Справа № 405/3808/14-к
1-кп/405/158/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження №00010245 від 15.01.2014 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Михайлівна, Звенигородського району, Черкаської області, громадянина України, казаха, не одруженого, середньо-спеціальною освітою, який не має дітей на утриманні, не працевлаштований, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 24.02.2009 року Компанїівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 cт. 187, ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 8 років 4 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 22.08.2013 року умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.08.2013 року з невідбутною частиною покарання 1 рік 11 місяців та 3 дні; Ленінським районним судом м. Кіровограда 10.03.2016 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
15.01.2014 року біля 11.10 год., ОСОБА_4 спільно з невстановленою під час досудового розслідуванням і судового розгляду особою, матеріали відносно якої виділене в окреме провадження, перебуваючи біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 , помітили на землі біля вказаного під`їзду раніше невідомого їм ОСОБА_6 , який при собі мав господарські пакети з щойно придбаними продуктами харчування. Після чого, у ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділене в окреме провадження, виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, впевнившись в тому, що невідомий їм чоловік непритомний та за їхніми діями ніхто не спостерігає, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділене в окреме провадження, заволоділа належними ОСОБА_6 господарськими пакетами, в яких знаходились продукти харчування, невстановленого під час судового розгляду асортименту та вартості, а ОСОБА_4 таємно, повторно, викрав з одягу, в який був одягнений ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 400 гривень, та посвідчення інваліда III групи видане на його ім`я. Після цього ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн.
Крім того, 19.01.2014 року близько 06.00 год., ОСОБА_4 перебував біля супермаркету «АТБ», що розташоване по вул. Полтавська, м. Кіровограда, де він розпивав спиртні напої спільно з потерпілим ОСОБА_7 . В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно викрав з зовнішньої кишені куртки в яку був одягнений ОСОБА_7 , кредитну картку «Приват Банк», яка належить потерпілому. Після цього реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_4 направився до банкомату «Приват Банк», що розташований на пл. Дружби Народів м. Кіровограда, де зняв з кредитної картки «Приват Банк», яка належить потерпілому ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 7500 гривень, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна вчинено повторно. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду не визнав свою вину повністю, цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 також не визнав повністю та показав, що 15.01.2014 року він був у своїй цивільної дружини по вул. Комуністичній та не вчиняв крадіжку речей потерпілого ОСОБА_6 , якого може колись і зустрічав. 19.01.2014 року він не пам`ятає, де саме знаходився, потерпілого ОСОБА_9 може десь і бачив, може десь колись вони і були разом. Однак картку «ПиватБанку» потерпілого ОСОБА_9 він не брав, і гроші з неї не знімав. Впізнав себе на фотознімках розташованих в т.1 на арк.147 та 150, зазначив, що в зазначених на них час міг знімати кошти зі своєї кредитної картки, яку він загубив.
Суд, незважаючи на визнання вини обвинуваченим, заслухавши його показання, а також показання потерпілого, свідків та дослідивши інші докази у справі, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, доведена та підтверджується наступними доказами.
Зокрема, по епізоду крадіжки майна 15.01.2014 року у потерпілого ОСОБА_6 викладеними нижче доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 під час судового засідання 11.08.2015 року відмовився давати покази у кримінальному провадженні та заявив, що не бажає далі приймати участь у судовому провадженні.
Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_6 про вчинення злочину від 15.01.2016 року, в якій він повідомив, що двоє невідомих йому осіб 15.01.2015 року близько 11 годин 10 хв. Біля будинку №85 вдарили його по голові та заволоділи грошовою сумою близько 400 грн., мобільним телефоном самсунг та посвідченням інваліда на його ім`я (т.1 а.к.п.10) Під час судового засідання сторона обвинувачення не змогла пояснити причини злипання а.к.п.9 та 10 т.1.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що приблизно в один з днів лютого 2013 року чи січня 2014 року вона близько 11.00 під`їжджала на маршрутному таксі № «5а» до дому (м. Кіровоград, віл Родимцева, 85). Вона помітила, як один з чоловіків чіплявся словесно на російській мові до дівчини. Цей чоловік був не слов`янської зовнішності, в темній куртці та червоній шапочці, худорлявий, приблизно зростом 170 см. Свідок вказала, що це був обвинувачений ОСОБА_4 , якого вона впізнає по носу, очам та іншим рисам обличчя. На повороті до онкологічного диспансеру потерпілий ОСОБА_6 вийшов з маршрутного таксі з пакетами та попрямував по стежці біля заводу «Сегмент» до себе до дому, який розташовувався від зупинки на відстані близько 100 метрів. Після того, як вийшов потерпілий один з чоловіків слов`янської зовнішності сказав чоловіку в червоній шапочці ( ОСОБА_4 ) виходити на тій же зупинці, що вони і зробили, пакетів у них вона не помітила. Вона вийшла з маршрутного таксі на зупинці «Водник» та попрямувала до свого будинку. Коли вона підійшла до свого будинку, то неподалік від 3-го під`їзду побачила чоловіка, який лежав на спині, метрів за 20 від того місця стояв саме той чоловік слов`янської зовнішності, який вийшов з маршрутного таксі разом з обвинуваченим вслід за ОСОБА_6 . Цей чоловік стояв з пакетами та сказав обвинуваченому, що треба йти. В цей момент обвинувачений рився в карманах брюк та куртки чоловіка, який лежав на землі, і щось клав собі в карман. Вона сказала: «Поклади, що ти взяв». А обвинувачений відповів спокійним тоном: «Это моя сдача с маршрутки». ОСОБА_4 став підіймати цього чоловіка за комір зі словами: «Давай пошли. Чего я должен тебя тягать?». І в цей момент вона помітила, що чоловік, якого підіймали, був ОСОБА_6 . Подумала, що ці чоловіки його товариші по чарці, так як його дружина казала, що він останнім часом почав випивати. Тому вона пішла далі до гаражів з права від будинку, де стояла її кума. Вона спілкувалась з останньою близько двох хвилин та побачила як встав ОСОБА_6 та тримався за голову. Свідок ОСОБА_10 підійшла до потерпілого і останній розповів, що у нього вкрали два пакети з їжею та гроші. В цей момент обвинувачений з іншим чоловіком вже підійшли на зупинку «Білгородська» та поставили там пакети, на її думку чекали маршрутне таксі. Вона почала прямувати за ними та кричати їм: «Віддайте пакети!», але ці чоловіки схопили пакети та побігли від неї. Потерпілий ОСОБА_6 йшов за нею та сказав, що його вдарили по голові пляшкою.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 її колишній цивільний чоловік, проживає вона за адресою: в АДРЕСА_2 . 14.01.2014 року він прийшов до неї в чорній куртці та спортивних чорних штанах. Вказала, що у нього є червона та чорна облягаючи шапки, однак їх вона у нього в той день не бачила. Напевно він пішов кудись ніччю, а 15.01.2014 року приблизно о 09.00 годині подзвонила сусідка ОСОБА_12 та сказала, що ОСОБА_4 лежить на сходовому майданчику. Приблизно о 10.00 вона виглянула з квартири та побачила ОСОБА_4 на сходовому майданчику лежачого в тому ж верхньому одязі, подумала, що він в нетверезому стані. Потім вже близько 11.00 годин вона забрала його зі сходовому майданчику до квартири, де він спав на дивані до 15.00 годин, коли вона його розбудила, та пояснила, що треба збиратися у гості в с. Новгородка до подруги, яка їх запросила до себе. В 16.00 вона з ОСОБА_4 та своєю донькою вийшли з квартири, а в 16.30 від`їхали з автостанції до с. Новгородка, де і перебували разом до 19.00 години 18.01.2014 року. ОСОБА_4 їй повідомив, що 15.01.2014 року він був у своїх знайомих.
Згідно протоколу огляду місця події від 15.01.2014 року було оглянуто відкрита ділянка місцевості біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 та зроблена відповідна фототаблиця зазначеної ділянки (т.1 а.к.п. 11-13).
Відповідно до висновку експерта №298 від 31.03.2014 року тілесне ушкодження в вигляді рани в правій тім`яній ділянці у потерпілого ОСОБА_6 утворилось від не менш одного травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), не виключається його утворення в строк вказаний в постанові (15.01.2014 року близько 11.10 годин). Пошкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, яке викликало короткочасний розлад здоров`я.
Даний висновок експерта підтверджує час вчинення крадіжки (15.01.2014 року близько 11.10 годин) та незаперечує непритомний стан потерпілого ОСОБА_6 під час викрадення його майна.
Суд визнає заяву потерпілого ОСОБА_6 про вчинення злочину, покази свідка ОСОБА_10 , дані, які містять протокол огляду місця події, наведений вище висновок експерта, а також показання свідка ОСОБА_11 , в частині, що їм не суперечать, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить вчинення крадіжки ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб у потерпілого ОСОБА_6 пакетів з продуктами та грошових коштів в сумі 400 грн.
Характер дій ОСОБА_4 та невстановленої особи, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, вказують на вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб. Вони як, учасники вчинення злочину групою осіб діяли узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконував дії, що утворюють об`єктивну сторону складу злочину. На це вказує те, що невстановлена особа, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, взяла сумки з харчами потерпілого, та просила поспішити ОСОБА_4 , який в цей момент обшукував одяг непритомного потерпілого та взяв 400 грн., належні останньому. Після чого вони обоє втікали, коли їм в слід кричала свідок ОСОБА_10 .
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого під час судового засідання в частині того, що він не вчиняв крадіжку майна ОСОБА_6 , так як в момент вчинення злочину він знаходився в іншому місці. Дані покази не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та спростовуються сукупністю доказів приведених вище. Суд дані показання обвинуваченого розцінює як спосіб захисту, які були дані ним з метою уникнути відповідальності за вчинене.
Крім того, покази свідка ОСОБА_11 в частині того, що вона забрала його до квартири зі сходів близько 11.00 годин 15.01.2014 року за адресою: в АДРЕСА_4 , не спростовують того, що він міг близько 11.10 вчинити крадіжку в іншому місці біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_3 . Так як час вказаний даним свідком з її слів є приблизним, сам обвинувачений говорив свідку, що він з ранку 15.01.2014 року був не в їх будинку, а в знаходився в іншому місці. Дані покази свідка ОСОБА_11 не спростовують вказану за даним епізодом сукупність доказів.
Суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення вказівку на вартість пакетів з продуктами харчування викрадених у потерпілого ОСОБА_6 , враховуючи, що зібрані докази по кримінальному провадженню не вказують на їх вартість.
Крім того, з обвинувачення також необхідно виключити вказівку на те, що гроші у потерпілого були викрадені саме з карману светра, так як ОСОБА_6 в своїй заяві від 15.01.2014 року не вказував в чому саме перебували вкрадені 400 грн., а свідок ОСОБА_10 бачила, як обвинувачений обшукує кармани куртки та брюк потерпілого, та щось клав собі в карман.
Суд також вважає за необхідне виключити з обвинувачення вказівку на викрадене майно - телефон потерпілого ОСОБА_6 вартістю 688,75 грн., виходячи з наступного.
Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних стосовно обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Порядок отримання доказів, вказаних у п. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання певних вимог, зокрема, належний суб`єкт отримання доказів.
Належний суб`єкт отримання доказів - це посадова особа або орган (суд), які мають право проводити процесуальні дії, що є засобами отримання доказів. Належний суб`єкт отримання доказів виникає тільки після внесення відомостей до ЄРДР за винятком огляду місця події у невідкладних випадках (ч. 3 ст. 214 КПК).
Визнання доказав такими, що отримані неналежним суб`єктом, матиме місце, коли слідчий, зокрема, не визначений слідчим у відповідному кримінальному провадженні чи не включений до складу слідчої групи в порядку ст.39 КПК України.
В абз.2 п. 19 постанови ПВСУ від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено, зокрема, і не уповноваженою на це особою.
Суд погоджується зі стороною захисту, що протокол огляду місця події від 03.02.2013 року, під час якого було вилучено у гр. ОСОБА_13 мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung» без сім-карт, imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , є не належним доказом, так як дана слідча дія проведена з порушенням процесуального закону. Зокрема, слідча дія після внесення відомостей до ЄРДР проведена не належною процесуальною особою слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_14 , якого відповідно до доручення про проведення досудового розслідування, постанови про початок досудового розслідування від 15.01.2014 року та постанови про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування від 03.03.2014 року не було визначено слідчим чи включено до групи у кримінальному провадженні № 0000245 від 15.01.2014 року (а.к.п. 3, 4, 8).
Крім того, у ч. 1 ст. 87 КПК України зафіксоване правило, що недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини (тобто правило «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree).
Так, відповідно до висновку експерта №189 від 05.03.2014 року представлений на дослідження мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5222», який був придбаний в грудні місяці 2013 року в новому стані, станом на 15.01.2014 року може складати 688, 75 грн. Відповідно до Додатку №1 «Ілюстративної таблиця» на рисунку 1.1. зображено загальний вигляд упаковки наданого об`єкта (телефону). На дані упаковці зазначено, що в ній знаходиться вилучений 03.02.2014 року у гр. ОСОБА_13 мобільний телефон «Samsung», а нижче підпис слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_14 , який, як було вже встановлено вище, не є належною процесуальною особою (а.к.п.71-75 т.1).
Керуючись правилом, викладеним в ч. 1 ст. 87 КПК України, висновок експерта №189 від 05.03.2014 року не можна використати для підтвердження факту знаходження у ОСОБА_4 вкраденого телефону, належного ОСОБА_6 , та передання саме цього мобільного телефону свідку ОСОБА_15 , оскільки сам огляд місця події, при якому було вилучено телефон, було проведено незаконно, а відповідно, і його результати теж недопустимі.
З цієї ж підстави є недопустимим доказом протокол пред`явлення речей до впізнання від 07.03.2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав під номером один свій мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5222», imei НОМЕР_1 , який 15.01.2014 року викрали невідомі особи (а.к.п.76-78 т.1).
Таке істотне порушення кримінально-процесуального закону як діяння, котре проявилося в недотриманні норм кримінально-процесуального закону, а саме вчинені слідчої дії не суб`єктом кримінально-процесуальних правовідносин, породило непереборні сумніви суду в достовірності отримання наступного доказу, а саме протоколу огляду предмету від 04.03.2014 року, згідно якого було оглянуто та вилучено мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5222» чорного кольору з екраном 61х41 мм та камерою на зворотному боці корпусу, в справному стані, imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_3 (а.к.п. 62). Є не зрозумілим, на підставі якої процесуальної дії даний телефон потрапив до слідчого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_16 . Також стороною обвинувачення не усунуто під час судового розгляду розбіжність в номерах imei (-їв) телефону вилученого під час огляду предмету 04.03.2014 року (imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_3 ) та огляду місця події від 03.02.2013 року (imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ). Враховуючи це є не зрозумілим, який же телефон було визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження 04.03.2014 року постановою слідчого ОСОБА_16 .
Сам речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5222» сторонами не надавався.
З приводу інших доказів, які стороною обвинувачення покладаються по епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_6 суд зазначає наступне.
Так, свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що десь в середині січня 2014 року він познайомився біля податкової інспекції хлопцем, який представився як ОСОБА_17 , даний хлопець це обвинувачений ОСОБА_4 . Він запропонував йому випити. ОСОБА_17 був у теплій куртці. Після вони разом пішли до кафе «Марія» на критому ринку м. Кіровограда, де розпивали спиртні напої. Вони разом з ОСОБА_17 пішли до кафе «Кактус» по вул. Університетській м. Кіровограда, де він виграв у ОСОБА_17 в нарди гроші, однак так як у останнього не було грошей, то ОСОБА_4 віддав свій сенсорний телефон марки «Самсунг». Після вони пішли до кафе «Золоті купола», що розташовується на «Центральному сквері» м. Кіровограда, та приблизно о 02.00 годині він пішов до дому. Вирішив подарувати даний телефон своїй знайомій ОСОБА_13 , яку зустрів в цей же день близько 02.00 годин ночі біля ТЦ «Плаза» в м. Кіровограді та подарував його. Сказав ОСОБА_13 , що виграв даний телефон в нарди. Свідок зазначив, що не пам`ятає, щоб він приймав участь у впізнанні за фотознімками.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та довідкою до протоколу від 03.03.2014 року за участю свідка ОСОБА_15 , згідно яких свідок впізнав ОСОБА_4 , який представився йому як ОСОБА_17 , та який в січня 2014 року віддав йому мобільний телефон марки «Самсунг» в якості боргу (т.1 а.к.п. 40-43).
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що її знайомий приблизно у січні 2014 року подарував сенсорний мобільний телефон марки «Самсунг» на дві сим-карти, який з його слів він виграв в нарди. Вона прийняла даний телефон в якості подарунку та користувалась ним. Даний телефон вона передала працівникам міліції.
Дані покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2014 року за участю свідка ОСОБА_15 , а також заява ОСОБА_6 про вчинення злочину від 15.01.2016 року, в якій він повідомив про викрадення телефону без вказівки його моделі та вартості, не є достатніми, щоб стверджувати, що саме належний телефон ОСОБА_6 було вкрадено ОСОБА_4 , та після передано обвинуваченим ОСОБА_4 свідку ОСОБА_15 .
По епізоду вчинення крадіжки у потерпілого ОСОБА_7 вина ОСОБА_4 підтверджується викладеними нижче доказами.
Так потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що на початку 2014 року він відпочивав зі своїм товаришем ОСОБА_18 в кафе в м. Кіровограді. До них підсів не відомий тоді йому чоловік, це був саме ОСОБА_4 . В розмові ОСОБА_4 запропонував піти до вул. Полтавської, а саме в магазин «АТБ», щоб придбати випивку та продовжити відпочивати. В магазин «АТБ» вони прийшли десь 06.00 годин. Коли він розраховувався за покупки (горілку та закуску) в магазині «АТБ», то ОСОБА_4 стояв відразу позаду нього. Картку він після розрахунку поклав до зовнішнього карману куртки, який не зачинявся. Потім вони разом постояли трохи біля магазину «АТБ», після чого він поїхав до дому. Код картки був простий «0000». В гуртожитку він зрозумів приблизно з 08.00 до 09.00 , що кредитної картки не має. Подзвонив в «ПриватБанк», де йому сказали, що вже гроші зняли, і останній раз це було на суму 7500 грн., та згодом надали знімки з особою, яка зняла дані грошові кошти. Крім того, потерпілий просив задовольнити цивільний позов повністю.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що її колишній цивільний чоловік - ОСОБА_4 , який проживав на час інкримінованих злочинів з нею за адресою: в АДРЕСА_5 , 18.01.2014 року пішов з квартири приблизно о 21.00 чи 22.00 годин, куди не казав, та повернувся 20.01.2014 року близько 21.00 годин в стані алкогольного сп`яніння. Також, додала, що він ніде не працював.
Заявою про потерпілого про долучення фото від 10.03.2014 року, 5- ма фото на аркушах А4 та протоколом огляду предмету від 11.03.2014 року, в якому відображені долучені потерпілим фото особи з камери спостереження (з часом - 06:10:16, 06:10:31, 07:23:25 та датою - 2014-01-19), вмонтованої в банкомат «Приват банку», яка здійснила зняття коштів з належної йому ( ОСОБА_7 ) кредитної картки в сумі 7500 грн., та фото кредитної картки «ПриватБанку» № НОМЕР_4 , яку потерпілому надав чоловік, з яким вони відпочивали 19.01.2014 року в кафе «Фенікс» (а.к.п.143-151 т.1) Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду після огляду фото впізнав себе на фото, які розташовані на а.к.п. 147 та 150 тому 1.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2014 року з довідкою від 18.04.2014 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_19 впізнав на фото №2 ОСОБА_4 , як особу з якою він спільно з потерпілим ОСОБА_7 познайомився 18.01.2014 року в кафе «Фенікс», за зовнішнім виглядом рисами обличчя, волоссям (а.к.п.160-163 т.1).
Суд визнає покази потерпілого ОСОБА_7 , покази свідка ОСОБА_11 , дані, які містять протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, наведені вище фотознімки, заяву потерпілого та протоколом огляду предмету від 11.03.2014 року належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить вчинення крадіжки ОСОБА_4 у потерпілого ОСОБА_7 картки «ПиватБанку» і відповідно грошових коштів в сумі 7500 грн. з даної картки.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого під час судового засідання в частині того, що він не вчиняв крадіжку майна ОСОБА_7 . Дані покази не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та спростовуються сукупністю доказів приведених вище. Суд дані показання обвинуваченого розцінює як спосіб захисту, які були дані ним з метою уникнути відповідальності за вчинене.
Суд погоджується зі стороною захисту, що протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.04.2014 року з участю потерпілого ОСОБА_7 є неналежним доказом, так як дана слідча дія проведена з порушенням процесуального закону, а саме ст.228 КПК України, зокрема, в частині першій якої зазначено заборону попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання. Даний висновок суд ґрунтується на показах свідка ОСОБА_20 , яка була в якості понятої під час даної слідчої дії, та самого обвинуваченого, який підтвердив її покази. Так свідок ОСОБА_20 показала, що була в міському відділі міліції м. Кіровограда на практиці, їй та її подрузі ОСОБА_21 було запропоновано бути понятими при впізнанні дівчиною слідчим. Після першого впізнання з участю потерпілого, після якої останній кудись пішов з працівниками міліції, ОСОБА_4 щось не сподобалось в процедурі проведення даної слідчої дії, він почав сперечатись зі слідчим. І було вирішено провести впізнання з даним потерпілим повторно з тими ж статистами. Під час повторного впізнання потерпілий вказав на ОСОБА_4 , як на особу яка викрала його кредитну картку. І саме друге впізнання знайшло своє відображення в протоколі. Після першого впізнання з даним потерпілим ніяких процесуальних документів вона особисто не підписувала.
Дане недотриманням установленого законом порядку проведення слідчої дії та фіксації її перебігу й результатів спричинюють непереборні сумніви щодо повноти і достовірності зібраних таким чином доказів і не може бути усунуто проведенням повторного впізнання з участю потерпілого ОСОБА_7 .
Крім того, суд зазначає, що сторона захисту в судовому засіданні, зазначила, що застосовування недозволених методів ведення слідства, на які вказував обвинувачений, не потягли за собою неналежність будь-яких доказів наданих сторонами під час судового розгляду.
У судовому засіданні були досліджено всі зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду докази, які мали значення для прийняття правильного рішення у кримінальному провадженні, всім їм дана оцінка.
За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як крадіжку, вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 50 та 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який, маючи не зняту та непогашену судимість під час умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став та вчинив іншій злочин, завдану шкоду не відшкодував потерпілим, за місцями проживання характеризується задовільно (т.1 а.к.п.183), не одружений та не має утриманців (в свідоцтві про народження вказано інше прізвище батька а.к.п.182 т.1), на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знятий у 2005 році з обліку лікаря нарколога, на якому перебував з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зловживання із шкідливими наслідками (т. 1 а.к.п.179,181),
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, на строк наближений до середнього, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим.
Суд, також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 10.03.2016 року був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.
У даній справі, обвинувачений ОСОБА_4 злочин вчинив у січні 2014 року, тобто до постановлення вироку суду від 10.03.2016 року.
Тому, враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання призначити обвинуваченому за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судом не встановлено підстав для застосування ст.ст.75, 69 КК України.
У відповідності до ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахується з 03.03.2014 року до моменту постановлення вироку 12.04.2016 року, необхідно зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Потерпілим ОСОБА_7 пред`явлено позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7500 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 не визнав цивільний позов потерпілого повністю.
На підставі ст. 1166 ЦК України оскільки саме діями ОСОБА_4 були завдана матеріальна шкода потерпілому, суд вважає, що цивільний позов підлягає повному задоволенню, тому з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню 7500 грн.
Відповідно до ст.124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_4 витрати, пов`язані з залученням експерта в кримінальному провадженні, в сумі 196 гривень 56 копійок.
Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 10 (десять) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.03.2016 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.
На підставі ч.2 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 03 березня 2014 року до моменту постановлення вироку 12.04.2016 року, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити, як такого, що з урахуванням відбутого ним у межах даного кримінального провадження строку попереднього ув`язнення, відбув призначене йому основне покарання повністю.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його в залі суду негайно.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7500 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта в кримінальному провадженні, в сумі 196 гривень 56 копійок.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5222» залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 ; копію медичної картки № 3-420869 на ім`я ОСОБА_6 , листи формату А4 з фотографіями залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Ленінський районний суд м. Кіровограда.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1