Справа №127/7541/16-к
Провадження №1-кс/127/2863/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ВВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003600 щодо повернення майна, -

В С Т А Н О В И В:

11.04.2016 року до суду надійшла вищевказана скарга ОСОБА_5 , якою останній просив зобов`язати слідчого ВВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 повернути скаржнику автомобіль марки "BМW 520", державний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що скаржник 10.09.2009 року у свого знайомого ОСОБА_6 за власні кошти придбав автомобіль марки ""BМW 520", державний номер НОМЕР_1 за 3700 (три тисячі сімсот) доларів США, який запевнив скаржника, що автомобіль перебуває на обліку та оформлений на жителя м. Києва ОСОБА_7 . Відразу після купівлі вказаного автомобіля ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 нотаріально посвідчену довіреність на право користування та розпорядження ним.

03.06.2015 року скаржника було зупинено на вказаному автомобілі працівниками ДПС УМВС України у Вінницькій області і при пред`явленні їм свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль "BМW 520", державний номер НОМЕР_1 , виявилося, що воно містить ознаки підробки. Після чого слідчим проведено було огляд та вилучення автомобіля.

Свої доводи про повернення автомобіля скаржник мотивує тим, що відповідно до ст.237 КПК України вилучені в ході огляду речі та предмети являються тимчасово вилученим майном. Відповідно до ст.169, ч.5 ст.171 КПК України тимчасове вилучення майна припиняється за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення безпідставним, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у разі не подання слідчим, прокурором до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Ні слідчий ні прокурор не зверталися до суду про накладення арешту на вилучений вище вказаний автомобіль у встановлений термін, а тому на підставі ч.5ст.171 КПК України зобов`язані його повернути.

Враховуючи викладене, скаржник вважає, що він є потерпілим по кримінальному провадженню№ 0003600.

Пізніше ОСОБА_5 подав до слідчого ВВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 клопотання про повернення належного йому на правах добросовісного набувача, яке на даний час слідчим проігнороване.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання, суду пояснив, що з метою об`єктивного розслідування кримінального провадження скаржник сам надав автомобіль, однак мав надію, що йому його власність швидко повернуть.

Слідчий ОСОБА_3 заперечила щодо даної скарги, пояснила суду, що дійсно накласти арешт на добровільно наданий - вилучений транспортний засіб слідча не встигла. Вказала, що діяла у відповідності до КПК України. Крім цього, нею винесено постанову про визнання речових доказів у кримінальному провадженні №0003600, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Крім цього, при проведенні експертного дослідження експертом сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_8 №402-П від 06.11.2015 року зроблено висновок, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України. Просить відмовити скаржнику.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , суд находить, що скарга обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 98. КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

В судовому засіданні встановлено, що у кримінальному провадженні №0003600 слідчим винесено постанову про визнання речових доказів, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Згідно проведеної Вінницьким НДЕКЦ експертизи від 06.11.2015 року за № 402-П щодо свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "BМW 520", державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Тобто судом встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 має ознаки підробки та на законних правових підставах знаходиться при триваючому на даний час кримінальному провадженні, тому не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_5 про повернення вказаного свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Натомість, суд критично ставиться до пояснень слідчого ОСОБА_3 про те, що на теперішній час вилучений автомобіль "BМW 520", державний номер НОМЕР_1 , як речовий доказ має бути залишено на майданчику тимчасово затриманих автомобілів ДП «Вінниця інформ ресурси» до його подальшого вирішення даного питання в суді, оскільки крім того, що слідчою ОСОБА_3 автомобіль "BМW 520", державний номер НОМЕР_1 не визнаний речовим доказом, також у відповідності до статей 160-166, 170-174 КПК України слідча до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до вказаних речей не зверталася, на вилучене майно арешт не накладався, а тому з огляду на ч.1 ст. 100 КПК України, враховуючи, що вказаний автомобіль "BМW 520", державний номер НОМЕР_1 , який є предметом спору, не визнаний речовим доказом, повинен бути повернутий володільцю, який є добросовісним набувачем, оскільки у слідчого відсутні правові підстави для його утримання без ухвали слідчого судді про арешт чи доступ до вказаного автомобіля з його вилученням, так як дане майно є тимчасово вилученим з огляду на вимоги ч. 7 ст. 236 КПК України.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченого цим кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

На підставі зазначеного, суд находить, що слід повернути ОСОБА_5 автомобіль "BМW 520", державний номер НОМЕР_1 , оскільки у кримінальному провадженні №0003600 на нього не було накладено арешт, не отриманий тимчасовий доступ з вилученням автомобіля та він не визнаний речовим доказом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 100, 303 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу частково задоволити.

Зобов`язати слідчого ВВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 автомобіль марки ""BМW 520", державний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: