців, 35 в м.Харкові, а через деякий час, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та невстановленими в ході досудового розслідування особами повернулись до зазначеного автомобіля та підпалили його, знищивши таким чином автомобіль, потім демонтували двигун автомобіля, розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого заподіяли потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 16888 гривень 52 копійки.
Крім того, 31 серпня 2014 року в нічний час ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів, підійшли до під`їзду № 1 будинку № 70 по вул. Тимурівців в м.Харкові, де знаходився автомобіль BA3-21043, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_17 , та шляхом вільного доступу за допомогою «швейцарського набору», який складається з ножів та ножиць, відчинили двері вищезазначеного автомобіля, після чого ОСОБА_8 потрапив до салону та, застосовуючи фізичну силу, зламав замок запалювання і з`єднав виведені проводи замка запалювання, запустивши таким чином двигун, після чого ОСОБА_8 з ОСОБА_7 на автомобілі з місця вчинення злочину зникли, тим самим заволоділи транспортним засобом автомобілем BA3-21043, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 32464 гривні 54 копійки. В цей же день ОСОБА_8 з ОСОБА_7 на вказаному автомобілі приїхали до с.Перемога Харківського району Харківської області, де залишили автомобіль біля будинку № 4 по вул. Леніна, в результаті чого заподіяли потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду в розмірі 32464 гривні 54 копійки.
Крім того, 17 вересня 2014 року приблизно о 1 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку № 3 по вул. Сонячній в м.Харкові, побачили автомобіль ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 , та діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою використання автомобіля для власних потреб, усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до вказаного автомобіля, де ОСОБА_8 за допомогою «швейцарського набору», який складається з ножів та ножиць, відчинив водійські двері автомобіля через які проник до салону, після чого з`єднав проводи запалювання, запустивши таким чином двигун, після чого ОСОБА_8 з ОСОБА_7 з місця вчинення злочину на вказаному автомобілі зникли, тим самим заволоділи транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 20200 гривень 50 копійок, потім залишили автомобіль в лісосмузі поблизу сел.Кулиничі в м.Харкові, а через деякий час, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та невстановленими в ході досудового розслідування особами повернулись до зазначеного автомобіля та підпалили його, знищивши таким чином автомобіль, потім демонтували задній міст автомобіля з фрагментом глушителю, розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого заподіяли потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 20200 гривень 50 копійок.
Крім того, в ніч з 7 на 8 жовтня 2014 року ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів, підійшли до під`їзду № 1 будинку № 159/84 по вул. Салтівське шосе в м.Харкові, де знаходився автомобіль ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_18 , шляхом вільного доступу за допомогою ключа від іншого автомобіля ОСОБА_7 відчинив двері автомобіля, після чого ОСОБА_8 , потрапивши до салону автомобіля та застосовуючи фізичну силу, зламав замок запалювання і з`єднав виведені проводи замка запалювання, запустивши таким чином двигун, після чого ОСОБА_8 з ОСОБА_7 на автомобілі з місця вчинення злочину зникли, тим самим заволоділи транспортним засобом автомобілем ГАЗ-3302, реєстраційний номер НОМЕР_6 вартістю 67030 гривень. Після чого ОСОБА_8 з ОСОБА_7 на вказаному автомобілі доїхали до поста ДПС, розташованому на 12 км автодороги Харків-Щербаківка, де приблизно о 5 годині були зупинені працівниками ДПС УДАЇ ГУМВСУ в Харківській області та в ході перевірки документів з місця зупинки зникли, залишивши автомобіль, в результаті чого заподіяли потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду в розмірі 67030 гривень.
Крім того, 14 жовтня 2014 року приблизно о 1 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , діючи повторно, та неповнолітнім ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 145-В по вул. Салтівське шосе в м.Харкові, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем Opel Kadett реєстраційний номер НОМЕР_7 , який знаходився біля зазначеного будинку, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до зазначеного автомобілю, де ОСОБА_8 ножем відчинив двері автомобіля, після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відкотили автомобіль на відстань близько 20 метрів, ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля, зняв захист замка запалювання та запустив двигун, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на викраденому автомобілі з місця вчинення злочину зникли, рухаючись в межах м.Харкова та Харківського району, та в подальшому розпорядились зазначеним автомобілем на власний розсуд, таким чином незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем Opel Kadett реєстраційний номер НОМЕР_7 , яким користується на підставі довіреності ОСОБА_15 , в результаті чого заподіяли потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду в розмірі 23611 гривень 80 копійок.
Крім того. 14 жовтня 2014 року приблизно о 2 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_19 діючи повторно, знаходячись біля будинку № 52 по вул. Блюхера в м.Харкові, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем BA3-21063 реєстраційний номер НОМЕР_8 , який знаходився біля зазначеного будинку, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до зазначеного автомобілю, де ОСОБА_8 ножем відчинив двері автомобіля, після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відкотили автомобіль на дорогу подалі від його первинного місцезнаходження, ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля, зняв захист замка запалювання та запустив двигун, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на викраденому автомобілі з місця вчинення злочину зникли, рухаючись в межах м.Харкова та Харківського району, та в подальшому розпорядились зазначеним автомобілем на власний розсуд, таким чином незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем BA3-21063, реєстраційний номер НОМЕР_8 , який належав ОСОБА_20 та перебував у користуванні ОСОБА_21 , в результаті чого заподіяли матеріальну шкоду у розмірі 18153 гривні 07 копійок.
Крім того, 14 жовтня 2014 року приблизно о 3 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_9 , діючи повторно, знаходячись біля будинку № 3-а по вул. Садовій в с.Кутузівка Харківського району Харківської області, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_9 , який знаходився біля зазначеного будинку, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до зазначеного автомобілю, де ОСОБА_8 ножем відчинив двері автомобіля, після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відкотили автомобіль на дорогу подалі від його первинного місцезнаходження. ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля, зняв захист замка запалювання та запустив двигун, після чого ОСОБА_8 .. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на викраденому автомобілі з місця вчинення злочину зникли, рухаючись в межах м.Харкова та Харківського району, та в подальшому розпорядились зазначеним автомобілем на власний розсуд, таким чином незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21061 реєстраційний номер НОМЕР_9 , яким на підставі довіреності користується ОСОБА_22 , в результаті чого заподіяли останньому матеріальну шкоду у розмірі 19945 гривень 31 копійка.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 та фактичні обставини, що встановлені вироком, захисник ОСОБА_10 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 змінити у зв`язку з його суворістю та зменшити призначене ОСОБА_7 покарання, застосувавши норми ст. 69 КК України. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що судом під час судового розгляду встановлено декілька обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_23 - щире каяття і активне сприяння в розкритті злочину, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди, явка із зізнанням, але невірно встановлено дані які характеризують особу обвинуваченого, оскільки ОСОБА_7 єдиний хто частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілим і вказував, що і надалі має її відшкодувати, а також він пояснював, що працює на ринку без укладення трудового договору, що і є його основним засобом заробітку, відсутність будь-яких негативних характеристик за місцем мешкання, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався. За таких обставин, на думку апелянта, суд безпідставно не застосував при призначенні покарання ОСОБА_24 норми ст.69 КК України, пославшись на значну кількість епізодів злочинної діяльності, випадки знищення майна потерпілих шляхом підпалу, негативні відомості про особу винного, а також те, що обвинувачений ОСОБА_24 вчинив ряд злочинів за ч.2 ст.289 КК України, після повідомлення йому про підозру 3 серпня 2014 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення захисника ОСОБА_11 і обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , стосовно можливості задоволення апеляційних вимог захисника ОСОБА_10 , а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст.ст. 404, 421 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до вимог ч. 2 ст.349 КПК України, тобто з дослідженням всіх наданих доказів. Обвинувачені визнали себе винними в повному обсязі пред`явленого обвинувачення, не оспорюючи фактичні обставини обвинувачення та кваліфікацію своїх дій.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочинів, що викладені у вироку, та кваліфікація дій обвинувачених за ч. 2 ст. 289 КК України у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_10 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційні доводи захисника ОСОБА_10 , що підтримані обвинуваченим ОСОБА_7 , про зайву суворість покарання, призначеного за ч. 2 ст. 289 КК України, - у виді позбавлення волі строком на 5 років, за вчинення декількох умисних тяжких злочинів та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом застосування норм ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначення його нижче від найнижчої межі, встановленої у ч.2 ст. 289 КК України, і відповідно - його зменшення, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчинених злочинів, а твердження апелянтів щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання (т. 3 арк. 139 - 155).

На думку колегії суддів, апеляційні доводи захисника ОСОБА_10 щодо неналежного врахування судом обставин, що характеризують особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується задовільно, працює неофіційно на ринку без укладення трудового договору, відсутність судимостей та випадків притягнення до адміністративної відповідальності не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а так само і сукупність даних про особу винного та обставин, що пом`якшують покарання, які були об`єктивно встановлені судом першої інстанції та враховані при призначені покарання.

Отже, апеляційні вимоги захисника ОСОБА_10 , що підтримані обвинуваченим ОСОБА_7 , про можливість застосування судом апеляційної інстанції норм ст. 69 КК України при призначенні покарання , з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки вони не ґрунтуються на будь-яких нових об`єктивних даних та мають суто суб`єктивний характер.

Крім того, колегія суддів вважає, що посилання у апеляції обвинуваченого на визнання вини по пред`явленому обвинуваченню та щире каяття, добровільне часткове відшкодування шкоди, з`явлення із зізнанням в формі повідомлення правоохоронним органам про решту інших епізодів злочинної діяльності, будучи викритими у вчиненні ідентичного злочину - не можуть вважатися достатньою підставою для застосування норм статті 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення декількох епізодів тяжких корисливих злочинів, пов`язаних з незаконним заволодінням транспортним засобом, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При цьому належить взяти до уваги те, що апеляційні доводи захисника ОСОБА_10 про наявність визнання вини, з`явлення із зізнанням і щирого каяття, - належно враховані судом першої інстанції, про що свідчить зміст відповідних висновків у мотивувальній частині вироку, які стосуються об`єктивно встановлених : події злочину, обставин, що пом`якшують покарання, кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 289 КК України, та досліджених даних про особу ОСОБА_7 , які, згідно наведених у вироку висновків, суд брав до уваги при призначені покарання у виді позбавлення волі, внаслідок чого призначив його у мінімального розмірі, передбаченому санкцією цієї частини статті, яка не містить альтернативних видів покарань - строком на 5 років.

Твердження у апеляційній скарзі захисника ( т. 3 арк. 166-167), що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого ОСОБА_7 внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст.29, 32, 35, 65, 66 КК України, призначивши покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України - строком на 5 років позбавлення волі, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши данні про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_7 раніше не судимий, на будь-яких обліках лікарів не перебуває, за місцем тимчасового мешкання характеризується задовільно, при цьому було належно враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання з`явлення із зізнанням, добровільне часткове відшкодування шкоди та щире каяття.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено достатніх підстав для застосування норм ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України стосовно призначеного ОСОБА_7 покарання.

Одже, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами захисника і обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченим : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань (№27 ) з 16 жовтня 2014 року по 27 жовтня 2016 року року включно, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15 жовтня 2014 року по 27 жовтня 2016 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 жовтня 2014 року по 27 жовтня 2016 року включно, а ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15 жовтня 2014 року по 27 жовтня 2016 року включно, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - в той самий строк з дня отримання ними копії судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4