Справа № 309/375/16-к
Провадження № 1-кп/309/108/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000053 від 27 листопада 2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2015 року приблизно о 04 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Audi A4» реєстраційний Чеської республіки НОМЕР_1 , їдучи автодорогою Хуст-Долина в напрямку м. Долина, перед в`їздом в с. Липча Хустського району, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5; 2.3; 12.6; 12.1 та 1.10 ПДР України, що виразилось у не дотриманні ним обов`язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну… і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, не оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, перевищивши максимально допустиму швидкість руху, що призвело до заносу автомобіля, на лівосторонньому заокругленні проїжджої частини вправо, втрати керованості, виїзду автомобіля в кювет та зіткнення із залізобетонною опорою № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 кВ Хустського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир зазначеного транспортного засобу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: розриву печінки по діафрагмальній поверхні; субарахноїдальний крововилив; дрібно крапкові крововиливи з ділянками нейромаляції речовини головного мозку; переломо-вивих лівого ліктьового суглобу; забійні рани: лівої та правої надбрівної ділянок; садна правої гомілки та чола справа, які виникли від виступаючих частин салону, перебуваючи в якості пасажира і які у відповідності до п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя, що і стали причиною смерті ОСОБА_5 та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5; 2.3; 12.6; 12.1 та 1.10 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 45 хв. помер в Хустській районній лікарні.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав у повному обсязі, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи фактичні обставини, щиро розкаявся у скоєному. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що про дорожньо-транспортну пригоду, в якій помер його син ОСОБА_5 йому повідомили мобільним телефоном. Відносно обставин ДТП нічого пояснити не може, оскільки не був очевидцем події. Матеріальну шкоду обвинуваченим йому відшкодовано повністю. Поданий цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 380 000 гривень підтримує повністю. Просить суд не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_4 для надання йому можливості допомагати матеріально.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважає, що досліджувати інші докази не має необхідності, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні обвинувачений ОСОБА_4 визнає повністю, щиро розкаюється у скоєному.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами, що спричинили смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинувачено, обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких. Останній офіційно ніде не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд враховує повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, має на утриманні одну малолітню дитину, повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, позитивну характеристику по місцю проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин: визнання обвинуваченим вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивну характеристику по місцю проживання, відшкодування матеріальної шкоди раніше не судимий, а також ті обставини, що скоєний злочин відноситься до тяжких, моральну шкоду потерпілому не відшкодовано, наявність претензій морального характеру зі сторони потерпілого, суд приходить до висновку, що підсудному з метою виправлення і перевиховання та запобігання вчиненню ним нових злочинів, слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, та з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому, з урахуванням особи винного, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає доцільним призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.

Заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. Стосовно моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що обвинувачений відшкодував матеріальну шкоду в розмірі 100 000 гривень, цивільний позов визнав про стягнення моральної шкоди частково, вчинений ним злочин є неумисним, суд вважає, що з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 127-129, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає у два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 кошти за спричинену моральну шкоду 150 000 /сто п`ятдесят тисяч/ гривень.

Речові докази по справі, зазначені в постанові старшого прокурора Хустської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 /а.с. 90 т.1/ медичну довідку щодо придатності керувати транспортними засобами серії 10 ААД № 210645 виданої ОСОБА_4 , записну книжку з номерами мобільних телефонів, автомобіль марки «Audi A4» реєстраційний Чеської республіки 4 AJ 2512, який знаходиться на штрафмайданчику для тимчасового утримання транспортних засобів Хустського відділу поліції повернути власнику.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 залишити без змін до вступу вироку в законну силу домашній арешт.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя

Хустського районного суду підпис: ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1 .