Справа № 361/7148/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1110/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 18.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
18 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про відстрочку виконання вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року на 1 рік.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки з наданих документів не вбачається, що ОСОБА_8 хворіє саме на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, а також відстрочка виконання вироку не допускається що до осіб засуджених за тяжкі злочини, а ОСОБА_8 засуджений за злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відстрочити виконання вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року щодо ОСОБА_8 терміном на 1 рік з моменту набрання вироком законної сили. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не об`єктивно та не всебічно оцінив обставини кримінального провадження, що може призвести до погіршення стану здоров`я засудженого ОСОБА_8 оскільки при вирішенні питання про відстрочку виконання вироку засудженому у зв`язку з тяжкою хворобою суд повинен встановити не лише факт наявності хвороби, а й те, що вона перешкоджає відбуванню покарання. Крім того, міськрайонний суд не призначивши повторної судово-медичної експертизи, з метою визначення стану здоров`я засудженого ОСОБА_8 на момент винесення ухвали, прийшов до висновку, що стан здоров`я ОСОБА_8 є відповідним для відбування покарання в місцях позбавлення волі. Не взявши до уваги положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» ( у редакції станом на 03 грудня 1997 року), суд першої інстанції зазначив, що відстрочення виконання вироку не допускається ОСОБА_8 , скільки він засуджений за тяжкий злочин.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 20 листопада 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179 від 21.06.2015 року, ухвалено вирок, за яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на 3 (три) роки.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.02.2016 року даний вирок в частині призначеного покарання залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили, засуджений ОСОБА_8 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про відстрочку виконання вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року терміном на 1 рік. Засуджений мотивував дане клопотання тим, що в результаті ДТП, яка сталась 20.06.2015 року він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості і після проходження відповідної медичної експертизи 13.05.2015 року йому встановили третю групу інвалідності, а тому він за станом здоров`я не може відбувати покарання.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.536 КПК України виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі, якщо негайне відбуття покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до абз. 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, докази, які б підтверджували підстави відстрочки виконання вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_8 , зазначені у п.3 ч.1 ст. 536 КПК України, відсутні. Із огляду на це, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про наявність у засудженого ОСОБА_8 тяжкої хвороби, яка перешкоджає відбуванню покарання є необгрунтованими.

Частиною 2 ст. 536 КПК України, передбачено, що відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

Оскільки ОСОБА_8 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відстрочка виконання вироку до нього застосована бути не може.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про відстрочку виконання вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року на 1 рік залишити без змін.

Головуючий:
Судді: