Справа № 428/8580/16-к
Провадження № 11-сс/782/195/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17. 08. 2016 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

адвоката - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Северодонецького міськсуду Луганської обл. від 11.08.2016 р., якою задоволено клопотання слідчого СВ УСБ України в Луганській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Северодонецького міськсуду Луганської обл. від 11.08.2016 р. задоволено клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Луганській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою обчислено з моменту затримання з 09.08.2016 р. з 20.00 години. Визначено строк дії ухвали до 20.00 години 8.10. 2016 р.

На зазначену ухвалу суду захисником ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій він вважає зазначену ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було обрано необґрунтовано, оскільки вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_7 є невірною та завищеною, в зв`язку з тим, що так звана організація «ЛНР`не визнана терористичною організацією. Зазначає, що судом не взяті до уваги пояснення ОСОБА_9 про те, що вона спілкувалася по телефону зі своїм знайомим ОСОБА_10 , який знаходиться в місцях позбавлення волі на окупованій території, на особисті та побутові теми, серед них було спілкування і на військову тему, в зв`язку з проведенням АТО та нагальністю цих тем серед населення в цілому. Будь яких спрямованих дій на збирання та передачу інформації військового характеру не вчиняла.

Судом вказані ризики, які не підтверджені доказами, побудовані на припущеннях та є надуманими. Суд в своїй ухвалі безпідставно послався на положення ст. 176 ч. 5 КПК України, яка унеможливлює обрання інших запобіжних заходів окрім тримання під вартою, до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 258-3 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_7 , так як ця норма суперечить Конституції України, та не підлягає застосуванню.

Тому просить скасувати ухвалу слідчого судді відносно ОСОБА_7 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в обранні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши думку слідчого, який підтримав позицію прокурора, перевіривши матеріали про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.1,5 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1/ наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2/ наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3/ недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

З матеріалів справи встановлено, що відомості про скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення 08.07.2015 р. внесено до ЄРДР.

10.08.2016 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України /було вручено особисто/.

09.08.2016 р. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В якості доказів про обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення суду були надані: витяг з протоколу НСРД від 1.07.2016 р., лист відповідь на запит зі штабу АТО від 30.07.2016 р.

На момент обрання запобіжного заходу має місце наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч.5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

ОСОБА_7 10.08.2016 р. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ст. 177 КПК України.

Таким чином при розгляді клопотання слідчим суддею були дотримані вимоги ст.ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, дійшов обґрунтованого висновку про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляції захисника що запобіжний захід було обрано незаконно, оскільки вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_7 є невірною та завищеною, будь яких спрямованих дій на збирання та передачу інформації військового характеру не вчиняла, судом вказані ризики, які не підтверджені доказами, побудовані на припущеннях та є надуманими, суд в своїй ухвалі безпідставно послався на положення ст. 176 ч. 5 КПК України, яка унеможливлює обрання інших запобіжних заходів окрім тримання під вартою, до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 258-3 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_7 , так як ця норма суперечить Конституції України, тому не підлягає застосуванню, є безпідставними, так як питання про доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого вирішуються при судовому розгляді кримінального провадження по суті згідно зі ст. 368 КПК України, вказані судом ризики підтверджені доказами по справі. При цьому суд обирає запобіжний захід, керуючись вимогами кримінального процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.08.2016 р., якою задоволено клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Луганській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: