ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000357, про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Антонівка Барського району Вінницької області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

за участі: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2012 ОСОБА_3 був прийнятий на облік в Барсько-Мурованокуриловецький ОРВК як військовозобов`язаний, у званні солдат.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

28.05.2015 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» військовозобов`язаний ОСОБА_3 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проведення призову за мобілізацією та проходження медичного огляду. За результатами обстеження та медичного огляду військово-лікарська комісія визнала ОСОБА_3 придатним до військової служби.

26.06.2015 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 було вручено повістку про явку до вказаного військового комісаріату 08.07.2015 о 17.00 год. для відправлення у команді № НОМЕР_1 до військової частини для проходження військової служби за мобілізацією.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_3 не мав правових підстав на відстрочку від призову на військову службу.

Однак, ОСОБА_3 у зазначений у повістці день та час, та пізніше до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився. Таким чином, ОСОБА_3 не виконав обов`язок, покладений на нього ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним для проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ухилився від призову за мобілізацією. Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю, пояснив, що вчинив злочин за наведених у обвинувальному акті обставин. Додатково зазначив, що на початку 2015 року у нього була складна сімейна ситуація, дружина на сьомому місяці вагітності втратила дитину, після оперативного втручання (цесаревого розтину) не могла доглядати за донькою ОСОБА_6 , тому він увесь час був біля дружини, доглядав за дитиною та господарством. Також обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що подібне не повториться.

Ураховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та обставини його вчинення підтверджуються письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме, даними:

- повідомлення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про реєстрацію у ЄРДР кримінального правопорушення від 14.07.2015;

- копії облікової картки до військового квитка ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 ;

- копії картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 , згідно з якими останній придатний до військової служби;

- копії мобілізаційного розпорядження, згідно з якими ОСОБА_3 був включений до команди № НОМЕР_1 ;

- копії розписки про отримання ОСОБА_3 26.06.2015 повістки про явку на 17.00 год. 08.07.2015 до Барсько-Мурованокуриловецький ОРВК.

Надані у ході судового розгляду прокурором витяг про внесення 18.07.2015 до ЄРДР повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, постанова про призначення групи прокурорів від 18.07.2015 стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування.

Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена та його дії слід кваліфікувати за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

Обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину злочин, передбачений ст. 336 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Барської ЦРЛ, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, що підтверджується даними довідки-характеристики Виконавчого комітету Антонівської сільської ради Барського району Вінницької області №68 від 16.02.2016; відповідно до даних довідки Виконавчого комітету Антонівської сільської ради Барського району Вінницької області №68 від 16.02.2016 ОСОБА_3 разом зі своєю сім`єю мешкає з матір`ю, братом та бабою; відповідно до даних епікризу після операції цесаревого розтину від 26.11.2014 Любарські втратили дитину.

До обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, що передбачений санкцією ст. 336 КК України. Разом з тим, з урахуванням негативного ставлення обвинуваченого до вчиненого, його бажання самостійно стати на шлях виправлення, ураховуючи складні сімейні обставини, що передували вчиненню кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому дані питання судом не вирішувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 368, 370, 374, 376 КПК України та ст.ст. 65, 66 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця поживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: