Справа № 191/2906/16-к
Провадження № 1-кп/191/180/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Володимирівське, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянка України, маюча неповну середню освіту, не заміжня, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча в АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

а також за участю:

обвинуваченої ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
20 березня 2016 року, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебувала у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 , з дозволу його мешканця - ОСОБА_5 , якого вона проводжала за вищевказаною адресою. В цей час, ОСОБА_4 побачила, як з карману ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, випав гаманець, належний останньому. В цей момент, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що у вказаному гаманці перебувають грошові кошти, у останньої раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи перебувати у дворі домоволодіння АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, скориставшись тим, що потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння, впевнившись у відсутності інших свідків-очевидців та в тому, що її дії носять таємний характер та за ними НІХТО не спостерггає, діючи умисно, з корисливих мотивів, викрала гаманець, належний потерпілому ОСОБА_5 , який не становив для останнього матеріальної цінності, у якому перебували грошові кошти у сумі 1 500 гривень. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 діючи умисно, з викраденими грошима залишила вказане місце та розпорядилася ними на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 1 500 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, розкаялася в скоєному, та пояснила, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнила, що раніше потерпілого знала, вони проживають по сусідству та у них хороші відносини. На даний час вона гроші не повернула, але допомагає потерпілому продуктами харчування. Чому вчинила даний злочин пояснити не може. Вимоги про стягнення матеріальної шкоди визнає, з моральною шкодою не зодна, оскільки потерпілий вже був глухий, а газопостачання йому й досі не відновлено.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали, що характеризують її особу, дійшов висновку, що її винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (краждка).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченій, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винної, яка раніше в силу ст. 89 КК України не судима, засуджувалася за вчинення аналогічного злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується негативно, повністю визнав свою вину та розкаялася в скоєному, шкоду потерпілому не відшкодувала та заявлені потерпілим вимоги про стягнення моральної шкоди не визнала.

До обставини, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання своєї вини.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченої будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст.. ст.. 75, 76 п. 2, 3, 4 КК України.

Крім того, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди а розмірі 1500 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлені обставинами справи та визнані обвинуваченою. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн, то суд враховує отримані потерпілим внаслідок вчиненого злочину моральні страждання, його похилий вік, те, що він є пенсіонером та невідшкодування обвинуваченою матеріальної шкоди, у зв`язку з чим вважає необхідним частково задовольнити дані вимоги в розмірі 3000 грн. Викладені в письмовій заяві потерпілого доводи спричиненої моральної шкоди в частині втрати слуху, придбання слухового апарату, відключення газового постачання та факт відшкодування потерпілим 4000 грн. є належним чином необґрунтованими, оскільки жодного документального цьому підтвердження суду надано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засуджену ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази, що знаходяться при матеріалах кримінального провадження ( а.с. 22), повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1