АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1534/16 Справа № 176/1249/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника ЖВК № 26 ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку дистанційного судового провадження, у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянами України, з середньою освітою, який до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20 жовтня 2011 року Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.307 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

15 жовтня 2013 року Тернівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просить застосувати до нього положення ст.81 КК України. Апелянт зазначає, що з моменту прибуття в ЖВК № 26 він став на шлях виправлення, працює старшим днювальним, виконує усі покладені на нього обов`язки, має заохочення від адміністрації установи виконання покарання. Оскільки до нього судом було застосовано положення ч.5 ст.72 КК України та зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, вважає, що має право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Зазначає про те, що у зв`язку зі смертю його матері він є єдиним опікуном своєї літньої бабусі.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_8 мав одне стягнення під час тримання в Криворізькому слідчому ізоляторі, заохочень не мав, працевлаштований не був. Крім того, за час відбування покарання у ЖВК № 26 зарекомендував себе незадовільно, встановлені правила поведінки та розпорядок дня порушує, має шість стягнень та одне заохочення, на виробництві установи не працевлаштований, на заходи виховного характеру реагує формально. Незважаючи на те, що застосовані відносно ОСОБА_8 стягнення погашені за плином часу, це не дає можливості зробити висновок про те, що засуджений своєю зразковою поведінкою та ставленням до праці дійсно довів своє виправлення, внаслідок чого підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію засудженого ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважає, що законних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання немає, тому апеляція ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, перевіривши надані матеріали в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляцію засудженого необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст. 307 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року згідно з ч.5 ст. 72 Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано попереднє ув`язнення з 25 травня 2012 року по 20 серпня 2013 року включно.

15 квітня 2016 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання обґрунтоване тим, що з початку відбування покарання в Жовтоводській виправній колонії засуджений став на шлях виправлення, працює на посаді днювального відділення № 6, має заохочення від адміністрації колонії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з вимогами ст.ст. 370, 372 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 81 КК України передбачає, що особам, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове покарання після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Перевіркою матеріалів провадження колегією суддів встановлено, що під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання судом першої інстанції були ретельно перевірені всі обставини, які мали значення для правильного вирішення справи, з`ясовано думку засудженого ОСОБА_8 , який подав клопотання, думку представника ЖВК № 26, прокурора.

Колегія суддів зазначає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Апеляційним розглядом встановлено, що всі обставини, які характеризують ставлення до праці та поведінку засудженого ОСОБА_8 , були перевірені під час розгляду клопотання судом першої інстанції.

Разом з тим, за вимогами чинного законодавства висновок суду про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Ці вимоги закону судом першої інстанції виконано, ретельно перевірено дані про особу засудженого ОСОБА_8 , його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання. Встановленим під час судового розгляду обставинам суд першої інстанції дав оцінку та належним чином обґрунтував свої висновки.

Як вбачається з матеріалів особистої справи засудженого ОСОБА_8 , яка була досліджена судом першої та апеляційної інстанції, останній під час відбування покарання має два заохочення: від 15 квітня 2016 року та від 10 червня 2016 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Засуджений ОСОБА_8 протягом відбування покарання мав вісім стягнень: у вигляді доган від 20 червня 2013 року, 08 січня 2015 року, 05 лютого 2015 року, попереджень від 30 липня 2014 року, 20 березня 2015 року, на поміщення до дисциплінарного ізолятора від 24 лютого 2015 року, 15 травня 2015 року та від 20 серпня 2015 року. Зазначені стягнення погашені, останнє 18 грудня 2015 року.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що він відбуває покарання у місцях позбавлення волі більше чотирьох років. За час відбування покарання, як зазначено у долучених до матеріалів справи характеристик, ОСОБА_8 характеризується незадовільно, порушує встановлені правила поведінки та розпорядок дня. Виконує обов`язки днювального відділення СПС, до обов`язків ставиться не завжди сумлінно, на заходи виховного характеру реагує формально.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення. Заохочення засудженого мають разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці ОСОБА_8 як належне. Крім того, колегія суддів не може визнати поведінку засудженого за весь період відбування покарання сумлінною, оскільки лише протягом 2015 року він мав шість стягнень, характеризується незадовільно. Таким чином, колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_8 тільки в останній час став сумлінно відноситися до праці, але його поведінка за весь період відбування покарання була нестабільною та не свідчила про позитивні зміни, які вказували на те, що він став на шлях виправлення, тим більше - сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Тому доводи засудженого, викладені ним в апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4