АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1279/16 Справа № 204/4871/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року про відмову у поверненні речових доказів у кримінальному провадженні №0002461 щодо ОСОБА_7 ,
за участю: прокурора ОСОБА_8
представника заявника ОСОБА_6 -
адвоката ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч. 5 ст. 185 КК України.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання заявника зазначає, що ухвалою Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, при цьому у цій ухвалі питання про речові докази не було розглянуто. Однак, постановою слідчого від 27 березня 2012 року автомобіль марки KIA Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та повернуто ОСОБА_6 під розписку з одночасним переоформленням автомобіля на ім`я потерпілої ОСОБА_10 , у зв`язку з чим суд вважає, що питання повернення вказаного автомобіля власнику було вирішено під час досудового розслідування та наступні дії ОСОБА_6 щодо переоформлення автомобіля на потерпілу підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства. Окрім того, постановою слідчого від 07 травня 2012 року передано на зберігання до Красногвардійського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області акт прийому-передачі вказаного автомобіля від 16 березня 2012 року разом з іншими речовими доказами та оригінал цього акту наявний у матеріалах кримінального провадження, але ОСОБА_11 не довів суду необхідність повернення оригіналу документу, а про надання його копії до суду не звертався.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою суду, просить її скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам, кримінального провадження, та задовольнити клопотання про повернення йому, як законному власнику, автомобіль KIA Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 . В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що в ухвалі суду не наведено належних і допустимих доказів на підставі яких йому відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Окрім того, судом не взято до уваги того, що цей автомобіль у встановленому законом порядку не був йому повернутий та він його переоформив на ім`я ОСОБА_10 не за власною ініціативою, а за примусом слідчого, чим були порушені положення ст. 41 Конституції України. При цьому, судом не було надано належної оцінки усім доказам у проваджені, а саме: ухвалі Красногвардійського суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року, обвинувальному акту від 26 червня 2013 року, постанові про виділення матеріалів досудового розслідування від 26 березня 2013 року, розписці ОСОБА_10 від 27 березня 2012 року про отримання нею технічного паспорту і ключів від автомобіля, а також показам ОСОБА_10 , наданих у режимі відеоконференції під час судового розгляду у суді першої інстанції, про те, що спірний автомобіль був нею забраний у працівників міліції та проданий до початку судового слідства у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника адвоката ОСОБА_9 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши доводи скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення речових доказів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не заслуговують на увагу виходячи з такого.
Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року, кримінальне провадження №0002461 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, закрито, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_10 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Разом з цим, у вищевказаній ухвалі не було розглянуто питання про речові докази у провадженні, що передбачено ст. 100 КПК України.
Проте, судом першої інстанції було встановлено, що постановою слідчого від 27 березня 2012 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , автомобіль марки KIA Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та повернуто ОСОБА_6 під розписку з одночасним переоформленням автомобіля на ім`я потерпілої ОСОБА_12 .
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що питання повернення спірного автомобіля було вирішено вищеназваною постановою слідчого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та наступні дії ОСОБА_6 з приводу переоформлення автомобіля на ім`я потерпілої ОСОБА_10 , виходять за межі цього провадження і мають вирішуватися в іншому порядку.
Зі змісту положень ст. 100 КПК України слідує, що документи, які є речовими доказами залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
З наданих документів вбачається, що акт прийому-передачі вищевказаного автомобіля від 16 березня 2012 року разом з іншими речами передано на зберігання до Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно квитанції №154757, на підставі постанови слідчого від 07 травня 2012 року, та оригінал цього акту міститься у матеріалах кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання як судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, ОСОБА_6 не наведено переконливих мотивів про необхідність повернення йому оригіналу акту прийому-передачі автомобіля від 16 березня 2012 року, до того ж про надання копії цього документу заявник до суду не звертався.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, належним чином вмотивованою та такою, що відповідає вимогам ст. ст. 370, 372 КПК України, тому її слід залишити без змін, а підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 не має.
Підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року про відмову у поверненні речових доказів у кримінальному провадженні №0002461 щодо ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4