Справа №705/1265/15-к
1-кп/705/49/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Умань Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування 23.04.2015 був обраний запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого був продовжений ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2016 на 60 днів та закінчується 04.09.2016.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
Таким чином, на виконання вимог вказаної частини ст. 331 КПК України судом на обговорення учасників судового провадження поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою за спливом двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів. Послався на те, що на цей час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, залишаються і не зменшилися. Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, вчинення ним кримінальних правопорушень під час іспитового строку та ухилення від досудового розслідування, вважав, що тільки тримання під вартою є тим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_5 на інший домашній арешт, посилаючись на те, що запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_5 було обрано ще у квіті 2015 та по даний час на протязі більше року він утримується під вартою. У ОСОБА_5 при дослідженні було виявлено ОСОБА_6 , у зв`язку з чим він на даний час потребує лікування, чого йому не в змозі надати в СІЗО м. Черкаси. Крім того, в обвинуваченого значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він потребує кваліфікованого медичного обстеження. На цей час прокурором у суді не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доказів щодо переховування від суду та уникнення покарання, у разі визнання його винним не надано.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходив з таких мотивів.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, які за ступенем тяжкості належать до злочинів середньої тяжкості. Продовжений строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 04.09.2016, однак завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо, оскільки не допитані потерпілі, свідки та не досліджені матеріали кримінального провадження.
У обвинуваченого є постійне місце проживання в м. Умань Черкаської області, за яким він зареєстрований. За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно, скарг на нього не надходило, що підтверджується характеристикою Уманського КП «ВЖ РЕУ-1» від 05.02.2015. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 стан його здоров`я погіршився, та він на даний час потребує лікування та нагляду лікарів. Відповідно до довідки № 803 про результати скринінгових досліджень на наявність маркерів трансмісивних інфекцій у ОСОБА_5 при проведенні досліджень методом імуноферментного аналізу виявлено ОСОБА_6 . Постійна робота чи інші джерела доходів в обвинуваченого відсутні.
Суд вважає, що на теперішній час існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ухилення від суду. Наявність інших ризиків на теперішній час прокурор у судовому засіданні не довів.
Суд враховує те, що обвинувачений тримається під вартою з 23.04.2015, судовий розгляд завершити до 04.09.2016 не можливо, оскільки ще не допитані всі свідки, заявлені стороною обвинувачення та не досліджені матеріали кримінального провадження.
Сторона обвинувачення за час судового розгляду не забезпечила явку всіх свідків, які були нею заявлені, і які не з`являються в судові засідання на виклики суду.
Достатнього обґрунтування того, що інший запобіжний захід, менш суворий ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеному вище ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого прокурором не надано.
Виходячи з положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 цієї частини. Тримання під вартою є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, який згідно зі ст. 183 КПК України застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Варто також зазначити, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 звернув увагу судів на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Враховуючи наведені вище обставини, особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки та майновий стан, неможливість завершення судового розгляду в найближчий час з причин, які не залежать від обвинуваченого, суд вважає недоцільним продовжувати строк тримання обвинуваченого під вартою. Суд дійшов висновку про можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт (ст. 181 КПК України), який є достатнім заходом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та обов`язків, покладених на нього судом.
На підставі наведеного вище, керуючись ст. 177, 181, 194, ч. 5 ст. 202, 331, 369-372, 392 КПК України, суд
Змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, а саме до 02 листопада 2016 року.
Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з під варти в залі суду негайно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися з міста Умані Черкаської області без дозволу суду;
- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії обов`язків встановити до 02 листопада 2016 року включно.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Уманський ВП ГУНП у Черкаській області.
Контроль за виконання даної ухвали покласти на прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1