Справа № 314/2874/16-к
Провадження № 1-в/314/2111/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Трояни Болградського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого , до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

По даній справі засуджений: 23.10.2013 року Доманівським районним судом Миколаївської області за ст.3187 ч.3,69 КК України до 4 років позбавлення волі .

На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.06.2013 року по 23.11.2013 рік, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 07.06.2013 року Кінець строку: 22.12.2016 року
про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 просив суд задовольнити своє клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, відповідних висновків для себе не зробив.

Представник адміністрації установи заперечив проти задоволення клопотання засудженого, так як останній не довів свого виправлення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 06.02.2014 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №20.

За час відбування покарання характеризується посередньо має 4 стягнення, які виражались у порушенні розпорядку дня, останнє з яких отримав 03.09.2015 року, та скасоване наказом начальника установи від 29.01.2016 року. Заохочень за весь час відбування покарання не мав.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у Вільнянській Виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20) засуджений ОСОБА_5 працевлаштований взагалі не був.
Особа засудженого та його поведінка за весь час відбуванння ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності, не дають підстав вважати, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, оскільки останній за весь період відбування покарання заохочень взагалі не мав, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Крім того рішенням комісії колонії (протокол від 19.02.2016 року №5) засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в застосування до нього ст.82 КК України, так як засуджений не став на шлях виправлення.

За таких обставин на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Дата призначення до судового розгляду 29.03.2016 10:20

29.03.2016