Справа № 1-КП/303/303/16
303/4845/16-К
Номер стат. звіту 3
В И Р О К
15 вересня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві кримінальне провадження № 0001938 внесене до ЄРДР від 02.06.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора - ОСОБА_4

сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6
представника потерпілої (адвоката) - ОСОБА_7
в с т а н о в и в:

Обвинувачений, ОСОБА_3 , 01 червня 2015 року, близько 22:45 год., знаходячись біля кафе «Сюрприз», що розташоване на перехресті вулиць: Фрідяшівська та Шоселя в смт. Кольчино Мукачівського району Закарпатської області, під час словесної «перепалки» з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою убезпечити себе від удару повною пляшкою пива з боку ОСОБА_9 , діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті останнього, хоча повинен був й міг їх передбачити, оскільки ОСОБА_8 стояв на асфальтному покритті дороги, наніс останньому один удар рукою зажатою в кулак в область обличчя, в результаті якого, ОСОБА_8 втратив рівновагу, не втримався на ногах та внаслідок надання тілу потерпілого попереднього прискорення, впав із висоти власного зросту на спину і вдарився потиличною ділянкою голови об асфальтне покриття дороги, в результаті чого, отримав тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому потиличної кістки з переходом на кісткиоснови черепа, епідурального, субарахноїдального крововиливів, забою головного мозку, який ускладнився травматичним набряком здавлення головного мозку. Дані тілесні ушкодження, згідно Висновку судово-медичного експерта Мукачівського МБ СМЕ № 223 від 17 липня 2015 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, із безпосередньою причиною настання смерті знаходяться в прямому причинно-наслідковому звязку, та від яких 02.06.2015 року, біля 07:00 год., по місцю проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_8 помер.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.
Обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, - тобто вбивстві через необережність визнав повністю та показав, що на початку літа 2015 року він з друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вирішили погуляти та пішли до кафе «Сюрприз». Він та ОСОБА_10 зупинилися на вулиці біля кафе, а ОСОБА_11 зайшов у кафе. У цей час, з кафе вийшов знайомий йому ОСОБА_12 з пляшкою пива у руці. ОСОБА_12 зразу підійшов до них з ОСОБА_10 та почав викрикувати у їх бік нецензурно. Його хода булла хиткою, а з порожнини рота відчувався запах «перегару», тому йому здалося, що ОСОБА_12 випивший. ОСОБА_10 попросив ОСОБА_13 залишити їх у спокої, однак той не реагував і продовжував до них чіплятися вигукувати у їх бік нецензурно. Тоді, вони з ОСОБА_14 вирішили відійти від ОСОБА_15 на 50-60 м, однак ОСОБА_12 пішов за ними і вслід вигукував нецензурно. Назустріч їм йшов ОСОБА_16 з хлопцями, які сказали ОСОБА_17 щоб той не чіплявся до хлопців, а йшов своїм шляхом. Однак ОСОБА_12 продовжував йти за ним та ОСОБА_18 та вигукувати нецензурні слова у їх бік. ОСОБА_10 знову зробив ОСОБА_17 зауваження. На що, ОСОБА_12 почав агрессивно наступати на нього ОСОБА_19 та замахнувся на нього пляшкою з пивом. Він- ОСОБА_20 , з метою убезпечити себе від удару плашкою відмахнувся від ОСОБА_9 рукою, після чого, ОСОБА_12 невтримався на ногах і впав на дорогу з висоти власного зросту. Впавши та лежачи на землі ОСОБА_12 продовжував викрикувати у їх бік нецензурно та погрожував, що розбереться з ним. Переконавшись, що з ОСОБА_21 все у порядку (бо він був при свідомості, нецензурно лаявся та погрожував їм розібратися з ними), вони пішли геть, потім їх наздогнав ОСОБА_22 . Наступного дня у місці він дізнався про те, що сталося з ОСОБА_23 . Пояснити чому ОСОБА_12 був агрессивно налаштований проти нього не може, бо їх нічого не об`єднує. Відмахуючись рукою від ОСОБА_9 він не передбачав, що останній може не втриматись на ногах і впасти та вдаритися. У вчиненому щиро кається, просить суворо його не карати. Просить щиро вибачення у матері загиблого, якому не бажав смерті.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що її син ОСОБА_8 , був хорошим сином, нізким не мав неприязних стосунків, помер у віці 26 років за таких обставин: 01.06.2016 року вони сім`єю відпочивали на природі, пили алкогольне пиво. Повернувшись з природи додому ввечері, син ОСОБА_24 пішов у кафе «Сюрприз» за пивом. Його не було близько години, прийшов додому весь мокрий, з печивом та пивом у руках, сів на стілець і сказав що в нього крутиться в голові. Вона оглянувши сина, побачила з правого боку на лиці здерту застарілу царапину та царапину на потиличній частині голови, якій не предала уваги, бо царапина була незначною, кров не йшла. Після чого, син роздягнувся та ляг спати біля 11:30 год вечора. Біля 02:00 год ночі вона чула, як син хропить, спить неспокійно, увісні розмахує руками та щось викрикує, однак не придала цьому належної уваги. Ранком, близько 07:30 год. вона побачила, що сину дуже зле та викликала швидку медичну допомогу, а через 20-30 хвилин син помер. Швидка, що приїхала на виклик, констатувала його смерть. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 заявила на суму 500 000,00 гривень морального відшкодування, який повністю підтримує і просить задоволити, посилаючись на те, що втрату сина не можливо визначити у грошовому еквіваленті, а моральні страждання оцінює в суму 500 000,00 гривень. При цьому визанє, що обвинувачений відшкодував їй витрати на поховання сина в розмірі 7 000,00 грн. на стадії досудового розслідування.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_20 є особою молодого віку, раніше ніколи не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, так сталося, що без злого умислу на позбавлення життя людини, його підзахисний вчинив дії, які потягли смерть людини, повністю відшкодував витрати на поховання, просив суд, при визначенні міри покарання його підзахисному, врахувати щире каяття останнього, активнее сприяння розкриттю злочину, визначити покарання з іспитовим строком та відмовити у задоволенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000,00 гривень. Крім того. Захисник обвинуваченого просив суд при визначенні міри вини його підзахисного, врахувати ту обставину, що саме померлий ОСОБА_8 був ініціатором конфлікту, а саме: підійшов до обвинуваченого, почав до нього чіплятися образливими словами та нецензурною лайкою, на зауваження ОСОБА_25 і його друга та прохання залишити їх у спокої не реагував, коли останні намагалися залишити місце конфлікту та піти геть, - ОСОБА_12 послідував за ними навздогін викрикуючи нецензурно, та врешті замахнувся на обвинуваченого повною пляшкою пива. Такі протиправні дії та неадекватна поведінка ОСОБА_9 і викликала реакцію його підзахисного - ОСОБА_3 , який непередбачаючи наслідків, відштовхнув ОСОБА_9 і той впав, ударившись головою об тверду поверхню землі, внаслідок чого, через певний проміжок часу настала смерть.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 просилаючись на те, що обвинувачений своїми протиправними діями позбавив життя сина потерпілої, нанісши йому удар кулаком в обличчя, який став причиною настання смерті ОСОБА_12 , залишив його лежати на дорозі де їздить вантажний транспорт та пішов геть непереконавшись що ОСОБА_12 у безпеці. Крім того, не вибачився перед потерпілою та відшкодував тільки витрати на поховання, невідшкодувавши жодної копійки моральної шкоди, просила суд визначити ОСОБА_26 максимально суворе покарання у виді позбавлення волі без застосування іспитового сроку та задоволити повністю цивільний позов потерпілої на суму 500 000,00 гривень.
Свідок сторони захисту ОСОБА_27 показав, що товаришує з обвинуваченим ОСОБА_28 чотири роки. У вечері 01.06.2015 року вони зустрілись з обвинуваченим ОСОБА_29 та ОСОБА_10 і пішли в кафе «Сюрприз». Він памятає, що коли він заходив у кафе, ОСОБА_12 виходив з кафе з бутилкою пива і на його погляд знаходився у стані алкогольного спяніння. Через три хвилини він ОСОБА_11 вийшов з кафе на вулицю і знову повернувся за сигаретами. За цей час він звернув увагу на те, що ОСОБА_10 і ОСОБА_20 стояли у 5-6 метрах від ОСОБА_9 , останній кричав у їх бік нецензурними словами. Коли він, придбавши сигарети вийшов з кафе, хлопці ОСОБА_10 і ОСОБА_30 відійшли від кафе «Сюрприз» вже на 40 метрів в напрямку школи. ОСОБА_9 він не бачив, але чув його голос з нецензурною лайкою, припускає, що лайка йшла у бік ОСОБА_31 .. Суть інциденту між хлопцями йому невідомо. Зі слів хлопців він зрозумів, що ОСОБА_12 замахувався на ОСОБА_19 пляшкою з пивом. Він бачив, що ОСОБА_12 поводив себе дуже агресивно у відношенні ОСОБА_31 . Він знав ОСОБА_9 візуально, рідко з ним пересікався, однак щоразу той був випивший. Територія біля кафе освітлювалася, тому він добре бачив хлопців та події, що відбувалися.
Свідок сторони захисту ОСОБА_32 показав, що він дружить з ОСОБА_29 близько року. У вечері 01.06.2015 року вони зустрілись з обвинуваченим ОСОБА_29 та ОСОБА_11 і пішли в кафе «Сюрприз». ОСОБА_11 зайшов кафе, а він з ОСОБА_29 залишилися на вулиці біля кафе. У цей час, з кафе вийшов ОСОБА_12 і запитав чому вони не вітаються з ним та почав викрикувати у бік ОСОБА_25 нецензурні слова. 3-4 хвилини між ОСОБА_21 та ОСОБА_29 була словесна «перепадка». Після чого, він ОСОБА_10 з ОСОБА_29 почали йти від кафе у бік школи, а ОСОБА_12 почав їх наздоганяти і замахнувся на ОСОБА_19 пляшкою пива, що була у нього в руках. ОСОБА_33 відмахнувся від ОСОБА_9 відштовхнувши його рукою. ОСОБА_12 почав відходити і впав на землю. ОСОБА_20 підійшов до ОСОБА_9 , який впав та переконався, що з останнім все добре, бо ОСОБА_12 махав руками. Після чого, він ОСОБА_10 з ОСОБА_29 пішли геть. По дорозі їх наздогнав ОСОБА_34 . З ОСОБА_21 він ОСОБА_10 виріс в одному дворі і знає його, як людину, що любив випити і часто. По дорозі ОСОБА_20 дуже переживав через ситуацію, що склалася з ОСОБА_23 .
Свідок обвинувачення ОСОБА_35 показав, що він візуально знає ОСОБА_19 і ОСОБА_13 .. З приводу того, що сталося з ОСОБА_12 може показати наступне: - минулого року, повесні, точно дату сказати не може. Ввечері він з другом ОСОБА_36 йшли за сигаретами до кафе «Сюрприз», по дорозі, біля кафе зустріли ОСОБА_9 , який сперичався з ОСОБА_29 (у них була словесна перепалка), про що не чув. Вони з ОСОБА_36 привіталися з хлопцями: ОСОБА_21 , ОСОБА_29 та ОСОБА_18 , запаху алкоголю він не відчув ні від кого з хлопців. ОСОБА_20 і ОСОБА_10 стояли на відстані близько 1 го метра від ОСОБА_13 .. Вони з ОСОБА_36 відійшли у бік, а ті троє залишиля сперичатися. Після чого, ОСОБА_36 зайшов у кафе, а він- ОСОБА_16 залишився стояти осторонь (40м), територія освітлювалася і він бачив хлопців, однак не чув про що вони сперичалася. На його погляд, - ініціатором суперечки та більш активним був ОСОБА_12 , а ОСОБА_20 тільки відповідав. Він добре бачив, як ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_9 один раз рукою в підборіддя і той впав на асфальт. Після чого, ОСОБА_20 і ОСОБА_10 пішли геть, а ОСОБА_12 залишився лежати на узбіччі дороги. Після чого, вийшов з кафе ОСОБА_36 і вони разом підійшли до ОСОБА_12 , який лежав на спині. Вони запитали чи потрібна йому допомога, але той помахав головою, що ні. Однак вони його відтягнули з проїжджої частини дороги на узбіччя. У цей час, їхав на мікроавтобусі їх знайомий ОСОБА_37 з ОСОБА_38 , вони його зупинили та попросили допомогти відвезти ОСОБА_9 додому. З автомобіля він ОСОБА_16 взяв пляшку з водою та поливав ОСОБА_9 , щоб тому стало легше. Однак ОСОБА_12 нічого не говорив тільки махав. У руках у ОСОБА_9 була пластмасова пляшка пива та пачка печива. ОСОБА_37 з ОСОБА_38 повезли ОСОБА_9 додому, а вони пішли геть. Ранком йому стало відомо, що ОСОБА_12 помер.
Свідок обвинувачення ОСОБА_39 показав, що близько року тому, точно сказати не може, під вечір вони з ОСОБА_40 йшли у кафе «Сюрприз» по сигарети. Назустріч їм йшло ОСОБА_20 з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вони між собою про щось сперичалися, він не прислухався і не звертав уваги на них, бо був зайнятий своїми думками. Він зайшов у кафе, а ОСОБА_16 залишився на вулиці його чекати. Коли він вийшов з кафе то побачи в, як ОСОБА_16 робить спроби допомогти піднятися ОСОБА_17 , який лежав на землі і нічого не говорив тільки махав руками. Вони поклали ОСОБА_9 на траву, а потім зупинили автомобіль ОСОБА_41 , який допоміг покласти ОСОБА_9 у машину і відвіз додому. У руках у ОСОБА_9 була пластмасова пляшка пива та пачка печива.
Крім наведеного, вина ОСОБА_3 , обставини і спосіб вчинення кримінального правопорушення (злочину), стверджуються іншими матеріалами кримінального провадження:
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 вказав на місце біля кафе «Сюрприз» по вул. Фрідяшівська в смт Кольчино де відбувалася подія та описав обставини за яких, він вдарив ОСОБА_9 в область обличчя та куди впав ОСОБА_12 втративши рівновагу, що узгоджується з відображеним на відеозаписі міні касети «Панасонік 60» № 4093DS7AR, який переглянуто в судовому засіданні та показами обвинуваченого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_16 даними ними в судовому засіданні.
Висновком експерта № 223/15 від 03.05.2015 року про те, що смерть ОСОБА_42 настала внаслідок черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому потиличної кістки з переходом на кісткиоснови черепа, епідурального, субарахноїдального крововиливів, забою головного мозку, який ускладнився травматичним набряком здавлення головного мозку, що і явилось безпосередньою причиною його смерті. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму удару або при ударі об такі при падінні тіла з висоти власного зросту з наданням йому певного прискорення і вкладаються в час події, що мала місце 01.06.2015 року Дані тілесні ушкодження, згідно п.2.1.3 (в) Правил судово-медичного визначення ступені тяжких тілесних ушкоджень, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, із безпосередньою причиною настання смерті, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, як трудолюбивий, врівноважений, доброзичливий, чесний і скромний, у відношенні старших ввічливий, з однолітками товаришує, правопорушень не допускав, проживає з батьками, старанний, користується повагою в однолітків є творчою людиною, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Суд відхиляє усне клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 про недопустимість доказів - характеризуючих даних на особу обвинуваченого ОСОБА_25 , а саме: позитивної характеристики за місцем проживання ОСОБА_25 від 02.06.2015 р., оскільки така видана уповноваженою особою та скріплена гербовою печаткою, жодних даних про те, що вказаний документ містить неправдиві чи спотворені відомості про особу ОСОБА_25 , представником потерпілої та потерпілою суду не надано, а тому судом не встановлено очевидної недопустимості доказу.
Оцінюючи наведені показання обвинуваченого ОСОБА_25 , суд визнає їх достовірними, оскільки вони є послідовними, суперечностей не містять і підтверджуються показами свідків даними в судовому засіданні та іншими розглянутими в судовому засіданні доказами.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 з метою упередження удару його пляшкою з боку ОСОБА_9 , наніс останньому один удар рукою зажатою в кулак в область обличчя, внаслідок якого ОСОБА_12 упав, і ударившись головою об землю, невтрачаючи свідомості, вподальшому помер вдома від одержаної травми, яка відповідно до Висновку судово-медичного експерта - є небезпечною для життя в момент її спричинення, із безпосередньою причиною настання смерті, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку. Тим самим, ОСОБА_3 допустив злочинну недбалість, внаслідок якої скоїв вбивство через необережність.
У п. 26 постанови Пленуму ВСУ від 7 лютого 2007 р. № 2 " Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" зазначається, що у випадках, коли особа позбавила потерпілого життя і передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати за ст. 119 КК України.
Суд прийшов до висновку суду про наявність злочинної недбалості в діях ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що винний ОСОБА_20 повинен був і міг передбачати можливість падіння ОСОБА_12 і настання від цього суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті останнього.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, а «необережна» вина його доведена, ним усвідомлена і повністю визнана.
При визначенні ступені вини ОСОБА_3 у вчиненні вбивства через необережність, суд враховує низку обставин, що свідчать про віктимну поведінку самого потерпілого ОСОБА_8 , що провокувало скоєння злочину.
Зокрема, згідно з показами обвинуваченого та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , даними ними в судовому засіданні - ОСОБА_3 жодних стосунків з померлим ОСОБА_8 , (який був набагато старшим за нього), не підтримував, тобто конфлікти чи непорозуміння виключені. Згідно свідчень даних свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_16 в судовому засіданні, ініціатором конфлікту та активним його учасником був саме ОСОБА_8 , а обвинувачений ОСОБА_20 пробував уникнути розвитку конфлікту шляхом «залишити місце конфлікту» відійти подалі від ОСОБА_9 , однак останній, який значно старший та більш фізично розвинений за обвинуваченого ОСОБА_19 , виражав явну неповагу до хлопця безпричинно його ображаючи нецензурною лайкою та врешірешт безпричинно замахнувся на ОСОБА_19 повною пляшкою пива. Такі дії ОСОБА_8 , викликали у ОСОБА_43 бажання зупинити «неподобство» і він ОСОБА_20 незнайшов нічого кращого, як вдарити ОСОБА_12 в область обличчя рукою, зажатою в кулак при цьому, злочинно не передбачивши можливості настання суспільно-небезпечних наслідків для ОСОБА_13 ..
Згідно характеристики від 04.11.2014 року виданої за місцем проживання задовго до події, що мала місце 01.06.2015 року, - ОСОБА_8 характеризується з негативної сторони, як неврівноважений, неадекватно відноситься до односельчан.
Твердження представника потерпілого про те, що ОСОБА_12 на момент виникнення конфлікту з ОСОБА_29 не перебував у стані алкогольного сп`яніння стверджується Висновком експерта, який провів судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_12 , де у графі «внутрішне дослідження» зазначено, що «… в досліджуваній частині трупної крові етиловий спирт не виявлено. Таке, в свою чергу дає підстави для висновку, що ОСОБА_12 будучи тверезим, безпричинно, виражався нецензурно у бік малознайомого йому молодого хлопця ОСОБА_25 , що вказує на «правдивість» характеризуючих даних на ОСОБА_44 .
Суд відхиляє усне клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 про недопустимість характеризуючих даних на особу померлого ОСОБА_9 , а саме: негативної характеристики за місцем проживання на ОСОБА_44 від 04.11.2014 р., оскільки така видана уповноваженою особою та скріплена гербовою печаткою, жодних даних про те, що вказаний документ містить неправдиві чи спотворені відомості про особу ОСОБА_12 , представником потерпілої та потерпілою суду не надано, а тому судом не встановлено очевидної недопустимості доказу.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченого, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винного, керуючись законом.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання і усвідомлення ним вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодувння витрат на поховання. У відповідності до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 віктимну поведінку померлого ОСОБА_44 .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення підсудного та запобігання новим кримінальним правопорушенням (злочинам), суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляцї від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 119 КК України із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) та покладенням обов`язків передбачених у п.2 ст. 76 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов.
Цивільний позов у кримінальній справі заявлено потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 на суму 500 000,00 гривень морального відшкодування. Позов мотивовано тим, що відповідач самочинно відібрав життя її сина та своїми злочинними діями позбавив її найціннішого, що було у її житті сина ОСОБА_24 . Похорони власної дитини. спричинили сильний емоційний удар, який потяг за собою сильний стрес від якого вона не може відійти. Сильний душевний біль від втрати дитини крає її серце. Втрачений сенс її життя та надії на онуків, глибокі моральні страждання переслідуватимуть її до кінця життя. Життя людини не можна оцінити, однак компенсацію за її страждання, як матері вона оцінює в 500 000,00 гривень. Позов просить задоволити повністю. Таку позицію потерпілою підтримує і її представник адвокат ОСОБА_7 .
Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральних збитків суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Виходячи з наведеного та з принципів, закладених в ст. 11 ЦПК України, суддя повинен не змінювати (збільшувати або зменшувати) заявлений розмір відшкодування, а визначати його самостійно, користуючись принципами справедливості та розумності, а також іншими обставинами, викладеними в ч. 3 ст. 23 ЦКУ. Моральна шкода є категорією об`єктивною, тому, встановлюючи факт наявності такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), а й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення усталеного для даної особи способу життя, життєдіяльності. Крім того, визначення поняття моральної шкоди саме через "втрати" підкреслює компенсаційну функцію інституту відшкодування такої шкоди й особливість його саме як способу захисту цивільних прав. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування.
Суд з врахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачеві (потерпілій) моральних страждань смертю сина, довічну тривалість страждань для потерпілої-матері, тяжкість завданої травми втратою сина, керуючись принципами розумновсті і справедливості, визначає розмір морального відшкодування в сумі 150 000,00 гривень, як компенсації за порушення установленогодля потерпілої способу життя. При визначенні суми морального відшкодування, суд бере до уваги фінансову можливість до такого відшкодування винної особи ОСОБА_3 , який є особою молодого віку, не має самостійного стабільного доходу, проживає з батьками, а вина його визнана судом необережною, тобто прямого умислу позбавити життя сина потерпілої та завдати їй моральних страждань у нього не було.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.ст. 368- 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.2 ст. 76 КК України: - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання був обраний строком до 06.07.2015 року, вподальшому не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні, заявлений потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 на суму 500 000,00 гривень морального відшкодування задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.02.2013 року Мукачівським РВ ГУМВС України в Закарпатській області, в користь потерпілої ОСОБА_6 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 суму 150 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. У решті відмовити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1