Справа № 522/7211/14-К
Провадження № 1-кп/522/88/16
У Х В А Л А
в порядку ст. 333 КПК України
21 липня 2016 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого- ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0003494 від 17.04.2014 року,
В С Т А Н О В И В
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження яке зареєстроване в ЄРДР за № 0003494 від 17.04.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
19.07.2016 року, через канцелярію Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника потерпілого про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 з метою забезпечення кримінального провадження.
Представник підтримала клопотання у повному обсязі.
Обвинувачений заперечив проти накладення арешту на майно.
Захисник заперечила проти клопотання оскільки не оголошено на яке майно необхідно накласти арешт, та можливо воно взагалі не належить ОСОБА_6 .
Прокурор вважав за необхідне задовольнити клопотання про накладення арешту.
Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання, прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей встановлених цим розділом.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку передбаченому у п. 3 вказаної статті, арешт накладається на майно обвинуваченого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому у п. 4 вказаної статті, арешт накладається на майно обвинуваченого за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_6 на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкцією якого, передбачено обов`язкове застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, крім того у матеріалах кримінального провадження знаходиться обґрунтований цивільний позов потерпілого на загальну суму 2 877 480 грн. Таким чином, на даному етапі кримінального провадження застосування заходу забезпечення кримінального провадження є законним, виправданим та необхідним за наведених вище підстав. До посилань сторони захисту на відсутність документів, що підтверджують право власності на майно, суд відноситься критично, оскільки до клопотання надані відповідні витяги із реєстрів майнових прав на об`єкти нерухомості, що підтверджують право власності ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 333, 170-173, 372 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.
Накласти арешт, на майно, яке належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, а саме: на квартиру загальною площею 126 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 19725280), квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :34:012:0153), земельну ділянку за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, "Меліоратор" садівничий кооператив (район "Сонячни"), земельна діялнка752 (кадастровий номер :02:022:0011), житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , садовий будинок, за адресою АДРЕСА_3 , земельну ділянку за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, (кадастровий номер :02:009:0007) із забороною переоформлення права власності на інших осіб.
Уповноважити подачу ухвали суду та заяви про державну реєстрацію прав та обтяжень, а також отримання відповіді по ним представника потерпілого ОСОБА_8 до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя
Судді

21.07.2016