Справа № 462/4144/16-к
У Х В А Л А
02 серпня 2016 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0002714, про накладення арешту на майно,

встановив:
Слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 , звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на: предмет схожий на кайданки із вибитим номером НОМЕР_1 , два ключі та грошові кошти у сумі 2000 грн., купюри номіналом 500 грн. наступних серій: ВГ 3703282, МА 9874352, ВХ 7755927, ГК 3253454, що належать ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечила.

Заслухавши думку слідчого та володільця майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0002714, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0002714, 29.07.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст.369 КК України.

Згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.07.2016 року приблизно о 11.25 годин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні міжнародного аеропорту "Львів" імені Д. Галицького, що розташований по вул.Любінській, 168 м.Львова, вчинила порушення встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки переміщаючись через митний кордон України, обрала форму проходження митного контролю - "зелений коридор", при цьому, здійснила переміщення через митний кордон України забороненого предмету схожого на кайданки, що являється адміністративним правопорушенням. Однак, з метою уникнення від адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 пропонувала службовим особам митного поста "Львів-Аеропорт" неправомірну вигоду у сумі 2000 грн.

Частина 2 ст.168 КПК України передбачає, що під час обшуку може здійснюватися тимчасове вилучення майна.
У відповідності до вимог ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Зміст ст.167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Тому, зважаючи на положення ст.ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час обшуку не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час обшуку у підозрюваного речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Таким чином, при вирішенні клопотання слідчий суддя бере до уваги, що для арешту майна ОСОБА_4 є правові підстави, та що слідчим наведено достатньо доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, відтак вважає, що клопотання є підставним і таке слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 117, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:
Клопотання слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002714 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на майно: предмет схожий на кайданки із вибитим номером НОМЕР_1 , два ключі та грошові кошти у сумі 2000 гривень, купюри номіналом 500 гривень наступних серій: ВГ 3703282, МА 9874352, ВХ 7755927, ГК 3253454, що належать ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до апеляційного суду Львівської області.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1