Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-30/2010р. Головуючий по 1 інстанції
Kaтегорія ст. 286 ч.1 КК ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА IMEHEM УКРАЇНИ

2 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Oxpiменко I.K.

суддів Соломки I.A., Поєдинка I.A.

за участю прокурора Гришанової Н.Д.

засудженого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальну справу за апеляціями прокурора Соснівського району м.Черкаси та захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.10.2009 року, яким

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, одружений, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючий водієм фірми «Галеас», раніше не судимий, -

засуджений за ч.1 ст.286 КК України на два роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.49 та ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання в зв'язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Черкаської міської лікарні № 3 640 грн.39 коп. витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_5 та на користь НДЕКЦ при УМВС в Черкаській області 738 грн. 46 коп. за проведения судових експертиз,-

встановила:

Згідно вироку, ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за те, що він 30.04.2005 року, близько 10 год., керуючи маршрутним автобусом ЛАЗ-695 Н державний номерний знак 00413 MB, заїжджаючи на посадкову платформу № 6 автобусної станції № 2, розташованої в м.Черкаси по вул.Крупської, 7, для посадки пасажирів та здійснення маршруту рейсом Черкаси - Жовнино, в порушення п.п.12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність, а саме заздалегідь виявивши пішохода ОСОБА_5С, який стояв між перилами на вказаній посадкові платформі та очікував маршрутний автобус, маючи технічну можливість уникнути наїзду, не дотримався безпечного інтервалу, не застосував вчасно екстрене гальмування, вчинивши наїзд на вказаного пішохода, внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді повних закритих тильних вивихів плюснових кісток лівої ступні, перелому з вивихом першої клиноподібної кістки лівої ступні, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді забою з набряком та саднами правого плеча та ліктьового суглобу.

В своїх апеляціях:

- прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного злочину та правильності кваліфікації дій засудженого, разом з тим просить вирок змінити, а саме виключити з нього посилання суду на таку кваліфікуючу ознаку вказаного злочину, як порушення правил експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, оскільки по справі не мае жодних об'єктивних даних , які потягли такі наслідки.

- захисник ОСОБА_4Д просить вирок скасувати та направити кримінальну справу прокурору Соснівського району м.Черкаси для проведения додаткового розслідування, зазначаючи, що висновки, наведені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, який винесений з істотним порушенням кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону. В обгрунтування своєї апеляції захисник посилається на те, що суд першої інстанції не виконав вказівки ухвали апеляційного суду Черкаської області від 14.10.2009 року щодо усунення неповноти досудового слідства шляхом направления судових доручень та усунення отриманих органом досудового слідства доказів поза межами строків досудового слідства шляхом проведения слідчих дій в судовому засіданні. Kpiм того, захисник посилається на те, що суд в порушення п.1 ч.1 ст.374 КПК України поклав в основу вироку докази, які є недопустимими, оскільки зібрані поза межами визначених ст.. 120 КПК України строків досудового слідства, наводячи своє бачення обчислення таких строків по даній справі. В зв'язку з цим апелянт вважає, що висновки судово-медичної та автотехнічної експертиз не можуть бути покладені в основу обвинувачення, у зв'язку з проведениям їx поза межами строків досудового слідства та з порушенням ст.ст.21 та 197 КПК України. Захисник також вважає, що суд необгрунтовано відхилив ряд його клопотань, в тому числі i про призначення повторної автотехнічної експертизи, допиту ряду свідків та інше.

Заслухавши доповідщь судді апеляційного суду, міркування прокурора, підтримавшого апеляцію прокурора Соснівського району, пояснения засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які просили задоволити апеляцію останнього, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи вказаних апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а апеляцію прокурора необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України, вирок суду повинен бути законним i обгрунтованим. Суд обгрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. При цьому, суд при постановленні вироку може покласти в основу докази, які є допустимими, тобто отриманими в установленим законом порядку з дотриманням процесуальної форми.

Ці вимоги закону судом першої інстанції щодо дачі оцінки допустимості доказів, зібраних під час досудового слідства, не були виконані.

Так, відповідно до вимог ст.. 120 КПК України, досудове слідство у кримінальних справах повинно бути закінчено протягом двох місяців. Цей строк може бути продовжено прокурором району до трьох місяців, а в особливо складних справах прокурором області i прирівняних до них прокурорам до шести місяців. Після цього строки слідства можуть бути продовжені у виняткових випадках Генеральним прокурором України або його заступниками.

Вказані вимоги ст.. 120 КПК України органом досудового слідства виконані не були, а докази в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні ним зазначеного злочину здобуті поза межами цих строків, які в послідуточому суд поклав в основу вироку.

Так, кримінальна справа постановою слідчого від 08.06.2005 року порушена по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_5 (помилково зазначено ОСОБА_6С.), за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. При цьому, в описовій частині цієї постанови зазначено, що водій ОСОБА_3, керуючи маршрутним автобусом, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5

Виходячи iз змісту даної постанови слідчого вбачається, що на час порушення даної кримінальної справи була відома особа, а саме ОСОБА_3 і ніхто інший, який скоїв наїзд на пішохода i який несе кримінальну відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, тобто перебіг строку досудового слідства починається з моменту порушення даної кримінальної справи, тобто з 08.06.2005 року.

Про це свідчить, зокрема i письмовий запит слідчого головному лікарю Чорнобаївської центральної районної лікарні (т.1 а.с.54), в якому зазначено про те, що розслідується кримінальна справа відносно ОСОБА_3

Разом з тим, строки досудового слідства, відповідно до вимог ст.. 120 КПК України не продовжувалися, а провадження по справі незаконно зупинялося декілька раз.

Так, постановою слідчого від 13.06.2005 року досудове слідство по справі зупинено до встановлення особи, що скоїла даний злочин, хоча в цій же постанові зазначено, що ОСОБА_3 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5С.(т.а.с.27).

3 цих же підстав постановою слідчого від 17.07.2005 року знову зупинено досудове слідство (т.1 а.с.78), хоча по справі, навіть при не встановленні особи, яка вчинила злочин, можливо було проводити ряд слідчих дій.

19.09.2005 року досудове слідство по справі відновлено (т.1 а.с.79) під час якого проведено ряд слідчих дій, а 21.09.2005 року знову зупинено до встановлення особи, що скоїла даний злочин (т.1 а.с.128).

04.12.2005 року проведена автотехнічна експертиза, із висновку якої вбачається, що в

діях ОСОБА_3 є невідповідність вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, що з

технічної точки зору знаходилося в причинному зв'язку з розвитком механізму даної

ДТП.(т.1 а.с.121-126), але навітъ i після цього досудове слідство не поновлювалося.

В зв'язку з цим, постановою старшого прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 від 02.02.2006 року постанову слідчого від 21.09.2005 року про зупинення досудового слідства скасовано з вказівкою на те, що особи причетні до скоєння ДТП встановлені i немає перепон для продовження досудового слідства.(т.1 а.с. 129).

10.02.2006 року досудове слідство відновлено (т.1 а.с.132) i лише 30.05.2006 року,

тобто через рік після порушення кримінальної справи визначено статус ОСОБА_3, як

обвинуваченого (т.1 а.с. 148).

Внаслідок того, що строки досудового слідства не продовжувалися, відповідно до вимог ст. 120 КПК України, то по за межами цих строків призначені та проведені автотехнічні та судово-медичні експертизи, відтворення обстановки та обставин події з учасниками та очевидцями даної ДТП та інші слідчі дії, тобто здобуті докази, які є не допустимими, але на які суд послався у своему вироку, помилково вказавши на те, що строки досудового слідства по справі не були порушені, вказавши на те, що кримінальна справа порушена за фактом вчинення злочину, а не стосовно конкретної особи.

При таких обставинах впрок необхідно скасувати, а кримінальну справу направити на додаткове розслідування для проведения необхідних слідчих дій, які проведені поза межами строків досудового слідства, передбачених ст.. 120 КПК України.

При проведенні додаткового розслідування, зокрема при призначенні повторної автотехнічної експертизи необхідно визначитися з вихідними для цього даними , зокрема з встановленням швидкості з якою рухався автобус під керуванням ОСОБА_3 до моменту його наїзду на потерпілого ОСОБА_5 Так, в постановах слідчого про признанення таких експертиз вказана швидкість автобуса 10 км/год. В довідці по ДТП (т.1 а.с.4-16) в п. 12 ця швидкість зазначена 1-5 км/год, а згідно показань ОСОБА_3 швидкість автобуса складала 3-4 км/год.

Kpiм того, під час додаткового розслідування необхідно додатково допитати свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, при необхідності провести з ними відтворення обстановки та обставин події, дати цим доказам відповідну оцінку, провести при необхідності інші слідчі дії для встановлення істини по справі, перевірити доводи захисника ОСОБА_4, наведені ним в своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене доводи апеляції прокурора про виключення iз вироку зазначеної вище кваліфікуючої ознаки не можуть бути враховані, в зв'язку iз скасуванням даного судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст.362, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію прокурора Соснівського району м.Черкаси задоволити частково, апеляцію захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 задоволити в повному обсязі.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 21 жовтня 2009 року стосовно засудженого ОСОБА_3 скасувати, а кримінальну справу направити прокурору Соснівського району м.Черкаси для проведения додаткового розслідування, з підстав, наведених в мотивувальній частині даної ухвали.

Головуючий

Судді