Справа№1-кс/760/3955/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області, яка допущена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 21.11.2012 р.,-
ВСТАНОВИВ:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області, яка допущена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 21.11.2012 р.

З посиланням на норми КПК України, Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод адвокат ОСОБА_3 просив визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області щодо відмови в задоволені клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 21.11.2012 р.; зобов`язати посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області вчинити дії, визначені ч. 1 ст. 283, п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України, та винести постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 21.11.2012 р.; а також зобов`язати посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про закриття кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що в листопаді 2011 року за наслідком податкової перевірки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 було направлено податкове повідомлення рішення № від 16.11.2011 р. на загальну суму 5 088 894,29 грн. Не погодившись з висновками органів державної податкової служби, ОСОБА_5 оскаржив податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2011 р. 18 червня 2012 року слідчий слідчого відділу податкової міліції Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції в Київській області Державної податкової служби України підполковник міліції ОСОБА_6 виніс Постанову про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження (кримінальна справа № 02?8707) за фактом ухилення ОСОБА_5 від сплати податків. Після набрання чинності Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 р. № 4651-VI за цим самим фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідні відомості та зареєстроване кримінальне провадження. За наслідком судового оскарження було встановлено, що податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2011 р. є незаконним та було скасоване в судовому порядку. Проте відомостей щодо закриття кримінального провадження за фактом ухилення від сплати податків ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

В травні 2012 року за наслідком податкової перевірки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було направлено податкове повідомлення рішення № 000051701 від 21.05.2012 р. на загальну суму 1 250 000,10 грн. Не погодившись з висновками органів державної податкової служби, ОСОБА_4 оскаржив податкове повідомлення-рішення № 000051701 від 21.05.2012 р. 27 вересня 2012 року заступник прокурора міста Біла Церква ОСОБА_7 виніс Постанову про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи (кримінальна справа № 52-3251) за фактом ухилення ОСОБА_4 від сплати податків. Після набрання чинності Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 р. № 4651-VI за цим самим фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідні відомості та зареєстроване кримінальне провадження. За наслідком судового оскарження було встановлено, що податкове повідомлення-рішення № 000051701 від 21.05.2012 р. є незаконним та було скасоване в судовому порядку. Проте відомостей щодо закриття кримінального провадження за фактом ухилення від сплати податків ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

21 листопада 2012 року після набрання чинності КПК України від 13.04.2012 р. № 4651-VI старшим слідчим з особливо важливих справ Слідчого управління Державної податкової служби у Київській області ОСОБА_8 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості та зареєстроване кримінальне провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. за фактом ухилення від сплати податків, в якому були об`єднані матеріали обох зазначених вище кримінальних справ.

З моменту внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. Слідче управління Державної податкової служби у Київській області було спочатку реорганізоване в Слідче управління фінансових розслідувань головного управління Міндоходів у Київській області, а на сьогоднішній день - в Слідче управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області, що територіально розташоване за адресою: 09117, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5?А, що в Солом`янському районі міста Києва.

Упродовж 2012-2016 років на адресу органів досудового слідства було подано низку клопотань, заяв та звернень щодо закриття кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. з огляду на відсутність події кримінального правопорушення, що були залишені органами досудового слідства без розгляду. Останнє клопотання про закриття кримінального провадження з огляду на відсутність події кримінального правопорушення було подане на адресу Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області 29 березня 2016 року.
Виходячи з доводів скарги, бездіяльність посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області в межах розслідування кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. полягає у незадоволенні клопотання від 29.03.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р., у невиконанні обов`язку з вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 283, п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 284, ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 9 КПК України в частині не закриття кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р., а також порушення органами досудового слідства ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 28 КПК України та ч. 5 ст. 9, ст. 8 КПК України і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині недодержання розумного строку досудового розслідування кримінального провадження.
Крім того, в тексті скарги адвокат ОСОБА_3 посилався на той факт, що з моменту внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. органами досудового слідства було здійснено усі допустимі слідчі дії за участю учасників зазначеного кримінального провадження. Зокрема, упродовж вересня-листопада 2012 року в межах проведення слідчих дій було здійснено низку обшуків та виїмок в усіх офісах, на складах, промисловому полігоні та оселях учасників кримінального провадження, під час яких було вилучено та з 2012 року лишається неповернутим особисте майно та документи, робоча документація щодо здійснення господарської діяльності, печатки, офісна техніка, що знаходилась в робочих офісах, чим було повністю заблоковано господарську діяльність учасників кримінального провадження, а також накладено арешти на їх банківські рахунки. Тобто органами досудового слідства було здійснено фактично усі можливі слідчі дії по даному кримінальному провадженню.

З матеріалів справи по кримінальному провадженню № 0000001 від 21.11.2012 р. вбачається, що станом на сьогоднішній день з моменту початку досудового слідства минуло три роки десять місяців, однак жодній з осіб, за фактами ухилення від сплати податків якими було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000001 від 21.11.2012 р., не було винесено вироку, не висунуто обвинувачень та не пред`явлено повідомлення про підозру, а самі учасники зазначеного кримінального провадження лишаються в статусі свідків, при цьому вилучене в них майно лишається неповернутим, а банківські рахунки знаходяться під арештом.

Такими чином, адвокат вважає, що у зв`язку з неналежним здійсненням своїх обов`язків, посадові особи органів досудового слідства, що здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р., не забезпечили швидке, повне та неупереджене розслідування вказаного кримінального провадження.

Внаслідок сукупності порушень вимог та положень норм міжнародного права, Конституції України, чинного кримінального процесуального законодавства України бездіяльність та процесуальні рішення у зазначеному кримінальному провадженні є незаконними, оскільки наразі були наявні всі підстави для вчинення уповноваженими особами органів досудового слідства процесуальних дій із задоволення в повному обсязі клопотання від 29.03.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. і прийняття вмотивованої постанови про закриття даного кримінального провадження з огляду на відсутність події кримінального правопорушення.

В судовому засіданні представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити, з викладених й ній підстав.

Представники Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області, або будь-якого іншого органу досудового слідства, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином відповідно до вимог КПК України.

Заслухавши пояснення представника скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що за наслідком податкової перевірки ОСОБА_5 було направлено Акт від 01.11.2011 р. № 10/1701/ «Про результати документальної позапланової перевірки достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за червень, липень 2011р. фізичної особи ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за період з 01.06.2011р. по 31.07.2011р.» та винесене та підставі нього податкове повідомлення рішення № від 16.11.2011 р. на загальну суму 5 088 894,29 грн. Не погодившись з висновками органів державної податкової служби, ОСОБА_5 оскаржив податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2011 р. 18 червня 2012 року слідчий слідчого відділу податкової міліції Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції в Київській області Державної податкової служби України підполковник міліції ОСОБА_6 виніс Постанову про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження (кримінальна справа № 02?8707) за фактом ухилення ОСОБА_5 від сплати податків. Після набрання чинності Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 р. № 4651-VI за цим самим фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідні відомості та зареєстроване кримінальне провадження.

18 жовтня 2012 року Київським окружним адміністративним судом було винесено Постанову по справі № 2а-5843/11/1070, якою позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2011 р. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013 р. по справі № 2а-5843/11/1070 в задоволенні апеляційної скарги було відмовлено, Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2012 р. № 2а?5843/11/1070 залишено без змін. Таким чином, за наслідком судового оскарження було встановлено, що податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2011 р. є незаконним та було скасоване в судовому порядку. Листом від 25.01.2014 року № 483/м/99-99-08-02-01-14 Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_5 було повідомлено про проведення розслідування щодо працівників органів податкової служби, винних у протиправних діях, вчинених відносно нього. Водночас, за наслідком судового розгляду позову ОСОБА_5 до органів податкової служби щодо відшкодування збитків, завданих неправомірними діями органів податкової служби, Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2013 р. по справі № 911/2509/13 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_5 8 000,00 грн. завданих йому неправомірними діями органів податкової служби збитків та 2 580,75 грн. судового збору. Проте відомостей щодо закриття кримінального провадження за фактом ухилення від сплати податків ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

За наслідком податкової перевірки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було направлено Акт від 04.05.2012 р. № 4/1701/ «Про результати позапланової перевірки з питань достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за грудень 2011 року фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за період з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р.» та винесене та підставі нього податкове повідомлення рішення № 000051701 від 21.05.2012 р. на загальну суму 1 250 000,10 грн. Не погодившись з висновками органів державної податкової служби, ОСОБА_4 оскаржив податкове повідомлення-рішення № 000051701 від 21.05.2012 р. 27 вересня 2012 року заступник прокурора міста Біла Церква ОСОБА_7 виніс Постанову про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи (кримінальна справа № 52-3251) за фактом ухилення ОСОБА_4 від сплати податків. Після набрання чинності Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 р. № 4651-VI за цим самим фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідні відомості та зареєстроване кримінальне провадження.

15 січня 2013 року Київським окружним адміністративним судом було винесено Постанову по справі № 2а-4722/12/1070, якою позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № 000051701 від 21.05.2012 р. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2013 р. по справі № 2а?4722/12/1070 апеляційну скаргу було залишено без руху. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2013 р. по справі № 2а?4722/12/1070 у відкритті провадження за апеляційною скаргою було остаточно відмовлено. Таким чином, за наслідком судового оскарження було встановлено, що податкове повідомлення-рішення № 000051701 від 21.05.2012 р. є незаконним та було скасоване в судовому порядку. Листом від 20.01.2014 року № 314/м/99-99-08-02-14 Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_4 було повідомлено про проведення розслідування щодо працівників органів податкової служби, винних у протиправних діях, вчинених відносно нього. Проте відомостей щодо закриття кримінального провадження за фактом ухилення від сплати податків ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

21 листопада 2012 року після набрання чинності КПК України від 13.04.2012 р. № 4651-VI старшим слідчим з особливо важливих справ Слідчого управління Державної податкової служби у Київській області ОСОБА_8 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості та зареєстроване кримінальне провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. за фактом ухилення від сплати податків, в якому були об`єднані матеріали обох зазначених вище кримінальних справ.

Так, упродовж 2012-2016 років учасниками кримінального провадження та їх адвокатами на адресу органів досудового слідства було подано низку клопотань, заяв та звернень щодо закриття кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. з огляду на відсутність події кримінального правопорушення, зокрема клопотання від 21.01.2013 р. адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , клопотання від 12.04.2013 р. адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , клопотання від 14.05.2013 р. адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , клопотання від 29.07.2013 р. адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , клопотання від 29.07.2013 р. адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , клопотання від 29.07.2013 р. адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , клопотання від 27.09.2013 р. ОСОБА_4 , клопотання від 18.12.2013 р. ОСОБА_4 , клопотання від 07.08.2014 р. ОСОБА_10 , клопотання від 10.01.2014 р. ОСОБА_5 , клопотання від 29.03.2016 р. ОСОБА_4 . Всі зазначені клопотання щодо закриття кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. були залишені без розгляду.

Підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за фактом ухилення від сплати податків на підставі ст. 212 КК України мають бути узгоджені податкові повідомлення?рішення, що несплачені до бюджету.

Підставами для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. стали матеріали податкової перевірки, що викладені в Акті від 01.11.2011 р. № 10/1701/ «Про результати документальної позапланової перевірки достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за червень, липень 2011р. фізичної особи ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за період з 01.06.2011р. по 31.07.2011р.», на підставі якого було винесене податкове повідомлення?рішення № від 16.11.2011 р., а також матеріали податкової перевірки, що викладені в Акті від 04.05.2012 р. № 4/1701/ «Про результати позапланової перевірки з питань достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за грудень 2011 року фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за період з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р.», на підставі якого було винесене податкове повідомлення?рішення № 000051701 від 21.05.2012 р.

На момент порушення кримінальних справ та подальшого внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р., зазначені податкові повідомлення-рішення були оскаржені спочатку в адміністративному, а згодом в судовому порядку, та лишались неузгодженими.

Відповідно до ст. 212 КК України, кримінальна відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) передбачена за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.

Отже, відповідно до ст. 212 КК України відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, вчинене особою, що займається підприємницькою діяльністю, настає у випадку, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження коштів до бюджетів чи державних цільових фондів, і стверджувати про факт ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, можна лише за умови наявності встановленого факту несплати до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 56.22 ст. 56 Податкового кодексу України, якщо платник податків оскаржує рішення податкового органу в адміністративному порядку до контролюючих органів та/або до суду, обвинувачення особи в ухиленні від сплати податків не може ґрунтуватися на такому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Тобто ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що у платника податків виникає зобов`язання сплатити певну суму податку до бюджету лише тоді, коли така сума податку є узгодженою, або самостійно платником податку, або за процедурою апеляційного узгодження. Однак доки податкові зобов`язання не є узгодженими, у платника податків відсутній обов`язок їх сплачувати, і до моменту узгодження таких податкових зобов`язань та закінчення строків їх сплати не можна стверджувати про фактичне ненадходження таких податків до бюджету.

Зазначений підхід підтверджується в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.10.2004 р. № 15 «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2012 р. № 2а?5843/11/1070 було визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення?рішення № від 16.11.2011 р., а висновки податкових органів, викладені у відповідному акті податкової перевірки, було визнано незаконними. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2013 р. № 2а?5843/11/1070 Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2012 р. по справі № 2а?5843/11/1070 було залишено без змін.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2013 р. № 2а?4722/12/1070 було визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення?рішення № 000051701 від 21.05.2012 р., а висновки податкових органів, викладені у відповідному акті податкової перевірки, було визнано незаконними. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2013 р. по справі № 2а?4722/12/1070 апеляційну скаргу представників податкового органу було залишено без руху. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2013 р. по справі № 2а?4722/12/1070 у відкритті провадження за апеляційною скаргою податкового органу було остаточно відмовлено.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно, наведеними судовими рішеннями, що набули законної сили, було встановлено, що в учасників кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. не було заборгованості перед бюджетом зі сплати податків або зборів.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

За таких обставин можна дійти висновку, що в органів досудового слідства немає законних підстав для подальшого розслідування даного кримінального провадження.

З моменту внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р. органами досудового слідства було здійснено усі допустимі слідчі дії за участю учасників зазначеного кримінального провадження. Зокрема, упродовж вересня-листопада 2012 року в межах проведення слідчих дій було здійснено низку обшуків та виїмок в усіх офісах, на складах, промисловому полігоні та оселях учасників кримінального провадження, під час яких було вилучено та з 2012 року лишається неповернутим особисте майно та документи, робоча документація щодо здійснення господарської діяльності, печатки, офісна техніка, що знаходилась в робочих офісах, чим було повністю заблоковано господарську діяльність учасників кримінального провадження, а також накладено арешти на банківські рахунки. Після цього упродовж 2013-2016 років слідчі дії тривали у вигляді допитів окремих свідків. Тобто на сьогоднішній день органами досудового слідства було здійснено фактично усі можливі слідчі дії по даному кримінальному провадженню.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що за наслідком усіх проведених протягом 2012?2016 років слідчих дій порушень в діяльності учасників кримінального провадження органами досудового слідства виявлено не було.

Таким чином, на сьогоднішній день з моменту початку досудового слідства минуло три роки десять місяців, однак жодній з осіб, за фактами ухилення від сплати податків якими було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000001 від 21.11.2012 р., не було винесено вироку, не висунуто обвинувачень та не пред`явлено повідомлення про підозру, а самі учасники зазначеного кримінального провадження лишаються в статусі свідків, при цьому вилучене в них майно лишається неповернутим, а банківські рахунки знаходяться під арештом.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Після опрацювання усіх вилучених первинних документів, усієї офісної комп`ютерної техніки, арешту майна та рахунків, а також проведення усіх допитів та експертиз звинувачень особам, відносно яких було порушене зазначене кримінальне провадження, не висувалось.

Наведені обставини засвідчують, що після проведених слідчих дій посадові особи органів досудового слідства були зобов`язані винести постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 21.11.2012 р.

Водночас, відповідно до ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно питання розумних строків тривалості досудового слідства, слід звернути увагу на справу «Меріт проти України» (п. 70 рішення від 30.03.2004), в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини. Також Європейський суд з прав людини визначив, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді, так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування).

У практиці Європейського суду з прав людини таким обвинуваченням визнається арешт, офіційне повідомлення про намір переслідувати у кримінальному порядку, а також початок попереднього розслідування (рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.1968 р. по справі Wemhoff, P. 26; рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.1968 р. по справі Neumeiser, Р 41; рішення Європейського суду з прав людини від 16.07.1974 р. по справі Ringesein, P.45).

Тобто, для розуміння поняття розумних строків досудового розслідування, першочергово слід керуватися саме ст.6 Європейської конвенції з прав людини та наведеною вище практикою Європейського суду з прав людини.
Виходячи із матеріалів кримінального провадження, фактично органи досудового слідства розпочали досудове розслідування ще 18 червня 2012 року. Після набрання чинності Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 р. № 4651-VI, 21 листопада 2012 року було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000001, а слідчі дії продовжились вже в межах даного провадження.

Під час проведення слідчих дій усі учасники кримінального провадження сприяли органам досудового слідства, з`являлись на допити та надавали необхідні пояснення, а також не перешкоджали слідству. При цьому, Слідче управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області розташоване в місті Києві, а всі учасники кримінального провадження є мешканцями інших міст.

Разом з тим, у учасників кримінального провадження було вилучено та з 2012 року і по сьогоднішній день лишається неповернутим особисте майно та документи, робоча документація щодо здійснення господарської діяльності, печатки, а також офісна техніка, чим було заблоковано їх господарську діяльність.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що оскільки з моменту порушення кримінальної справи минуло вже три роки й десять місяців, усі можливі розумні строки тривалості досудового слідства було порушено. За таких обставин органи досудового слідства мали власноруч внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про закриття даного кримінального провадження, однак виносити постанову про закриття кримінального провадження через встановлену відсутність події кримінального правопорушення слідство відмовляється, ігноруючи клопотання про закриття кримінального провадження, чим продовжує порушення прав його учасників.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

Однак органами досудового слідства не було забезпечене швидке та неупереджене розслідування, всі учасники кримінального провадження неодноразово піддавались необґрунтованому процесуальному примусу, а їх права та інтереси не були захищені та по сьогоднішній день продовжують порушуватись органами досудового слідства.

За таких обставин можна дійти висновку, що відмова органів досудового слідства у своєчасному винесенні постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 21.11.2012 р., порушує права учасників даного кримінального провадження та суперечить наведеним вище рішенням Європейського суду з прав людини, що мали бути враховані та застосовані органами досудового слідства на рівні з іншими нормами КПК України під час розгляду клопотань щодо закриття кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до норм ст. 1 §1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Як Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, так і Конституцією України, встановлено обов`язок держави в особі окремих держаних органів, в тому числі органів досудового слідства, забезпечити захист майнових прав усіх суб`єктів права власності і господарювання.

Проте наведені норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України також порушуються органами досудового слідства шляхом утримування належного учасникам кримінального провадження майна.

За таких обставин державні органи України ставлять учасників кримінального провадження у правову невизначеність, оскільки фактично особи, що діють в межах закону та не порушують норм законодавства піддаються тиску та не можуть отримати вилучене в них майно, що утримується органами досудового слідства. Тобто органами досудового слідства було порушено гарантовані їм як національним законодавством, так і міжнародним правом майнові права.

Така ситуація сама по собі є неприйнятною для цивілізованого суспільства та правової держави і в цілому суперечить правовим принципам національного законодавства та нормам міжнародного права, що є окремою підставою для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо закриття такого кримінального провадження.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно положень ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органами досудового слідства жодним чином не було спростовано доводів, викладених у клопотанні від 29.03.2016 р., а також жодним чином не було спростовано доводів, викладених в тексті скарги адвоката ОСОБА_3 . Отже скарга є повністю обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 11, 28, 110, 220, 284, 303, 306?307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області, яка допущена під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 21.11.2012 р. - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області щодо відмови в задоволені клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 21.11.2012 р.
Зобов`язати посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області вчинити дії, визначені ч. 1 ст. 283, п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України та протягом трьох днів з часу постановлення ухвали слідчого судді винести постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 21.11.2012 р.
Зобов`язати посадових осіб Слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області протягом двадцяти чотирьох годин з моменту винесення постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 21.11.2012 р., внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про закриття кримінального провадження № 0000001 від 21.11.2012 р.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1