Дата документу Справа № 333/1574/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/1574/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1065/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
14 червня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000066 від 04.01.2016, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Дніпропетровську, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
09.01.2008 Марганецьким районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим терміном 1 рік;
24.04.2009 Марганецьким районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений умовно-достроково,на не відбутий строк 4 місяці 15 днів;
20.11.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України приєднано покарання за вироком Марганецького районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2009 та остаточно призначено 1 рік 1 місяць позбавлення волі; 22.07.2014 звільнений на підставі ухвали Синельниковського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2014 за ст. 7 Закону України «Про амністію»,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

За матеріалами кримінального провадження, заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно з вимогами ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покладено на ОСОБА_6 обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили залишено - домашній арешт.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 15 562 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн. 98 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просить врахувати в якості обставини що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України рецидив злочинів і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

За вироком суду, 31.12.2015, приблизно о 02 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку № 5-е по вул. Малиновського в м. Запоріжжі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого конфлікту зі своїм знайомим ОСОБА_10 , маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, завдав не менше двох ударів кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_10 , спричинивши останньому, тілесні ушкодження у вигляді поєднаної черепно-лицьової травми: багатооскольчатий перелом верхньої щелепи справа із переходом на основу черепу, перелом тіла та відростків правої скулової кості, множинні розриви слизової оболонки ротової порожнини в області переломів, гематоми в навколоокових областях та субкон`юктивальні крововиливи обох очей, множинні садна обличчя, скулової та щічної областей зліва, що у сукупності кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити вирок суду без змін; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких зокрема відноситься забезпечення права на захист.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , як на стадії досудового розслідування так і підчас судового розгляду захисником забезпечений не був.

Підчас підготовчого судового засідання суд формально з`ясував позицію обвинуваченого ОСОБА_6 щодо забезпечення його захисником.

Обвинуваченому була вручена пам`ятка про права і обов`язки. Обвинувачений з пам`яткою був ознайомлений і повідомив, що права йому зрозумілі. Після цього суд з`ясував чи потрібен обвинуваченому захисник. ОСОБА_6 відмовився від захисника повідомив, що бажає самостійно захищати свої права та інтереси.

За вимогами ч.1 ст.54 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

У той же час, ч.2 ст.54 КПК України передбачає, що відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії.

Колегії суддів вважає, що суд міг прийняти відмову від захисника лише переконавшись у позиції ОСОБА_6 , як того вимагає ч.2 ст.54 КПК України. За таких обставин, судом фактично було порушено право обвинуваченого на захист.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, суд розглянув обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_10 , як зазначено в обвинувальному акті, не подавав на стадії досудового розгляду цивільний позов, а подав його лише на стадії судового розгляду.

05.05.2016 копію цивільного позову було надано обвинуваченому ОСОБА_6 , який, відповідно до журналу судового засідання не визнавав цивільний позов у частині моральної шкоди.

Не зважаючи на таку позицію, за відсутності захисника, суд не досліджувючи в цій частині докази, прийняв рішення про задоволення цивільного позову частково.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності до ст.94 цього кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок, ухвалений судом першої інстанції відносно ОСОБА_6 не можна вважати, таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Констатуючи процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції і на підставі п.1 ч.1 ст.415 КПК України, призначити новий судовий розгляд.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне, міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 обрану слідчим суддею під час досудового розслідування, у вигляді домашнього арешту, залишити без змін. Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під домашнім арештом продовжити до 04.07.2016, виходячи із того, що на стадії апеляційного розгляду кримінального провадження клопотань про зміну чи скасування міри запобіжного заходу ніхто з учасників кримінального провадження не заявляв.

Колегія суддів, скасовуючи вирок суду першої інстанції з підстав процесуальних порушень, вважає за необхідне зазначити, що у при новому судовому розгляді обвинувального акту щодо ОСОБА_6 суду першої інстанції необхідно серед іншого врахувати вищевикладене та взяти до уваги доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання вимогам закону. Якщо при новому судовому розгляді суд дійде висновку про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, то призначене покарання слід вважати м`яким.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під домашнім арештом продовжити до 4 липня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4