Єдиний унікальний номер 264/6826/15-к Номер провадження 11-кп/775/656/2016

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючий ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4

прокурор ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу прокурора Маріупольскої місцевої прокуратури на вирок Іллічівського районного суду Донецької області від 09.03.2016 року , яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, українця, який має середню освіту, не одруженого, громадянина України, не судимого, мешкає та зареєстрований: АДРЕСА_1 ;

засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 345 КК України і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку, в проміжок часу з січня по квітень 2015 року на бойових позиціях в селищі Піски Ясиноватського району Донецької області ОСОБА_7 , знайшов дві бойові гранати РГД-5 та Ф-1, які, діючи умисно, переслідуючи мету зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, незаконно став зберігати за місцем свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу.

18 квітня 2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи протиправні дії, спрямовані на незаконне зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, взяв за адресою: АДРЕСА_1 дві гранати РГД-5 та Ф-1 та зберігаючи їх про собі, прослідував за адресою АДРЕСА_2 до своєї бабусі. Після чого, продовжуючи зберігати при собі вказані гранати, залишив вказану вище адресу та вийшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , де при виході з під`їзду вказаного дому був затриманий співробітниками ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, які вилучили в нього осколкову наступальну ручну гранату РГД-5, яка відноситься до бойового припасу. Після чого доставили ОСОБА_7 , до адміністративної будівлі Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області за адресою м. Маріуполь Жовтневий район вул. Георгіївська, 63, де в нього вилучено осколкову оборонну ручну гранату Ф-1. Вказані дві гранати ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 18 квітня 2015 року приблизно о 13 годині ОСОБА_7 незаконно зберігаючи при собі бойові припаси без передбаченого законом дозволу, взяв вдома за адресою АДРЕСА_1 дві бойові гранати РГД-5 та Ф-1, одну з яких він положив до кишені надягненої на нього камуфльованої куртки, а другу у свою нижню білизну, та, зберігаючи при собі, прослідував за адресою: АДРЕСА_2 до своєї бабусі. Після чого, продовжуючи зберігати при собі вказані гранати, залишив квартиру та вийшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 та при виході з під`їзду вказаного дому був зупинений трьома співробітниками міліції, а саме старшим оперуповноваженим ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_8 , заступником начальника ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_9 та оперуповноваженим ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_10 , яким заздалегідь були видані спеціальні засоби кайданки та які були спеціально проінструктовані та спрямовані для затримання ОСОБА_7 . Після зупинки за допомогою голосу ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 представились співробітниками міліції та представили йому для ознайомлення свої службові посвідчення працівників міліції. Після того як ОСОБА_7 зрозумів, що перед ним працівники міліції та його можуть затримати за незаконне носіння та зберігання бойових припасів, а саме гранат, вихопив із кишені надягненої на ньому куртки гранату РГД-5, висмикнув запобіжник на запалі гранати, чим привів її у бойове положення та, тримаючи її у руці, розуміючи, що присутні співробітники ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області виконують свої службові обов`язки, переслідуючи мету порушення нормальної діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету, а також уникнення відповідальності за свої протиправні дії, діючи умисно, у словесній формі, демонструючи вказану гранату, почав висловлювати на адресу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погрози вбивством у вигляді підриву гранати в присутності вказаних працівників міліції у разі спроби останніми його затримання, при цьому ОСОБА_7 та працівники міліції знаходились в обмеженому просторі під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , тобто на незначній відстані між собою. Вказані погрози з боку ОСОБА_7 співробітниками ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були сприйняті реально, оскільки граната, яку тримав у руці ОСОБА_7 знаходилась в бойовому положенні. Після цього вказані працівники міліції з метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_7 , використовуючи заходи фізичного впливу та спеціальні засоби кайданки, затримали його та вилучили у нього з руки вказану бойову гранату і доставили останнього до адміністративної будівлі Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не оспорюючи доведення вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій. Прокурор вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості і ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, якій підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити у повному обсязі, захисник та обвинувачений, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з ухваленням нового вироку, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ст. 263 ч. 1; 345 ч. 1 КК України будь-ким із сторін кримінального провадження не оскаржується.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне звільнення від відбування покарання обвинуваченого є обґрунтованими.

Так, суд першої інстанції визнав винним у вчиненні кримінальних правопорушень обвинуваченого ОСОБА_7 та призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 роки та за ч. 1 ст. 345 КК України 2 роки і на підставі ст.. 70 ч. 1 КК України при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, остаточно призначив покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В той же час, суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі, але не навів достатніх підстав у вироку для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тобто неправильно застосував кримінальний закон України. Колегія суддів зазначає, що звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, рішення суду має бути належним чином вмотивоване, що не було виконане судом першої інстанції.

У відповідності до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи є підстави для висновку про можливість випробування засудженого без відбування ним покарання.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, щиро каявся, зазначив, що у вироку вірно викладені усі фактичні обставини, які він не оспорює. При дослідженні матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого, встановлено, що за місцем проживання характеризується позитивно, не судимий. З характеристики ГО «Всеукраїнська організація самооборона майдану» з квітня по серпень 2014 року знаходився в зоні АТО і отримав контузію в бойових діях і характеризується позитивно.

Згідно ст.. 420 п. 4 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Колегія суддів зазначає, що наведені обставини та дані про особу обвинуваченого свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування ним покарання і суд першої інстанції безпідставно звільнив його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Тому відповідно до вимог ст. 420 КПК України вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Суд апеляційної інстанції враховує фактичні обставини справи, особу винного, відсутність тяжких наслідків, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без реального відбування покарання, тому вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню і в цій частині необхідно ухвалити новий вирок.

У відповідності до ст.. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням фактичних обставин, особи винного, а також щире каяття, сприяння розкриттю злочину, не судимий, характеризується позитивно, призначаючи покарання за ст.. 263 ч. 1 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, а саме до обмеження волі.

В той же час, колегія суддів зазначає, що доводи в апеляційній скарзі прокурора про призначення покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 є непереконливими, оскільки обвинувачений хоч вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, але при призначенні покарання, колегія суддів враховує відсутність тяжких наслідків зазначених злочинів, форму та ступінь вини обвинуваченого, мотивацію злочину, відсутність кваліфікуючих ознак, особу обвинуваченого, його поведінку до та після вчинення злочинів, наявність численних пом`якшуючих його покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин. При цьому колегія суддів дійшла до висновку, що саме покарання у виді обмеження волі буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у період з 18 квітня 2015 року по 12 листопада 2015 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.407, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Маріупольскої місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.03.2016 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок у відношенні ОСОБА_7 та вважати засудженим:

за ст. 263 ч. 1 КК України і з застосуванням ст.. 69 КК України до обмеження волі строком на 3 /три/ роки

за ст.. 345 ч. 1 КК України до обмеження волі строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст.. 70 ч. 1 КК України при сукупності злочинів визначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом повного складення призначених покарань у виді обмеження волі строком на 4 /чотири/ роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у період з 18 квітня 2015 року по 12 листопада 2015 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_7 , а в іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності негайно і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а особі, яка утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Судді: