Єдиний унікальний номер 219/5417/16-к
Номер провадження 11-сс/775/242/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2016 року про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000185 від 06 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України,

встановила:

Прокурор військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_5 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України. В клопотанні зазначив, що вилучене у ОСОБА_7 в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2016 року майно є засобом доказування злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а 1 червня 2016 року вказані речі та грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

07 червня 2016 року ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області вказане клопотання про арешт майна задоволено.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що вилучене у ОСОБА_7 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України. Це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вона постановлена з порушенням норм діючого законодавства та Конституції України. Зазначає, що на час накладення арешту на майно він не був підозрюваним, обвинуваченим або третьою особою у кримінальному провадженні, а вилучене майно належить йому та його матері.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою та просив залишити її без змін, вислухавши захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах заявника ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляційних вимог, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження встановлено, що постановою прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_5 від 01 червня 2016 року зазначене тимчасово вилучене у ОСОБА_7 майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України (а.с. 17). Вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про арешт майна, оскільки останнім доведена сукупність підстав вважати, що майно, вилучене у ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 протоколом обшуку від 01 червня 2016 року містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_7 на час ухвалення рішення про накладення арешту на його майно будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними. Відповідно до норм ч.3 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 в той частині, що грошові кошти в сумі 10140 доларів США належать його матері не знайшли свого підтвердження, ніяких доказів цьому ані суду першої інстанцій, ані суду апеляційної інстанції не надано.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею при розгляді справи не було допущено порушень вимог КПК України, а тому ухвала скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурор військової прокуратури Донецького гарнізону ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000185 від 06 квітня 2016 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст.368 ч.3 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.