Справа № 727/7097/15-к
Провадження № 1-кп/727/11/16
27 січня 2016 року
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю учасників судового процесу:
сторони обвинувачення:
- прокурора ОСОБА_4
сторони захисту:
-обвинуваченого ОСОБА_5 і в його інтересах адвоката ОСОБА_6
-обвинуваченого ОСОБА_7
- у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше неодноразово судимого, в останнє:
- вироком від 11.07.2012 року Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч. 1 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
- вироком від 18.02.2015 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч. 1 КК України до 3 місяців арешту,- у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_5 28.06. 2015 року біля 24 години, перебуваючи на Центральній площі м. Чернівці, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, повторно, з транспортного засобу автомобіля, марки «Шкода Октавіа» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на стоянці, що навпроти Чернівецької міської ради, шляхом пошкодження переднього водійського скла дверей, із салону викрав аудіо магнітолу, марки «Pioneer», моделі DEH-2820 MPVXMEW5, вартістю 350 грн., сумку-чохол для утримання CD-дисків, марки «Wannianhua», вартістю 70 грн., сонцезахисні окуляри, марки «Армані», з оправою коричневого кольору вартістю 300 грн. та наручний годинник, марки «A.Lange Sohne», вартістю 400 грн., які належали ОСОБА_8 , після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1120 грн.
Продовжуючи злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_5 спільно з обвинуваченим ОСОБА_7 за попередньою змовою, 11.08.2015 о 02.50 годин ночі, діючи умисно, повторно, протиправно, із корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на вулиці Героїв Майдану, 103 в м. Чернівці біля приміщення «Пивоварня «Наше пиво», шляхом вільного доступу, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, таємно викрали майно належне ТОВ «Пивоварня «Наше пиво», а саме: відеокамеру зовнішнього спостереження 1/3 ІСХ 673 АК, 700 ТВЛ, f=3,6 мм, DC 12 В, вартістю 1058 грн., після чого, з місця вчинення злочину пішли, роз порядивши викраденим на власний розсуд, чим самим своїми протиправними діями спричинили ТОВ «Пивоварня «Наше пиво» матеріальну шкоду вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ст. 185ч.2 КК України визнав в повному обсязі; суду надав показання про те, що 28.06.2015, ввечері, він знаходячись неподалік від міської ради сидячі на лавці у скверику, побачив автомобіль марки Шкода, що був припаркований на стоянці Чернівецької міської ради. Подивившись накгруги, що нікого не має, він вдарив по склу передніх дверей і з салону машини забрав аудіо-магнітолу, сонцезахисні окуляри, наручний годинник та сумку-чохол для дисків; мав намір усі викрадені речі продати, бо мав повернути борг, про який йому цього числа нагадали віддати; запевнив суд, що поверне потерпілому ОСОБА_8 усі витрати, цивільний позов заявлений останній визнав в повному обсязі. У наданих показах також вказував, що в перших числах серпня 2015 року точної дати не пам`ятає, в нічний час він зустрівся в місті з ОСОБА_9 і в розмові з ним, йдучи вулицею розповідав про свій важкий матеріальний стан, відсутність коштів і наявність боргів та в цей час, вони обговорювали на чому можна заробити кошти і він згадав, що за погашення боргів він міг розплатитися камерою та походячи повз Пивоварні «Наше пиво», вирішили зняти камеру зовнішнього спостереження, для чого впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, за допомогою один одного, він піднявся і за допомогою речей які йому подавав ОСОБА_7 зняв з кріплення камеру та разом із останнім, який спостерігав навколо втекли з місця злочину, однак оскільки камеру не вийшло віддати за борги, вона була вилучена і повернута власникам пивоварні «Наше пиво». Не заперечуючи того, що кримінальні правопорушення він вчинив в період не погашеної і не знятої судимості, просить його суворо не карати; у вчиненому розкаявся.
Аналогічно, будучи допитаним в порядку вимог ст.. 351 КПК України, обвинувачений ОСОБА_7 суду надав показанням про те, що в серпні 2015 року близько 03 години ночі він гуляв містом і зустрівся з ОСОБА_10 , із яким раніше він був знайомий. Прогулюючись вже разом, вони дійшли до пивоварні «Наше Пиво», розташованої по вулиці героїв Майдану м. Чернівці і ОСОБА_11 попросив йому допомогти викрасти відеокамеру зовнішнього спостереження задньої частини приміщення «Наше пиво» для того, щоб він міг розрахуватися за борги, оскільки ОСОБА_12 йому говорив, що йому терміново потрібні були гроші. На прохання ОСОБА_5 він погодився і вони пішли з двору, протилежного боку пивоварні Наше пиво де ОСОБА_5 піднявся і почав знімати камеру з кріплення, він йому подавав для цього щипці, потім він дивився за обстановкою навколо, щоб їх ніхто не побачив та коли ОСОБА_12 спустився, вони з того місця пішли, але камеру їм не вдалося продати. Пояснив, що коли допомагав ОСОБА_5 розумів, усвідомлював протиправність своїх дій, розумів, що вчиняється злочин і мав реальну можливість піти з місця вчинення кримінального правопорушення, однак не міг відмовити ОСОБА_13 . Вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиро розкаюється та просить із врахуванням його незадовільного стану здоров`я суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 не оспорювали фактичних обставин справи, повністю визнали свою вину, у скоєному відповідно розкаялися і судом встановлено, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції, як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_7 , заслухавши думку прокурора, думку адвоката в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та роз`яснивши учасникам кримінального провадження зміст і правові наслідки застосування вимог ст. 349 ч.3 КПК України, на що було надано обвинуваченими письмові підтвердження (розписки), суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі, крім документів, які відповідно характеризують особу обвинувачених.
Судом роз`яснено обвинуваченим відповідно, вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у провадженні доказів.
Таким чином, виходячи з встановлених обставин, показів відповідно наданих обвинуваченими в судовому засіданні, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченими, відповідно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, направлених на заволодіння чужим майном, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжку) за кваліфікуючою ознакою повторно, за попередньою змовою групою осіб та дії, як обвинуваченого ОСОБА_5 , так і обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфікує за ст. 185ч.2 КК України.
При призначенні як обвинуваченому ОСОБА_5 , так і обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України, якою передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винних та обставини, що обтяжують і помякшують відповідно їх покарання.
Згідно ст. 12 КК України, вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченими, передбачене ст. 185 ч.2 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, зокрема, що в силу вимог ст. 66 КК України помякшують покарання як обвинуваченого ОСОБА_5 , так і обвинуваченого ОСОБА_7 , судом визнається повне визнання останніми вини у пред`явленому їм відповідно обвинуваченні, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкритті злочинів, як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_7 ..
Обставин, що обтяжують покарання як обвинуваченого ОСОБА_5 , так і обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, виходячи з наведеного вище, із врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема те, що останній неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, про що свідчить довідка ІЦ при УМВС України в Чернівецькій області; вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, має зареєстроване постійне місця проживання, не працює, є особою молодого віку, завдану правопорушенням матеріальну шкоду потерпілій не відшкодовано в повному обсязі; цивільний позов заявлений до початку судового слідства потерпілим, цивільним позивачем ОСОБА_8 визнав повністю, зобов`язався повернути останньому завдані злочином збитки, з наданої заяви потерпілої ОСОБА_14 до суду про розгляд справи у її відсутність, остання чітко вказала, що претензій матеріального характеру до обвинувачених не має, відношення обвинуваченого ОСОБА_5 до скоєного, зокрема його активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, з врахуванням і того, що ОСОБА_5 не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні; кримінальні правопорушення, вчинив в період не погашеної і не знятої судимості, а тому, суд крім вищеозначеного та обставин, що пом`якщують і обтяжують покарання обвинуваченого, вважає, за можливе призначити покарання ОСОБА_5 в межах санкції ст. 185ч.2 КК України, а його виправлення і перевиховання вважає не можливим без ізоляції від суспільства.
Крім наведеного, судом враховується при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 і те, що після вчинення ним 28.06. 2015 року кримінального правопорушення, він продовжив свою злочинну діяльність і вчинив ще кримінальні правопорушення - зокрема - 17.07. 2015 року, що було встановлено вироком від 26.11. 2015 року Першотравневого районного суду м. Чернівці, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджено було за ч. 1 ст. 162, 395 КК України, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 72 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; а тому, суд вважає за необхідне при призначенні покарання останньому застосувати правила ч.4 ст. 70 КК України, яка вказує на те, що у разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він є особою раніше судимою, за даними довідки про звільнення, ОСОБА_7 вбачається, що останній відбував покарання три місяці арешту, за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.02. 2015 року за ст.. 185 ч.1 КК України та його було звільнено по відбуттю строку покарання, який вибув до місця свого проживання АДРЕСА_2 ; останній має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується задовільно, є сиротою, який з неповнолітнього віку виховувався бабусею ОСОБА_15 , яка являючись інвалідом 2 групи потребує стороннього догляду; не перебуває на обліку в обласній психіатричній лікарні; з 2008 року зареєстрований в наркологічному диспансері, внаслідок вживання канабіноїдів зі шкодою для здоров`я; судом також з`ясовано, що ОСОБА_7 має тяжкі захворювання, зокрема, дослідженою випискою комунальної медичної установи міської клінічної лікарні, згідно якої останній має захворювання хронічного вірусного гепатиту С.
Вищенаведене стверджується відповідно дослідженими матеріалами, що характеризують відповідно обвинувачених (т.2 а.с. 1, 2, 29 32; 36 41, 49 55).
Отже, виходячи з наведеного, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 185 ч.2 КК України, яке на думку суду є наближеним до мінімального ступеня тяжкості, його другорядної ролі у вчиненому, незадовільного стану здоров`я, необхідності продовження лікування за встановленими діагнозами, оголошеними в засіданні зі згоди обвинуваченого вірусного гепатиту С, а також із урахуванням того, що попередньо призначені покарання за відповідними вироками ОСОБА_7 відбув повністю, по закінченню строку покарання, є сиротою, який проживає за адресою АДРЕСА_2 з бабусею ОСОБА_15 , інвалідом 2 групи, яка потребує стороннього догляду, відсутність претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_7 з боку потерпілої ОСОБА_16 , яка визначилася щодо міри покарання відносно обвинувачених на розсуд суду, молодий вік ОСОБА_7 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає, за можливе призначити покарання ОСОБА_7 в межах мінімальної санкції ст. 185 ч.2 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не знаходить підстав для застосування відносно обвинуваченого статей 69, 75, 76 КК України.
На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення. За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже, призначене покарання відповідно обвинуваченому ОСОБА_5 , та обвинуваченому ОСОБА_7 , з врахуванням вищенаведеного, на думку суду є такими, що відповідають принципу необхідності й достатності, є справедливим, для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченими ОСОБА_5 ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов заявлений потерпілим, цивільним позивачем ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і моральної шкоди від кримінального правопорушення, до початку судового слідства останній визнав і не заперечував проти його задоволення, а тому, суд виходячи з встановлених обставин завданих кримінальним правопорушенням збитків вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, що узгоджується і з вимогами ст. ст. 1167, 1177 ЦК України, якими передбачено умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну особи, яка потерпіла від злочину, а також вимогами ст.. 23 ЦК України; отже, виходячи з наведеного вище, засад розумності і справедливості, при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ступеня вини обвинуваченого ОСОБА_5 та глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_8 , час та зусилля, необхідні для відновлення порушеного права останнього, а також із урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 - 2120 грн. матеріальної та 400 грн. моральної шкоди.
Потерпілою ОСОБА_14 цивільний позов не заявлявся. В поряду ст. 100 п.9 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів. Питання про судові витрати підлягають вирішенню, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за даною статтею у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання, шляхом часткового складання, приєднати не відбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.11. 2015 року і остаточно до відбування призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обрану відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити до вступу вироку в законну силу - у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з 27.08.2015 року та на підставі п.5 ст. 72 КК України, Закону України № 838-УІІІ від 26.11. 2015 року, який набрав чинності з 24.12. 2015 року «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення (початок строку 27.08. 2015р., протокол затримання (т.2. а.с. 29) до набрання чинності вироком суду, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної і моральної шкоди від кримінального правопорушення задовольнити.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_2 від 16.05. 1995 р.) на користь ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_3 - 2120 грн. матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та 400 грн. моральної шкоди.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за даною статтею у вигляді одного року шести місяців обмеження волі.
Міру запобіжного заходу обрану відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити до вступу вироку в законну силу у вигляді домашнього арешту.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі, тобто, з дня затримання.
Речові докази, за постановою слідчого від 30.07. 2015 року (т.2 а.с. 23), зокрема викрутку з рукояткою чорного кольору (сейф пакет № 1572964), передану (квитанція 3048 від 31.07. 2015р. т. 2 а.с. 24) на зберігання до камери речових доказів при Шевченківському РВ УМВС України в Чернівецькій області; патрон 12 калібру, відданий на зберігання до камери зберігання речових доказів при ВРЗ УМВС України в Чернівецькій області знищити;
Речові докази, за постановою слідчого від 24.09. 2015 року (т.2 а.с. 25), зокрема камеру зовнішнього відео спостереження сірого з синім кольором, що бела передана до зберігання до кімнати речових доказів (квитанція 3183 від 11.08.2015р.) т.2 а.с. 26), відповідно до заяви представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_14 повернути останній.
Речові докази, за постановою слідчого від 30.07. 2015 року (т.2 а.с. 43), зокрема авто магнітолу Ріонер, сумочку чехол для тримання ком пакт дисків, передані за розпискою (т.2 а.с. 53) на зберігання потерпілому ОСОБА_8 повернути останньому.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_2 від 16.05. 1995 р.) на користь держави судові витрати, за проведення судових експертиз в сумі 797,94 грн. (довідки про вартість на проведення експертизи (т.2 а.с. 4,13,18).
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України).

Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженим.

В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України судове рішення - вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілим по справі.

Суддя ОСОБА_1