У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника потерпілих цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про накладення арешту на майно,
в с т а н о в и в:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_12 , який діє в інтересах потерпілих цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про накладення арешту на майно, а саме об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративно-соціального призначення та підземним паркінгом готовністю 7 відсотків, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 17-а, та належить ТОВ «Марго».

На обґрунтування клопотання вказує, що в провадженні Солом`янського управління поліції ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0003655 від 20 квітня 2015 року за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що в період часу з 21.08.2007 року по теперішній час, посадові особи ВАТ АК «Київреконструкція»,ТОВ «Марго Інвестбуд», ТОВ «Марго», шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами інвесторів будівництва житлового будинку по вул. Солом`янській, 17-а в м. Києві, внаслідок чого завдали інвесторам майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Як зазначив заявник, у зв`язку з незаконними діями посадових осіб ВАТ «Київреконструкція», ТОВ «Марго» фактично за 1,6 млн. грн. отримало право власності на Об`єкт, будівництво якого на 12 644 410,00 було про інвестовано цивільними позивачами та вартість якого станом на листопад 2011 року дорівнювала 11,5 млн. грн., зважаючи що з цього приводу здійснюється досудове розслідування в якому потерпілими заявлено цивільні позови, беручи до уваги ту обставину, що ТОВ «Марго» отримало у власність об`єкт за нижчою вартістю ніж він насправді коштував, на даній стадії досудового розслідування провадження виникла необхідність в забезпеченні такого провадження шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями адміністративно-соціального призначення та підземним паркінгом, що будується за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 17-а, з метою відшкодування шкоди завданої злочином.

Представник заявників та заявники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши представника заявників, заявників ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , вивчивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею було встановлено, що в провадженні Солом`янського управління поліції ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0003655 від 20 квітня 2015 року за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК України, фабула: в період часу з 21.08.2007 року по теперішній час, посадові особи ВАТ АК «Київреконструкція»,ТОВ «Марго Інвестбуд», ТОВ «Марго», шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами інвесторів будівництва житлового будинку по вул. Солом`янській, 17-а в м. Києві, внаслідок чого завдали інвесторам майнову шкоду в особливо великих розмірах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З наданих суду матеріалів не вбачається, що позови цивільних позивачів, в інтересах яких звернувся представник ОСОБА_12 заявлені до особи, на майно якої заявники просять накласти арешт.

Слідчим суддею встановлено відсутність правових підстави для арешту майна, передбачених ч. 2 ст.173 КПК України, по справі відсутні особи, яким повідомлено про підозру та не доведено, що незастосування заходу забезпечення у вигляді арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також необґрунтовано обставин щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що є метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання представника потерпілих цивільних позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про накладення арешту на майно - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1