№ 644/4877/15-к
1-кп/644/216/16
ВИРОК
іменем України
22 березня 2016 року м.Харків
Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора - ОСОБА_2 ,
секретарі ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові кримінальне провадження
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м.Харкова, громадянки України, не заміжньої, освіта середня,
офіційно не працевлаштованої, раніше в силу ст.89 КК України не
судимої, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
в с т а н о в и в :
10.03.2015 року близько 09.00 години ОСОБА_5 , знаходячись за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 під час розпивання спиртних напоїв зі своїм братом ОСОБА_4 в ході конфлікту, що виник на грунті раніше виниклих неприязних відносин, перебуваючи в кімнаті вищезазначеної квартири, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, дістала кухонний ніж з-під подушки на дивані, який там тримала, та утримуючи його в правій руці навмисно нанесла ОСОБА_4 три ножові поранення у верхню половину спини справа, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення задньої поверхні правої половини груді з наявністю підшкірної емфіземи, яке проникає в грудну порожнину і своїй течії ускладнилось розвитком правостороннього пневмотораксу, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 695-ая/15 від 14.04.2015 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та два непроникаючих колото-різаних поранення по задній поверхні грудної клітини, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 695-ая/15 від 14.04.2015 року належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів.
Допитана у судовому засіданні у якості обвинуваченої ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялась та дала суду свідчення про обставини скоєння злочину, так, як про то викладено у вироку, при цьому доповнила, що поранення вона нанесла ОСОБА_4 через те, що останній почав завдавати їй ударів по голові і вона, хвилюючись за своє здоров`я, таким чином намагалась його зупинити.
Враховуючи те, що обвинувачена свою вину визнала повністю, суд за згодою інших учасників судового процесу і у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Крім повного визнання обвинуваченої своєї вини, її вина підтверджується також:
- поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, суду, що дійсно між ним та його сестрою ОСОБА_5 виникали постійно конфлікти. 10.03.2015р. в них знову виник конфлікт і він почав наносити ОСОБА_5 удари по голові та обличчю. Після декількох ударів він зупинився, але ОСОБА_5 завдала йому удару ногою і коли він впав на підлогу, то відчув удари в область спини. Коли він підвівся, то побачив в руках сестри ніж, який вона йому віддала. Потім він поклав ніж на стіл, попросив співмешканця сестри, який наразі зайшов до кімнати, викликати йому швидку допомогу та пішов у свою кімнату чекати приїзду допомоги.
- висновком судово-медичної експертизи № 695-ая/15 від 14.04.2015 року підтверджується, що ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення задньої поверхні правої половини груді з наявністю підшкірної емфіземи, яке проникає в грудну порожнину і своїй течії ускладнилось розвитком правостороннього пневмотораксу, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та два непроникаючих колото-різаних поранення по задній поверхні грудної клітини, яке належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів. Ці ушкодження утворилися від дії гострого предмету, обладаючого колючо-ріжучими властивостями, та могли бути отримані не пізніше дати звернення в лікувальний заклад.
- висновками судово-медичної експертизи №155-Ис/15 від 19.03.2015 року, №156-Ис/15 від 19.03.2015 року, судово-цитологічної експертизи №256-Ц/15 від 23.03.2015 року підтверджується, що на простирадлі, наволочці, які були вилучені з місця події були виявлені сліди крові, походження якої від ОСОБА_4 не виключається.
- висновком судово-медичної кримінальністичної експертизи №35МК-С/15 від 22.04.2015 року підтверджується той факт, що на вилученій футболці ОСОБА_4 є пошкодження, які могли бути спричинені наданим на експертизу ножем.
- протоколами огляду предметів- наволочки, простирадла, зразків крові, які були вилучені при огляду місця події та визнані речовими доказами постановою слідчого від 04.04.2015 року.
- протоколами огляду предметів - ножа, футболки та тампонів-змивів, які визнані речовими доказами постановою слідчого від 27.04.2015 року.
- висновком судово-медичної експертизи від 11.03.2015 року № 481-С/15 підтверджується факт наявності у ОСОБА_6 синців на голові, які утворилися від дії тупих твердих предметів в строк в межах до 3-х діб до огляду.
Оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої повністю доведена і кваліфікує ії дії за ч.1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння.
Сторони кримінального провадження, відповідно до ст..22 КПК України, діють на засадах змагальності сторін, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторона захисту не посилалася та не надавала доказів на предмет того, що обвинувачена діяла в межах необхідної оборони чи перевищила її межі відповідно до ст.36 КК України.
Відповідно до ст.36 КК України та Пленум ВСУ в Постанові від 26.04.2002 року №1, п.10, виходить з того, що стан необхідної оборони утворює лише таке посягання, яке досягає ступеню суспільної небезпечності, притаманної саме злочину, а дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яке формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, не утворюють стану необхідної оборони.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 мала реальну можливість запобігти конфлікту без спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, але не скористалась такою нагодою, отже, діяла поза межами необхідної оборони.
Дослідженням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона раніше в силу ст.89 КК України не судима, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 367 від 21.04.2015 року ознак психозу та недоумства не виявляє, в період часу, до якого відноситься правопорушеня, ОСОБА_5 знаходилася поза будь-яким розладом психічної діяльності, та могла віддавати відлік своїм діям та керувати ними.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає визнання нею своєї вини та щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп*яніння.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує ступень тяжкості даного злочину, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, думку потерпілого, який просив призначити ОСОБА_5 що найменше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції її від суспільства і до неї доцільно застосувати ст.75 КК України.
Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім.Зайцева НАМНУ» про стягнення з обвинуваченої витрат на лікування потерпілого в сумі 1741 грн. 22 к., який визнаний обвинуваченою, суд вважає за необхідне задовольнити, оскільки дані витрати були затрачені на лікування потерпілого і на даний час не відшкодовані.
Судові витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи суд стягує з обвинуваченої на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішується судом в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст..ст.373-374 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначити ій покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 ( років) років.
В силу ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного ій покарання при умові, що вона протягом 2 (двух) років іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї відповідно до ст.76 п.2.3 КК України обов*язки, а саме:
- не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім..Зайцева НАМНУ» витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 1741 грн. 22 к.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово- дактилоскопічної експертизи в розмірі 736 грн.56 коп.
Речові докази по справі: наволочку, простирадло, зразки крові, ніж, футболку, та тампони-змиви, що зберігаються в камері схову Орджонікідзевського РВ ГУМВСУ в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.
Копію вироку вручити прокурору, засудженій негайно після його проголошення.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.
Суддя