Номер провадження: 11-кп/785/186/16
Номер справи місцевого суду: 523/8791/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скаргу адвоката ОСОБА_11 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, середня освіта, працюючий не офіційно, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий: АДРЕСА_1

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислюється з моменту його затримання та взяття під варту. В строк відбуття покарання зараховано строк знаходження під вартою з 14.04.2014року по 16.04.2014року.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави в особі НДЕКЦ процесуальні витрати у загальній сумі 1474,2 гривень (884,52 грв., 589,68 грв.), пов`язані із залученням експертів для проведення дактилоскопічної та криміналістичної експертиз під час досудового розслідування. Міра запобіжного заходу тримання під вартою.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_10 засуджений за те, що 14.04.2014 року приблизно о 12 годині, знаходячись біля дому АДРЕСА_2 , в ході сварки, яка переросла в бійку з раніше невідомим йому ОСОБА_14 , з метою умисного вбивства, тобто противоправного спричинення смерті іншій людині, діючи навмисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_15 один удар рукою по голові, після чого, використовуючи розкладній ніж, умисно наніс ним один удар потерпілому в передню поверхню черевної стінки зліва та другий удар в ліву бокову поверхню верхньої треті шиї, спричинив тим самим потерпілому ОСОБА_15 , згідно висновків експертизи №241-1351/2014 від 26.05.2014року тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечними для життя в момент заподіяння та причинили смерть потерпілого на місці пригоди.

На вирок суду адвокат ОСОБА_11 , діючий в інтересах ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_11 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у вироку суду фактичним обставинам справи, просить його змінити, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_10 зі ст.115 ч.1 на ст.118 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її доводів, дослідивши матеріали кримінального провадження, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог КПК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам у справі та правильно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_10 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Так, винуватість обвинуваченого підтверджується сукупністю доказів по справі, зібраних як на досудовому слідстві, так і в ході судового розгляду, а саме: показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які підтвердили обставини скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 14.04.2014 року (а.с.96-101), протоколом проведення слідчого експерименту від 28.05.2014 року (а.с. 162-166), відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_10 продемонстрував послідовність нанесення ударів ОСОБА_19 , висновком експерта №241-1351/2014 від 26.05.2014 року ( а.с. 138-146), відповідно до якого смерть ОСОБА_19 знаходиться прямому причинному зв`язку із колото-різаним пораненням лівої бокової поверхні шиї та внутрішньої лівої сонної артерії, актом комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №247 від 21.05.2014року (а.с.132-135) та актом судово-психологічної експертизи №339 від 25.06.2014 року, відповідно до яких ОСОБА_10 на момент скоєння злочину та на теперішній час психічними розладами не страждав і не страждає, у момент скоєння злочину у стані афекту не знаходився.

Суд першої інстанції не знайшов ознак перевищення меж самозахисту та погодився з кваліфікацією досудовим слідством протиправних дій ОСОБА_10 за ч.1 ст.115КК України. Доводи захисту та самого обвинуваченого, що він не бажав смерті потерпілому, а тому його дії слід перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України, судова колегія також вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються, як показами свідка ОСОБА_18 , який показав, що ОСОБА_10 наніс удар потерпілому в живіт, після чого потерпілий демонструючи свої руки вказав, що не бажає продовження бійки, однак ОСОБА_10 не зупиняючись, наніс удар в область шиї потерпілого, так і зібраними доказами по справі, що обвинувачений навмисно наносив удари ножем в область живота та шиї потерпілого, завдаючи йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Дані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_19 , що цілком охоплюється диспозицією ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку із чим у судової колегії відсутні правові підстави для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції керувався вимогами ст.65 КК України: урахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також наявність пом`якшуючих покарання обставини, до яких суд відніс добровільне відшкодування шкоди, позитивну характеристику, наявність в обвинуваченого постійного місця роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також суд правильно дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства, та призначив йому покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у вигляді семи років позбавлення волі.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника обвинувачуваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2015 року, яким ОСОБА_10 , засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали суду.

Колегія суддів апеляційного

суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4