Справа №766/9332/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника Херсонської ВК №61: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що порушень режиму відбування покарання він не допускав.

Прокурор вважав, що у задоволенні заявленого засудженим клопотання слід відмовити, мотивуючи свою позицію тим, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання до оплачуваної роботи залучений не був, участі в організації та проведенні виховних заходів в установі, у реалізації програм диференційованого впливу не приймає. Також зазначив, що відсутність стягнень у засудженого не може бути підставою для застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки дотримання режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Представник Херсонської ВК №61 погодився з думкою прокурора, в свою чергу зазначивши, що можливість працевлаштуватися у колонії є, проте засуджений ОСОБА_5 жодного разу такого бажання не виявляв.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи засудженого, проаналізувавши доводи його клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що у Херсонській ВК №61 ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.08.2013 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі.

З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_5 станом на 03.06.2016 року фактично відбув 1/2 строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

З наданих адміністрацією колонії документів видно, що засуджений ОСОБА_5 у Херсонській ВК №61 відбуває покарання з 21 травня 2016 року, з того часу до теперішнього працевлаштований не був. У справі відсутні також відомості і про те, що ОСОБА_5 працював в місцях позбавлення волі раніше (до прибуття в Херсонську ВК №61) або про те, що він виявляв таке бажання, але йому у цьому було відмовлено.

Крім того, судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ОСОБА_5 ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається виконувати роботи із самообслуговування. Участі в організації та проведенні виховних заходів в установі, у реалізації програм диференційованого впливу не приймає.

У характеристиці засудженого вказано, що згідно протоколу №17 від 30.06.2016 року засідання комісії колонії йому було відмовлено в умовно - достроковому звільненні як такому, що не став на шлях виправлення.

Даними довідки про стягнення та заохочення стверджено, що до засудженого ОСОБА_5 в період відбування покарання заходи стягнення та заохочення не застосовувалися.

Проте, як доречно вказав на це прокурор, відсутність у засудженого стягнень сама по собі не може свідчити про сумлінність його поведінки, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, які б давали підстави дійти висновку про можливість застосування до ОСОБА_5 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1