Справа № 367/8033/16-к
У Х В А Л А
17 листопада 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0003129 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 18.09.2016р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003129 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив, що не в змозі визначитись чи відповідає вимогам закону обвинувальний акт і чи можливо призначити його до слухання.

Потерпілий та обвинувачений вважали за можливе призначити обвинувальний акт до слухання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 18.09.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003129 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення, тому що не зазначено з яких мотивів обвинувачений вчинив суспільно небезпечне діяння.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Крім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, які стали підставою для обрання йому такого запобіжного заходу не відпали.

Потерпілий заперечував проти клопотання прокурора, вважав за можливе звільнити обвинуваченого з під варти, вказував, що він не має жодних до нього претензій.

Обвинувачений заявив клопотання про зміну відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора не може бути задоволено, а клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 17.11.2016 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст. 183 КПК України).

Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, що може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 3 статті 194 КПК України передбачено, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

В судовому засіданні прокурором не було надано суду жодних доказів, які б вказували на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , характеризується позитивно, раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий, виходячи з обвинувального акту, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, і розкаявся у вчиненому, потерпілий просив звільнити його з під варти.

Отже, відсутні підстави вважати, що існують ризики того, що він зможе переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою і вважає за можливе змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення кримінального провадження.

В той же час, з метою унеможливлення спілкування обвинуваченого зі свідками та іншими учасниками провадження суд вважає за доцільне застосувати до нього електронні засоби контролю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 18.09.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003129 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки усунути протягом 15 днів.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Задовольнити клопотання обвинуваченого.

Змінити запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронних засобів контролю.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 :

-цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу на це слідчого, прокурора чи суду;

-з`являтись до суду, слідчого чи прокурора на першу вимогу.

Звільнити з під варти ОСОБА_5 в залі судового засідання.

Ірпінському ВП ГУ НПУ в Київській області доставити ОСОБА_5 до місця домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , застосувати щодо нього електронні засоби контролю, поставити його на облік і повідомити про це суд.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу з 17.11.2016 р. по 15.01.2017 р. включно.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 23.11.2016 р. о 08 год 30 хв.
Суддя: ОСОБА_1