Справа № 357/6561/16-к
1-кп/357/591/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.10.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000100 від 05.05.2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тореза, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, несудимого, неодруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби.

Згідно з обвинуваченням молодший сержант ОСОБА_4 , будучи призваним 25.03.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації на військову службу, призначеним наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 25.03.2014 року, № 62, водієм роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення та зарахованим до списків особового складу частини, виведеним наказом № 57 від 28.02.2015 року в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу в зазначеній військовій частині, яка дислокується у АДРЕСА_2 , на бульварі 50-річчя Перемоги, діючи упорушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, з метою тимчасового ухилення від виконання військових обов?язків, 11 жовтня 2014 року без поважних причин не з?явився вчасно до місця проходження військової служби - військового містечка № НОМЕР_3 військової частини польова пошта НОМЕР_2 , дислокованої у АДРЕСА_3 , з відпустки, наданої йому за станом здоров?я, і до 30 березня 2015 року був відсутній у військовій частині, проводячи час на власний розсуд та ухиляючись від виконання обов?язків військової служби.

30 березня 2015 року ОСОБА_4 добровільно прибув до місця проходження військової служби.

Наказом командира вказаної військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 3 листопада 2015 року, № 119, молодшого сержанта ОСОБА_4 звільнено з військової служби.

Дії обвинуваченого кваліфіковані досудовим слідством за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез?явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один міцсяць, вчинене особою, зазначеною в ч.2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду 08.06.2016 року.

В судовому засіданні 04.10.2016 року сторони надали суду угоду про визнання винуватості, укладену цього ж дня початку судового розгляду заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 ..

Згідно з указаною угодою ОСОБА_8 , добровільно ініціювавши укладення цієї угоди, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідно до обставин та правової кваліфікації, викладених в угоді та в обвинувальному акті, і щиро кається у вчиненому.

При цьому сторони, приймаючи до уваги тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відсутність у обвинуваченого обтяжуючих відповідальність обставин та наявність обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як то беззаперечне визнання вини і щире каяття у вчиненому, враховуючи особу обвинуваченого, котрий позитивно характеризується по службі та за місцем проживання, уперше притягується до кримінальної відповідальності, приймав участь в антитерористичній операції, має на утриманні пенсійного віку матір, узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст. 407 ч. 3 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі та звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, з покладенням обов?язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання, роботи або навчання, періодично з?являтись до інспекції для реєстрації.

В судовому засіданні сторони підтвердили зазначену угоду, ствердили про добровільність її укладення і просять вказану угоду затвердити.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України, містить необхідні реквізити, формулювання обвинувачення та його належну правову кваліфікацію, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення,

Угода також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження її судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди, роз?яснення права обвинуваченого на судовий розгляд справи відповідно до положень ч. 4 ст. 474 КПК, роз?яснення визначених ст. 394 та ст. 424 КПК підстав оскарження вироку суду, яким затверджено угоду, підписи сторін.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України є правильною.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

На переконання суду сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого стороннього впливу. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, визначеним ст. 65 КК України. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 474-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 4 жовтня 2016 року заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000100 від 05.05.2015 року .

На підставі зазначеної угоди ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, і призначити йому покарання за ст. 407 ч. 3 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Всилу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання, роботи або навчання та регулярно з?являтись до інспекції для реєстрації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,