Ухвала
іменем україни
30 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 04 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року,
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3905 грн 73 коп. матеріальної шкоди та 100000 грн моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 04 лютого 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 30 жовтня 2014 року в період часу з 18 год. до 20 год., за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин, які виникли раптово, завдав співмешканці ОСОБА_6 декілька ударів кулаками рук в область живота та грудної клітки, заподіявши останній тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла у лікарні.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду, порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень, перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 121 на ст. 119 КК України та пом`якшення призначеного йому покарання. Зокрема, ОСОБА_4 вважає недоведеним та безпідставним його засудження за ч. 2 ст. 121 КК України, а судові рішення, невмотивованими та необґрунтованими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду в касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнота судового розгляду, на що посилається засуджений у касаційній скарзі, самі по собі можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду, згідно до вимог ст. ст. 409, 410 КПК України, апеляційним судом.
Твердження засудженого ОСОБА_4 про недоведеність та невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, є безпідставним, оскільки протилежні висновки суду в цій частині ухвалено у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Зокрема, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.121 КК України ґрунтується на показаннях самого засудженого, який підтвердив, що 30 жовтня 2014 року у зазначений у вироку проміжок часу, за місцем свого проживання, неодноразово наносив удари кулаком руки в живіт потерпілій. Ці його показання узгоджуються з показаннями:

- потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які показали, що 30 жовтня 2014 року, їх дочка ОСОБА_6 , пішла до засудженого, з яким вона співмешкала. Повернувшись повідомила, що ОСОБА_4 її побив та поскаржилась на болі в животі;
- свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були присутні в якості понятих при слідчому експерименті за участю ОСОБА_4 , який розповідав, як він в будинку, на подвір`ї та вулиці наносив удари кулаком в область живота потерпілій;
- висновками судово-медичної експертизи № 90 від 29 листопада 2014 року та показаннями в судовому засіданні експерта ОСОБА_10 , про те, що виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме закрита травма органів черевної порожнини, розрив тонкої кишки могли виникнути від удару кулаком і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Визнавши ці докази достовірними та оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та правильно кваліфікував його дії.
Крім того, доводи, за своїм змістом близькі доводам касаційної скарги, були наведені в апеляційній скарзі засудженого, вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи викладене, підстав вважати ОСОБА_4 необґрунтовано засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України, як на цьому він наголошує у касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_4 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 04 лютого 2016 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3