Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/169/2016 Справа № 641/30/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною світою, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)16.06.2006 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 07.06.2007 року умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 06 днів;

2)10.06.2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 11.03.2011 року з Олексіївської ВК (№ 25) за відбуттям строку покарання;

3)12.06.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 року звільнено від покарання призначеного вироком, судимість в силу статті 89 КК України погашена,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, в тому числі за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову скоїв умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 12 грудня 2015 року близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 147, що рухалося по пр. Гагаріна в м. Харкові до зупинки громадського транспорту «вулиця Зернова», реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, розстібнув блискавку кишені куртки, надітої на ОСОБА_6 , звідки лівою рукою таємно дістав мобільний телефон марки «Nokia Lumia 920», вартістю 2421грн. 25коп, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні злочинів визнав, про скоєне показав як викладено вище, та пояснив, що скоїв крадіжку, щоб мати гроші на лікування дитини.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, а також бере до уваги, що скоєний ним злочин, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, що обвинувачений частково відшкодував потерпілій матеріальну шкоду, раніше судимий, офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та вважає, що він повинен нести покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Судові витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи № 5093 від 23.12.2015 в сумі 245 гривень 52 копійки, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді ТРЬОХ років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий термін на ДВА роки і відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про всі зміни місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Судові витрати в сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ DVD-диск з відеозаписом камери відео спостереження розташованої в приміщенні ломбарду «Капітал» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Суддя - ОСОБА_1