А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.02.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали апеляційного провадження № 11-кп/777/188/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2016, якою частково задоволено подане в порядку ст.539 КПК України клопотання його захисника адвоката ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України.
13.01.2016 захисник ОСОБА_7 звернувся із вказаним вище клопотанням до Ужгородського міськрайонного суду в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи його тим, що останній засуджений вироком того ж місцевого суду від 12.11.2013, який 18.02.2014 набрав законної сили, до чотирьох років позбавлення волі.
В строк відбування ОСОБА_6 зазначеного покарання судом зараховано строк тримання засудженого під вартою з 08.10.2012 по 03.06.2013
З 24.12.2014 вступив у дію Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII (далі Закон № 838-VIII), відповідно до якого зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання ним чинності набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю, за клопотанням, зокрема, засудженої особи або захисника, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом.
Посилаючись на це, а також на п. «в», «ґ» абз.4 ч.5 ст.72 КК України, згідно з якими у строк попереднього ув`язнення включається строк: 1) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження, 2) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, захисник вважає, що загальний строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 складає «2,1 роки», що складаються з двох наступних частин:
-з 08.10.2012 по 03.06.2013 строк тримання під вартою, як запобіжний захід;
-з 27.11.2014 по 11.01.2016 перебування ОСОБА_6 в Закарпатській УВП № 9 для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді кримінального провадження.
З цих підстав адвокат ОСОБА_7 просив місцевий суд зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення 4 роки 2 місяці та звільнити засудженого від відбування покарання (на підставі абз.5 ч.5 ст.72 КК України), оскільки строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.01.2016 дане клопотання захисника задоволено частково: засудженому ОСОБА_6 в строк відбування покарання зараховано його строк тримання під вартою з 08.10.2012 по 03.06.2013 (7 місяців і 26 днів), виходячи із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті клопотання (про зарахування в такий самий спосіб періоду з 27.11.2014 по 11.01.2016 перебування ОСОБА_6 в Закарпатській УВП № 9 для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді кримінального провадження) відмовлено з таких підстав.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 затриманий 08.10.2012 (а.с.217).
Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.06.2013 запобіжний захід ОСОБА_6 змінено з взяття під варту на підписку про невиїзд.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.08.2013 вказаний вирок скасовано з призначенням нового судового розгляду, за результатами якого вироком того ж місцевого суду від 12.11.2013 ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, запобіжний захід залишено без змін підписка про невиїзд; останній вирок набрав законної сили 18.02.2014 згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області тієї ж дати.

Тому, як визнав суд першої інстанції, ОСОБА_6 слід в наведений вище спосіб провести розрахунок строку відбування покарання з врахуванням лише строку тримання засудженого під вартою з 08.10.2012 по 03.06.2013, тобто лише період тримання під вартою, що стосується даного конкретного кримінального провадження (про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.186 КК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вказану ухвалу місцевого суду від 26.01.2016 скасувати та ухвалити нову, якою вказане вище клопотання його захисника задовольнити повністю (зарахувати в строк відбуття ним покарання у тому числі й строк перебування ОСОБА_6 в Закарпатській УВП № 9 для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді кримінального провадження з 27.11.2014 по 11.01.2016), а його звільнити від відбування покарання на підставі абз.5 ч.5 ст.72 КК України.

Зазначає, що судом першої інстанції при постановленні оскарженої ним ухвали не з`ясовано всіх обставин кримінального провадження: довідки Закарпатської УВП № 9 про те, що ОСОБА_6 перебуває у цій установі під вартою з 27.11.2014 на підставі ухвали того ж місцевого суду про етапування засудженого із КВК-69 з розгляду іншого кримінального провадження щодо нього № 003324 (про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 ст.186 КК України), у якому запобіжний захід не обирався.

Заслухавши доводи засудженого та його захисника на підтримання апеляційної скарги ОСОБА_6 , прокурора, яка проти останньої заперечила та просила відмовити в її задоволенні, а вказане вище рішення місцевого суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції виконано вимоги ч.5 ст.72 КК України та за наведеним вище клопотанням захисника засудженому за ч.3 ст.186 КК України ОСОБА_6 обґрунтовано зараховано в строк відбування ним покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення цього засудженого з 08.10.2012 по 03.06.2013 (з моменту затримання ОСОБА_6 й до моменту зміни йому першим вироком місцевого суду від 03.06.2013 (який скасовано ухвалою апеляційного суду від 06.08.2013) запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою).

Остаточний вирок Ужгородського міськрайонного суду від 12.11.2013, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 18.02.2014 тієї ж дати він набрав законної сили.

З ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 05.11.2014 та довідки Закарпатської УВП № 9 від 17.02.2016 № 12/557 вбачається, що засуджений за ч.3 ст.186 КК України ОСОБА_6 етапований 18.12.2014 з місця відбування покарання Кременчуцької ВК УДПтС України в Полтавській області до Закарпатської УВП № 9 для участі у судовому засіданні в іншому кримінальному провадженні № 308/10978/14к про його обвинувачення за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 ст.186 КК України.

Та обставина, що засуджений ОСОБА_6 перебував в Закарпатській УВП № 9 з 27.11.2014 по 11.01.2016 для участі у судовому засіданні в іншому кримінальному провадженні про його обвинувачення за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 ст.186 КК України, судовий розгляд в якому ще не завершено, не дає підстав для застосування положення ч.5 ст.72 КК України у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.186 КК України.

Так, відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону № 838-VIII, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Оскільки даних про те, що у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 саме за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 ст.186 КК України ухвалено вирок, який набрав законної сили немає, то вказане клопотання захисника ОСОБА_7 апеляційний суд визнає передчасним (з урахуванням змісту п.2 Прикінцевих положень Закону № 838-VIII,таке клопотання сторони захисту може бути задоволено судом лише після набрання законної сили вироком суду, який буде ухвалено у справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 ст.186 КК України (на розгляд якої і етаповано останнього 18.12.2014).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постановлену щодо нього ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2016 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: