06.05.16
Справа № 635/3386/16-к
Провадження № 1-в/635/1169/2016
УХВАЛА
Іменем України
06 травня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю прокурора - ОСОБА_2
представника Темнівської ВК(№ 100) - ОСОБА_3
засудженого - ОСОБА_4
секретар судового засідання - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області в режимі відеоконференції заяву про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-25 червня 1998 року Шевченківським районним судом Харківської області за ст.ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 206 ч.2 КК України в редакції 1960 року до 3 років позбавлення волі, звільненого 24 січня 2000 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 4 дня;
-13 вересня 2001 року Шевченківським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 09 квітня 2005 року за відбуттям строку покарання,
-26 листопада 2010 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст.342 ч.2 КК України до 2 років позбавленні волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,
-25 жовтня 2011 року Чугуївським районним судом Харківської області за ст.ст. 309 ч.1, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 31 серпня 2013 року за відбуттям строку покарання,
-12 лютого 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст.ст. 395, 185 ч.1, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;
-28 березня 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 засуджений 28 березня 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2016 року ОСОБА_4 зараховано в строк відбуття покарання, призначеного вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28 березня 2014 року, строк попереднього ув`язнення 2 місяці.
Початок строку 28 лютого 2014 року, кінець строку 28 квітня 2017 року.
Станом на 06 травня 2016 року ОСОБА_4 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, до відбуття залишилось 10 місяців 22 дня.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що за час відбування покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100) заохочувався два рази, стягнень не має.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав заяву та зазначив, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, представника Темнівської виправної колонії, який підтримав заяву засудженого, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, на ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення, викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що з ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03 березня 2014 року. Під час тримання у Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 22 травня 2014 року відбуває строк покарання в Темнівській виправній колонії (№100).
З характеристик засудженого, датованих 03 квітня 2015 року та 26 жовтня 2016 року, вбачається, що за період відбування покарання ОСОБА_4 порушень режиму тримання не допускав, характеризувався посередньо, дотримувався правил поведінки та розпорядку установи. Працевлаштований на виробництві установи різноробом, до виконання поставлених завдань ставився посередньо. Підтримував рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не адекватно реагував на критику у свою адресу. Не приділяв уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарання ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально відносився до виконання робіт по благоустрою території установи, не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні. Не дотримувався вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації виховних заходів в установі не приймав. Брав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації якої ставився без зацікавленості. До підвищення загальноосвітнього рівня не прагнув. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймав.
Відповідно до матеріалів особової справи, 08 квітня 2015 року рішенням комісії Темнівської виправної колонії (№ 100) по розгляду матеріалів щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання на підставі ст.ст. 100,101 КВК України, відмовлено в направленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання засудженого ОСОБА_4 як особі, яка не стає на шлях виправлення.
04 листопада 2015 року рішенням комісії Темнівської виправної колонії (№ 100) по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_4 , як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Також із матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 працевлаштований різноробом до цеха № 1 установи, за період відбуття покарання заохочувався адміністрацією установи два рази, а саме: 10 листопада 2014 року та 14 липня 2015 року, стягнень не має.
Згідно характеристики, наданої до суду, та датованої 18 квітня 2016 року, за період відбування покарання ОСОБА_4 характеризується позитивно, стягнень не має. З метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався два рази. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Виконує передбачені законом вимоги персоналу. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться із розумною ініціативою, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Освіта», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.
Натомість, вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_4 , суд врахоакє його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про його звільнення.
Так, за час відбування покарання у Темнівський виправній колонії № (100), засуджений характеризувався посередньо, до праці, навчання та виконання робіт по благоустрою території установи ставився безвідповідально, участі у самодіяльних організаціях засуджених не приймав, мав тільки два заохочення, останнє майже 10 місяців назад.
Остання позитивна характеристика засудженого, за відсутністю заохочень та будь-яких об`єктивних даних в матеріалах особової справи про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, не може свідчити, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду у відношенні засудженого, та про його виправлення.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо наявності у нього позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.

За таких обставин, до ОСОБА_4 не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. Заяву засудженого суд вважає передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,
у х в а л и в:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя