АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1032/16 Справа № 192/895/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
у провадженні за його клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, -
В с т а н о в и л а:

Ухвалою суду клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволено та, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зараховано строк його попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, з 21 лютого 2012 року по 04 липня 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою перерахувати строк попереднього ув`язнення, оскільки після набрання вироком законної сили він перебував в слідчому ізоляторі, у зв`язку з чим вважає, що зарахуванню підлягає період з дня його затримання по день прибуття до Солонянської виправної колонії.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо порушення положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, колегія суддів приходить до висновків, що вони є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)» № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладена в новій редакції, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
За нормами КПК України 1960 року до строку попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи органом дізнання за підозрою у вчиненні злочину; б) затримання особи слідчим за підозрою у вчиненні злочину; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи.

Попереднє ув`язнення в розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, у зв`язку з чим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місяця відбуття покарання.
Наведені положення закону свідчать про помилковість твердження засудженого про те, що в строк відбування покарання підлягає зарахуванню весь час перебування його в слідчому ізоляторі по день прибуття до виправної колонії.

Таким чином, висновки суду про зарахування засудженому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з дня його затримання по день набрання вироком законної сили, тобто з 21.02.2012 року по 04.07.2012 року, є вмотивованими та ґрунтуються як на матеріалах провадження так і на вимогах кримінального та кримінального процесуального закону.

З підстав, викладених вище, апеляційний суд не може зарахувати перебування ОСОБА_7 в СІЗО після набрання вироком законної сили та період його слідування до установи виконання покарань, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого є необґрунтованими, зводяться до особистого хибного тлумачення норм закону України про кримінальну відповідальність (ч. 5 ст. 72 КК України) та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537-539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4