№ 204/2901/16-к
№ 1-в/204/946/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву засудженого ОСОБА_5 , 1984 р.н., про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ
Засуджений звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування заяви зазначив, що відбув дві третини строку призначеного покарання, став на шлях виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2013 року, за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 164 ч.1, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок строку 07.05.2013 року, кінець строку 20.11.2017 року. Станом на 21.03.2016 року засуджений відбув дві третини строку призначеного судом покарання.
Заслухавши пояснення засудженого, який просив заяву задовольнити, думку прокурора, представника установи, які заперечували щодо задоволення заяви, вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний злочин середньої тяжкості.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення зокрема умисного тяжкого злочину, відбув більше двох третин строку призначеного покарання, характеризується посередньо, не довів своє виправлення, тому адміністрацією установи виконання покарання останньому було відмовлено в поданні матеріалів до суду про застосування ст. 81 КК України..
Виходячи з того, що застосування умовно-дострокового звільнення до засудженої особи є правом, а не обов`язком суду, а факт відбуття засудженим двох третин строку покарання не є для цього достатньою правовою підставою, враховуючи відсутність даних, які підтверджують виправлення засудженого, суд вважає, що заява про умовно-дострокове звільнення засудженого задоволенню не підлягає
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , 1984 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .