Справа № 357/3003/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/496/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 12.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
12 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю
прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
засудженого - ОСОБА_9
представника БВК № 35 - ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з Білоцерківською ВК № 35 провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2016, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 29 липня 2013 року ОСОБА_9 засуджений за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч. 1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.
До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 про звільнення його від подальшого відбування покарання, призначеного вироком суду від 29.07.2013 року умовно - достроково.
Клопотання обґрунтовано тим, що під час відбування покарання своєю поведінкою та відношенням до праці він довів своє виправлення, заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання .
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2016 в задоволенні клопотання відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений раніше тричі судимий за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності та із користі. За місцем відбування покарання засуджений характеризується адміністрацією колонії позитивно, в період відбування покарання мав 1 стягнення за порушення режиму відбування покарання, яке погашено у встановленому порядку, має 4 заохочення, однак не працевлаштований, так як офіційно з заявами про працевлаштування до керівництва ВК не звертався, займається прибиранням відділення, за що заробітну плату не отримує.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2016 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він офіційно працевлаштований днювальним штабу установи БВК № 35, однак заробітної плати йому не нараховують з тих причин, що відсутня ставка на даній посаді, крім того, за час відбування покарання він характеризується позитивно та має ряд заохочень.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_9 , який подану апеляційну скаргу підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно - достроково, думку представника БВК №35, який вимоги апеляційної скарги засудженого також підтримав та зазначив, що ОСОБА_9 довів своє виправлення та заслуговує на умовно дострокове звільнення, прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За змістом статті 81 КК України та згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_9 станом на 12.05.2016 р. відбув 2/3 строку покарання, за час відбування покарання в Білоцерківській ВК зарекомендував себе з позитивного боку, працевлаштований прибиральником відділення, до роботи відношення добре, має 4 заохочення та 1 стягнення, яке погашено в установленому законом порядку, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, виконує роботи з самообслуговування. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_9 не довів своє виправлення спростовуються матеріалами провадження та поясненнями представника колонії, який вважає, що засуджений ОСОБА_9 довів своє виправлення, оскільки за час відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований, однак заробітну плату не отримує, має ряд заохочень, умов відбування покарання та розпорядку дня установи дотримується, крім того, на спільному засіданні комісії установи також було прийнято рішення щодо можливості звільнення ОСОБА_9 умовно достроково, а тому він може бути звільнений умовно - достроково.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання є помилковими, а доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він довів своє виправлення є слушними.
Таким чином ухвала Білоцерківського міськрайонного суду щодо ОСОБА_9 не відповідає вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 29 липня 2013 року.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2016р. про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_9 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_9 умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 29 липня 2013 року на строк 1 рік 1 місяць 17 днів.

Судді:

________________ _________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3