1-кс/754/1147/16
Справа № 754/5391/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
27 травня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю представника, скаржника- ОСОБА_3
прокурора - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльн6ість слідчого у порядку ч.1 ст. 303 КПК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,
ВСТАНОВИВ:
До Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_6 , у порядку ч.1 ст. 303 КПК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в якій просить зобов`язати слідчого повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 майно, яке йому належить, а саме: системні блоки НР в кількості 20 шт., системні блоки Logik Power 2 шт., монітори «Samsung» -21 шт., клавіатури НР-20 шт., мишки НР- 20 шт., флешки Transed 8 G, білети та копії документів.
Обгрунтовуючи скаргу ОСОБА_5 посилається на ті обставини, що 06.04.2016 року по АДРЕСА_1 , співробітниками СВ Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві, було проведено слідчу дію, огляд нежитлового приміщення, яке орендує на правах суборенди приміщення ОСОБА_5 . Фактично працівниками СВ Деснняського УП ГУ НП України в м. Києві було проведено обшук без ухвали слідчого судді, та було вилучене майно системні блоки НР в кількості 20 шт., системні блоки Logik Power 2 шт., монітори «Samsung» -21 шт., клавіатури НР-20 шт., мишки НР- 20 шт., флешки Transed 8 G, білети та копії документів, які йому належать. 11.04.2016 року ухвалою слідчого судді було відмовлено у клопотанні про накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, просив повернути тимчасово вилучене майно.
В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав з викладених в ній підстав, та просив її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду скарги повідомлявся належним чином. Згідно положень частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що 06.04.2016 року слідчим проведено огляд нежитлового приміщення, потім в порядку ст. 233 ч.3 КПК України слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обшук. 08.04.2016 року ухвалою слідчого судді дозволено обшук нежитлового приміщення з вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .
З урахуванням наданих матеріалів кримінального провадження та доводів, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
За положеннями п. 1 ч. 1 вказаної статті на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.
Встановлено, що 07 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004121 внесені відомості про кримінальне провадження за ст. 203-2 КК України. За виявленим фактом розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого вказаною статтею.
06.04.2016 року слідчим Деснянського УП ГУ НП в м. Києві було проведено огляд нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 та виявлено системні блоки, монітори, клавіатури, мишки, флеш-накопичувачі, білети та документи, та звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку в порядку ч.3 ст. 233 КПК України.
08 квітня 2016 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва надано дозвіл на обшук нежитлового приміщення з вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення знарядь вчинення кримінального правопорушення та подальшого встановлення допустимості доказів, отриманих в результаті обшуку.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно положень ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною пятою статті 171, частиною шостою статті 173цього Кодексу.
Зокрема за ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
07.04.2016 року слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту. Ухвалою слідчого судді від 11.04.2016 року клопотання слідчого про арешт майна залишено без задоволення.
Скарга вмотивована, що вилучене майно є тимчасовим, та слідчим суддею відмовлено в накладення арешту на майно, володільцем якого є заявник, з огляду на зазначені обставини підлягає поверненню.
Обґрунтування скаржника не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Виходячи зі змісту ст. 168 КПК України у взаємозвязку з відповідними нормами ст. ст. 236, 237 КПК України показує, що тимчасово вилученим може вважатися лише майно, яке одержане в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст. ст. 207, 208 КПК України; обшуку; огляду. При цьому, речі, на вилучення яких під час обшуку дав дозвіл слідчий суддя, не вважаються тимчасово вилученими. Вирішення питання про те, чи є майно, яке у той чи інший, передбачений законом спосіб потрапило до уповноваженої службової особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею.
Цей висновок цілком узгоджується з положенням ч. 1 ст. 167 КПК України про те, що такий забезпечувальний захід триває до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тобто тимчасовість цього заходу обумовлюється його застосуванням без дозволу слідчого судді, який у разі позитивного вирішення питання про арешт майна по суті легітимізує його попереднє вилучення.
Речі, документи, гроші, вилучені за розпорядженням слідчого судді, не є такими, що вилучені тимчасово, навіть якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Вилучивши таке майно, слідчий має виконати вимоги ст. 100 КПК України. Ставити питання про його арешт зайве.
Не є тимчасово вилученим майном речі та документи, вилучені на підставі ухвали слідчого судді, винесеної за результатами розгляду клопотання слідчого обшуку.
Вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого майна, яке повертається особі згідно положень ст. 169 КПК України.
Постановою слідчого СВ Деснянського Управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 від 11.04.2016 року зазначене майно та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні в порядку ст. 100 КПК України. Також, заслуговує на увагу обставина зазначена прокурором про те, що у справі виникла необхідність у призначенні та проведенні судових експертиз, з урахуванням та дослідженням речових доказів. Крім того, в суді ненадано підтверджень щодо власника чи володільця вилученого майна, тому з урахуванням викладеного, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого у порядку ч.1 ст. 303 КПК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя