Справа № 466/9622/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2016 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі с/з ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , власника майна ОСОБА_7 , розглянув клопотання прокурора військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 11.10.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 369-2 КК України

перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників,-

у с т а н о в и в :

16 листопада 2016 року прокурор військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 670000 грн., 100 доларів США, мобільний телефон марки Nokia Е52 IMEI НОМЕР_1 із сім картою № НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 26000 грн., диктофон «Олімпус», флеш-карта та блокнот із написом «пролінк», шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділом слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000116 від 11.10.2016 з ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчими військової прокуратури Чернівецького гарнізону проводиться досудове у кримінальному провадженні №0000084 від 27.08.2016 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, якого 16.09.2016 затримано співробітниками УВБ в Чернівецькій області ДВБ Національної поліції України за підозрою в одержанні неправомірної вигоди у розмірі 1 тис. євро.

На початку жовтня 2016 року до військового прокурора Чернівецького гарнізону ОСОБА_9 звернулися начальник Управління внутрішньої безпеки в Чернівецькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_10 та його заступник ОСОБА_11 з пропозицією надання неправомірної вигоди у розмірі 5000 доларів США за зміну кваліфікації кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_8 .

Так, діючи з метою особистого збагачення, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вступили у злочинну змову між собою. Відповідно до попередньо розробленого плану, вони вирішили вимагати та отримати у ОСОБА_8 неправомірну вигоду, пообіцявши останньому домовитися зі службовими особами військової прокуратури Чернівецького гарнізону про зміну кваліфікації скоєного ним кримінального правопорушення на таку, що передбачає більш м`яку міру покарання.

Будучи обізнаними в силу службового становища про способи і методи викриття кримінальних правопорушень (у т.ч. пов`язаних з вимаганням та отриманням неправомірної вигоди), ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою приховати свою злочинну діяльність і не бути викритими правоохоронними органами, домовилися про співучасть у вчиненні вказаного кримінального правопорушення з адвокатом ОСОБА_12 .

Реалізуючи злочинний умисел згідно попередньої змови з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на початку жовтня 2016 року під час особистої зустрічі з батьком ОСОБА_8 ОСОБА_13 , повідомив останньому про необхідність надання неправомірної вигоди у розмірі 11000 доларів США за вплив на прийняття службовими особами військової прокуратури Чернівецького гарнізону рішення щодо перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ст. 368 КК України на ст. 369-2 КК України. Разом з цим, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_13 , що у разі не надання указаної неправомірної вигоди дії ОСОБА_8 не будуть перекваліфіковані і останній понесене найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі та конфіскації всього майна. У свою чергу ОСОБА_13 , будучи поставлений в умови, за яких відмова у наданні ОСОБА_12 неправомірної вигоди у розмірі 11000 доларів США зашкодить інтересам його сина ОСОБА_8 , змушений був погодитися на незаконні вимоги ОСОБА_12 .

У подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , отримавши від ОСОБА_13 згоду на надання неправомірної вигоди, звернулися до вищевказаного прокурора гарнізону з пропозицією неправомірної вигоди, запропонувавши йому за зміну кваліфікації злочину частину грошових коштів, які неправомірно вимагали від ОСОБА_8 . Іншу частину неправомірної вигоди мали на меті розподілити між собою.

У свою чергу військовий прокурор Чернівецького гарнізону ОСОБА_9 після отримання пропозиції неправомірної вигоди повідомив військового прокурора Західного регіону України про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

У подальшому, 3 листопада 2016 року ОСОБА_8 під час особистої зустрічі з адвокатом ОСОБА_12 згідно попередніх вказівок останнього, передав йому неправомірну вигоду в розмірі 11 000 доларів США.

Того ж дня адвокат ОСОБА_12 передав частину грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США ОСОБА_11 , який в свою чергу передав їх ОСОБА_10 для подальшої передачі частини неправомірної вигоди у розмірі 5 000 доларів США військовому прокурору Чернівецького гарнізону ОСОБА_9 .

З матеріалів провадження вбачається, що до скоєння кримінального правопорушення можуть бути причетні ОСОБА_14 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 займається незаконними валютними операціями протягом тривалого часу), які допомагали зазначеним вище учасникам злочинної змови обмінювати грошові кошти, отримані протиправним шляхом від ОСОБА_13 з метою приховування слідів злочину, унеможливлення розшуку безпосереднього предмету неправомірної вигоди і уникнення кримінальної відповідальності.

Того ж дня, 3 листопада 2016 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , реалізуючи злочинний умисел прибув до військової прокуратури Чернівецького гарнізону, де передав прокурору гарнізону неправомірну вигоду у розмірі 5 000 доларів США , після чого був затриманий, а неправомірна вигода вилучена під час огляду місця події .

04.11.2016 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 369 та ч. 3 ст. 369-2 КК України, а 14.11.2016 у вчинені цих же кримінальних правопорушень повідомлено про підозру ОСОБА_12 .

З метою відшукання частини грошових коштів, які були предметом неправомірної вигоди, а також інших речей та предметів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, 15.11.2016 на підставі ухвали слідчого судді за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_7 , проведено обшук та вилучено 670 000 грн., 100 доларів США, а також мобільний телефон марки Nokia Е52 IMEI НОМЕР_1 із сім картою № НОМЕР_2 .

Цього ж дня, у ході проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку автомобіля «Фольксваген Т5», р.н. НОМЕР_3 , виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 26000 грн., диктофон «Олімпус», флеш-карту та блокнот із написом «пролінк».

З метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у ньому, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації переліченого майна, вилученого в ході проведення зазначених обшуків, виникла необхідність у накладенні на нього арешту у зв`язку з тим, що воно може бути отриманим у підозрюваних осіб з метою приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Підставою арешту майна є розумні підозри вважати, що вилучене майно може бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, могло використовуватись при вчиненні кримінального правопорушення та може містити інформацію щодо його вчинення, а також той факт, що санкціями статей Кримінального кодексу України, які інкримінуються підозрюваним ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , передбачена конфіскація зазначеного майна, тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

ОСОБА_7 будучи у суді заперечив щодо накладення арешту на грошові кошти, оскільки такі є особистими коштами, які сімєю збиралися для придбання житла. Щодо іншого майна, то не заперечує про його арешт. Також пояснив, що він є приватним підприємцем та час від часу здійснює операції щодо обміну іноземної валюти.

Захисники ОСОБА_15 та ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання в частниі накладення арешту на грошові кошти. Зокрема наголосили на тому, що їх довіритель не є підозрюваний у даному кримінальному провадженні, вилучені кошти є значно більшою сумою, яка інкримінується як неправомірна вигода, тобто не є співмирним зарешт майна щодо оголошеної підлозри. Під час вилучення коштів, такі не були ідентифіковані і як речові докази втратили своє значення.

За ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.98 Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з протоколу обшуку від 15.11.2016 кошти у розмірі 670000 грн. вилучені у житлі ОСОБА_7 , перераховані ним та представником правоохорнного органу, упаковані та опечатані. На даний час зберігаються органом досудового розслідування.

З пояснень прокурора, ухвали суду від 11.11.2016 вбачається, що у досудового слідства наявні докази використання коштів ОСОБА_7 з метою обміну валюти, яка була предметом неправомірної вигоди.

Однак, досудове слідство не даладо належних доказів того, що вилучені гривневі кошти можуть мати індивідуальні ознаки речових доказів у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.2, 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати у т.ч.:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оскільки суду представлено достаньо сукупність підстав і розумних підозр вважати, що кошти у розмірі 280000, що в еквіваленті 11 тис.дол. США є доказом злочину, то такі підлягають арешту.

Щодо іншого майна: 100 доларів США, мобільний телефон марки Nokia Е52 IMEI НОМЕР_1 із сім картою № НОМЕР_2 , диктофон «Олімпус», флеш-карта та блокнот із написом «пролінк», вилучені за місцем проживання та у транспортному засобі ОСОБА_7 під час проведення обшуків 15.11.2016 року, то власник і його захисники не заперечували щодо арешту, з метою їх дослідження на причетність у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти у сумі 280000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень 00 коп., 100 доларів США, мобільний телефон марки Nokia Е52 IMEI НОМЕР_1 із сім картою № НОМЕР_2 , диктофон «Олімпус», флеш-карта та блокнот із написом «пролінк», вилучені за місцем проживання та у транспортному засобі ОСОБА_7 під час проведення обшуків 15.11.2016 року, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном. Виконання ухвали доручити прокурору військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1