Провадження №11-кп/772/522/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80000768 від 25.03.2013 року по обвинуваченню :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярове , Шаргородського району Вінницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_9

В с т а н о в и в :
Захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з доповненнями на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2015 року, просила вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2015 року, просив вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_9 за наступних обставин .

24.05.2012 р. біля 09.30 год. під час обрізки аварійного дерева у дворі будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 працівниками міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» ОСОБА_9 підійшла до ОСОБА_7 , який працював водієм вказаного підприємства та поцікавилась на яких підставах зрізують дерево. На зауваження ОСОБА_9 , ОСОБА_7 відреагував агресивно та в подальшому під час суперечки, яка між ними зав`язалась умисно наніс один удар рукою в ліве плече ОСОБА_9 , чим заподіяв потерпілій згідно висновку судово-медичної експертизи № 1016 від 07.06.2013 р. легкі тілесні ушкодження у вигляді забою (синця) верхньої третини лівого плеча, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що вирок суду не відповідає вимогам ст.370 КПК України, оскільки суд посилається на покази свідка ОСОБА_10 , які не співпадають з відомостями, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту за участі потерпілої, не узгоджуються з показами зокрема свідка ОСОБА_11 , не відповідають дійсності з приводу поганої оглядовості площадки, не надано судом оцінки неправомірним діям потерпілої, яка будучи дієздатною повнолітньою особою свідомо зайшла на територію підвищеної небезпеки, через що обвинувачений в дотримання Інструкції з охорони праці машиністів гідропідйомників і телескопічних вишок, намагався звільнити огороджену територію, що підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ..

Крім того, суд, вказуючи на негативні характеристики з місця роботи, не взяв до уваги наявність судового спору щодо незаконного звільнення з роботи ОСОБА_7 ..

Ні досудовим слідством, ні судом не досліджено повноваження особи під час втручання в роботу автокрана сторонніх осіб, або знаходження таких осіб на огородженій території зоні підвищеної небезпеки.

Суд надав перевагу одним доказам над іншими, не обґрунтовуючи свої висновки, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 мотивовано тим, що під час судового розгляду не доведено нанесення удару кулаком в ліве плече , оскільки лише свідок ОСОБА_10 підтвердив діяння побиття , не враховані протиріччя у показаннях потерпілої та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 про місцезнаходження ОСОБА_9 , не усунені розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_10 , не враховані вимоги Інструкції з охорони праці машиністів гідропідйомників і телескопічних вишок, яких дотримався обвинувачений, коли ОСОБА_9 після його перемов не покинула робочий майданчик, використано негативну характеристику, позитивні докази відкинуто.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг з доповненнями , вказав на те, що наявні підстави для зміни вироку , оскільки ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання на підставі ст.ст. 49, ч.5 ст.74 КК України, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу з доповненнями, в разі якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку, щодо винності ОСОБА_7 , застосувати відносно нього ст..49 КК України, звільнити останнього від кримінальної відповідальності, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу з доповненнями, при цьому не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, потерпілу ОСОБА_9 , яка просила рішення суду першої інстанції залишити в силі, а в задоволенні апеляційних скарг з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 відмовити, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг з доповненнями, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги з доповненнями підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції в дотримання вимог ст. 94 КПК досліджено всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості , достовірності.

Так, судом проаналізовано показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував факт суперечки, яка виникла між ним та ОСОБА_9 24.05.2012 року при проведенні робіт у дворі по проспекту Коцюбинського в м. Вінниці з розчищення аварійного дерева та пояснював, що вивів потерпілу за огорожу, тримаючи її за плече.

При цьому прийнято судом до уваги покази потерпілої , яка повідомила, що в ході конфлікту, який виник між нею та ОСОБА_7 , останній вдарив її кулаком в ліве плече, внаслідок чого вона впала на землю , відчувши різкий біль в руці та нозі, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , які пояснювали, що обставини спричинення тілесних ушкоджень не бачили, однак чули зойк потерпілої та бачили як вона падала, свідка ОСОБА_10 , який пояснював , що почув шум сварки, а потім побачив , як чоловік вдарив потерпілу , внаслідок чого та впала, свідка ОСОБА_12 , який зазначав, що обвинувачений намагався вивести потерпілу за межі стрічки, експерта ОСОБА_15 , який пояснив, що у ОСОБА_9 тілесні ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також судом враховано, що зі змісту судово медичної експертизи випливає, що у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді часткового пошкодження правого литкового м`яза та забій ( синець) верхньої третини лівого плеча, які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З вказаного висновку випливає, що характер і локалізація виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить обставинам, вказаним ОСОБА_9 ( « наніс мені тілесні ушкодження, а саме рукою в ліве плече, я відразу впала на землю»).

Твердження у апеляційній скарзі щодо неправдивих пояснень потерпілої не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду.

Розглянувши всі обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції відповідно до вимог закону прийняв обґрунтоване, вмотивоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_7 умислу на спричинення ОСОБА_9 тілесного ушкодження шляхом нанесення удару кулаком в ліве плече потерпілої, внаслідок чого у останньої виникло легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наявності розбіжностей в показаннях свідка ОСОБА_10 є надуманими .

Так, покази зазначеного свідка щодо механізму нанесення удару потерпілій узгоджується з показами потерпілої, протоколом слідчого експерименту за її участі, висновком судово медичної експертизи , який підтвердив експерт ОСОБА_15 , згідно якого у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді часткового пошкодження правого литкового м`яза та забій ( синець) верхньої третини лівого плеча, які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Щодо сумнівів захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 в показаннях свідка щодо оглядовості, то свідок зазначав, що йому не було видно хто пиляв дерево, оскільки не було оглядовості, всі інші події він чітко описав.

Вимоги в доповненнях апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , щодо дослідження та оцінки доказів, перелік яких зазначений в доповненнях відповідно ч.3 ст.404 КПК України задоволенню не підлягають, оскільки під час розгляду в суді першої інстанції клопотання про їхнє дослідження не заявлялось.

Посилання у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не бачили момент нанесення удару як на доказ його невинуватості не спростовують послідовні покази потерпілої, свідка ОСОБА_10 , висновки експертизи, інші докази, які узгоджуються між собою та вказують на наявність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, вказані свідки підтвердили наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілою , а свідок ОСОБА_14 також пояснювала, що зі слів потерпілої знає, що обвинувачений вдарив її в ліве плече.

Вказівки, що діяв ОСОБА_7 у відповідності до Інструкції з охорони праці машиністів гідропідйомників і телескопічних вишок не є підставою вважати його дії щодо заподіяння тілесних ушкоджень правомірними.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України базуються на сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи апеляційних скарг з доповненнями захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставними.

Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

Згідно роз`яснень № 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення 24.05.2012 року, тобто строк давності у цій справі закінчився 24.05.2014 р..

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 ч.2 КК України відноситься відповідно до ст.12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, строк з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили становить 2 роки .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин , суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття згідно зі ст. 417 КПК України кримінального провадження

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2015 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України скасувати в частині призначення покарання.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 80000768 від 25.03.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ч.4 ст.532 КПК України з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3