Справа № 667/1466/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2016 року Слідчий суддя Комсомольського районного суду м. Херсона ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши заяву ОСОБА_6 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності. В обґрунтування вимог зазначив, що ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.11.2015 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000662, внесеного до ЄРДР за ч.1 ст.190 КК, щодо заволодіння невстановленою особою шахрайським шляхом майном ОСОБА_7 - квартирою АДРЕСА_1 , на зазначену квартиру накладено арешт. При накладенні арешту на зазначене нерухоме майно суд виходив з того, що вказана квартира є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.Однак, зазначена ухвала є необґрунтованою. Судом загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства були досліджені обставини вибуття вказаної квартири із власності ОСОБА_7 (справа № 668/4860/15-ц).Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29.10.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24.12.2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання недійсних договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_1 , укладених 13.01.2015 року між ОСОБА_8 , який діяв від імені ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 .Даними рішеннями суду встановлено, що вказана квартира вибула з володіння ОСОБА_7 внаслідок дій її представника, який діяв в межах наданих йому повноважень.

Заявник ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд заяви. Від представника заявника надійшла заява про розгляд заяви за відсутності сторони заявника.
Прокурор, слідчий та представник потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви про скасування арешту з тих підстав, що квартира є предметом злочину, потреба у арешті квартири на даний час не відпала, ухвала слідчого судді про накладення арешту на вказану квартиру є обґрунтованою.
Суд, заслухавши пояснення слідчого, прокурора, представника потерпілого, дослідивши додані до заяви матеріали, матеріали провадження № 667/8809/15-к про розгляд клопотання про арешт квартири, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області (на даний час Комсомольського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області) ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження, внесене за заявою ОСОБА_11 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України за № 0000662, в тому числі щодо факту заволодіння посадовими особами ПАТ « Діамантбанк» шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.02.2015 року, яку він придбав у ОСОБА_12 .
З ухвали слідчого судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.11.2015 року вбачається, що 03.11.2015 року слідчий СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Комсомольського району м. Херсона ОСОБА_3 , про арешт майна - квартири АДРЕСА_1 , з тих підстав, що зазначена квартира є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і незастосування заборони на розпорядження, реєстрацію, перереєстрацію даним майном може призвести до його подальшого незаконного продажу чи перереєстрації на третіх осіб, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, з тих підстав, що квартира є предметом злочину, з метою забезпечення схоронності даного майна, а також недопущення втрати чи перереєстрації прав власності на квартиру за іншими особами, що може перешкодити кримінальному провадженню, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на квартиру.

Розгляд клопотання про арешт майна проводився згідно вимог ст.172 КПК України без участі власника майна, щодо якого вирішувалося питання про арешт.

З пояснень слідчого та з матеріалів провадження № 667/8809/15-к вбачається, що на час розгляду клопотання про арешт майна та на час розгляду заяви про його скасування цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, у кримінальному провадженні власнику квартири ОСОБА_6 підозру у вчиненні злочину не пред`явлено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з вимогами ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення слідчим суддею) арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, приймаючи рішення про накладення арешту на вищевказану квартиру, слідчий суддя послався лише на наявність достатніх підстав вважати, що це майно є предметом кримінального правопорушення та незастосування заборони на його розпорядження може перешкодити кримінальному провадженню.

При винесенні ухвали слідчим суддею не були враховані у відповідності до вимог ст. 173 КПК України правові підстави для арешту майна, передбачені ст. 170 КПК України.

Не враховано, що ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні підозра не оголошувалась, він не несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. Нормою ч. 1 ст. 170 КПК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення слідчим суддею) встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 ст. 170 КПК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення слідчим суддею) прямо вказано, що арешт та майно зазначених в частині першій цієї статті КПК може бути накладено на майно, тільки з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Проте, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а санкцією статей КК України, за якими внесені відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР, не передбачено покарання у вигляді конфіскації майна.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Зазначений висновок в ухвалі про накладення арешту майна відсутній.

Разом з тим, оскільки наданими стороною обвинувачення доказами не спростовано твердження заявника про те, що він є добросовісним набувачем спірного майна, та ухвала про накладення арешту на квартиру є необґрунтованою, слідчий суддя вважає, що з підстав, передбачених ч.1 ст.174 КПК України, заява про скасування арешту майна підлягає задоволенню, оскільки при накладенні арешту на квартиру не були дотримані вимоги ст. ст. 170, 171, 173 КПК України.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.11.2015 року за справою № 667/8809/15-ц, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

Суддя ОСОБА_1