Пр-ня по справі № 1-кп/521/835/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 01.09.2016 року за № 0003809, з угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Зугдіді (Грузія), має середню освіту, не працює, одружений, не судимий, проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:
01 вересня 2016 року приблизно о 16 години 50 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в маршрутному таксі № 210, яке рухалося між зупинками громадського транспорту «вул. Ак. Філатова» та «вул. В. Терешкової» в м. Одесі, підійшов до ОСОБА_6 , у якої таємно викрав гаманець, що не представляє матеріальної цінності, в якому знаходилися гроші в сумі 470 грн., після чого з місця події зник з викраденим майном, розпорядившись ним на свій розсуд та спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

30 вересня 2016 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений погодились зі сформульованою органом досудового розслідування підозрою, всіма істотними для даного кримінального провадження обставинами та правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, до початку судового розгляду вибачився перед потерпілою за свої дії.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме - покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн., та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор, захисник і потерпіла в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Підтвердив, що 01 вересня 2016 року в денний час, перебуваючи в маршрутному таксі, таємно викрав у потерпілої ОСОБА_6 гаманець з грошима в сумі 470 грн.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, потерпілим від якого є ОСОБА_6 .

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом також з`ясовано у потерпілої ОСОБА_6 , що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 30 вересня 2016 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляцій, які можуть бути подані з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя ОСОБА_1