АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/673/13-к Номер провадження 11-кп/786/3/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ПРО ЗАЛИШЕННЯ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ БЕЗ РУХУ
30 березня 2016 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_3 визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.368 КК України (в редакції Закону, що діяв до 7 квітня 2013 року) на 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 8 квітня 2014 року апеляційна скарга прокурора була залишена без задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволена частково, вказаний вирок суду скасований, а кримінальне провадження закрите в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
1 липня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ задовольнила частково касаційну скаргу прокурора, скасувала ухвалу апеляційного суду та призначила новий розгляд у суді першої інстанції.
При цьому в мотивувальній частині ухвали суд касаційної інстанції зазначив про невідповідність апеляційної скарги вимогам ст.396 КПК України та вказав про необхідність провести процедуру апеляційного провадження з дотриманням положень глави 31 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.439 цього Кодексу вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
30 липня 2014 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 повернулося до апеляційного суду Полтавської області та було передане судді-доповідачу ОСОБА_4 , яка 1 серпня 2014 року ухвалою відкрила апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого, а 13 серпня 2014 року закінчила підготовку та призначила розгляд апеляційних скарг.
14 березня 2016 року в зв`язку з закінченням повноважень у судді ОСОБА_4 було здійснено повторний автоматизований розподіл даного кримінального провадження.
Після вирішення питань про самовідводи суддів, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2016 року, суддею-доповідачем визначений суддя ОСОБА_2 .
Враховуючи наведене, перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого, в якій він прохає скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження через недоведеність його вини, на відповідність вимогам, що визначені законом, до форми і змісту апеляційної скарги, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху, виходячи з такого.

Приписами ст.396 КПК України визначені вимоги до апеляційної скарги. Зокрема, пунктом 4 частини 2 цієї статті передбачено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
За приписами ст.404 та ст.405 цього Кодексу суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи в апеляційних скаргах, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
При цьому, за правилами ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як убачається з мотивувальної частини апеляційної скарги, обвинувачений стверджує про незаконність вироку через неналежність та недопустимість покладених у його основу доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам подій та вказує на численні порушення норм КПК під час розгляду кримінального провадження і у зв`язку з цим на недоведеність його винуватості. Разом із тим, у скарзі скаржник не вказав на те, яким чином апеляційна інстанція повинна перевірити законність вироку суду першої інстанції (процесуальні аспекти вирішення поставленого питання), а тому скарга не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, скаржнику потрібно усунути вищевказані недоліки апеляційної скарги.
Отже, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ч.1 ст.399 КПК України,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2013 року залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_2