Дата документу Справа № 337/1853/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/1853/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/507/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 травня 2016 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м.Запоріжжі матеріали кримінального провадження № 0000392 від 01.02.2015 р. за апеляційними скаргами прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року у відношенні

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виводово Томаківського району Дніпропетровської області, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_14 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 ,

захисники обвинуваченого ОСОБА_15 - адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_13 ,

обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ..

В апеляційних скаргах:

- представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК України скасувати та постановити новий, яким визнати винними ОСОБА_12 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК України та призначити їм покарання у межах санкції статті, а саме по 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, оскільки вважає, що суд безпідставно застосував до них ст.69 КК України; змінити їм запобіжний захід на тримання під вартою та розглянути цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , задовольнивши його у повному обсязі, за тих підстав, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_9 до останнього намагалися ухилитися від кримінальної відповідальності, вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнали, не розкаялися у скоєному, вибачення у потерпілого не попросили, шкоду завдану злочином не відшкодували. Вважає висновки суду першої інстанції в частині закриття судом провадження по розгляду цивільного позову потерпілого необгрунтованими та безпідставними;

- адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просять вирок в частині визнання винним обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, скасувати, справу закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог КПК України, оскільки суд визнав ОСОБА_9 винним за ч.2 ст.187 КК України на підставі показань потерпілого ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_16 (сестри потерпілого), ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (друзів потерпілого), ОСОБА_19 (сусідки), ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , експерта ОСОБА_24 та письмових доказів, при цьому безпідставно відхилив клопотання щодо повторного допиту судмедексперта ОСОБА_24 після зміни обвинувачення та проведення слідчого експерименту за участю обвинувачених та повторно за участю потерпілого ОСОБА_7 ; дав невірну оцінку показанням ОСОБА_7 при слідчому експерименті, які спростовуються висновками судово-медичних експертиз; медичною карткою №1424/189та виписним епікризом (т.1 а.с.123-130), повідомленнями на а.с.134 т.1, а.с.81 т.2, протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 для впізнання (а.с.189-191 т.1), а також факту знаходження потерпілого під час зазначених подій в стані алкогольного сп`яніння, показанням судмедексперта ОСОБА_24 про те, що у потерпілого не було виявлено пошкоджень на голові в області потилиці; а свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснювала, що за тих обставин, які встановлені при слідчому експерименті нанести удар потерпілому в потилицю Кочержин не міг, що рапорти працівників міліції не можуть бути доказами по справі. Вважають, що стороною обвинувачення не встановлено жодних доказів щодо наявності в діях ОСОБА_15 прямого умислу, корисливого мотиву та попередньої змови про спільне вчинення злочину із ОСОБА_12 що виключає наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. В порушення вимог ст.62 Конституції України, ч.2 ст.6Конвенції про захист прав людини суд не забезпечив презумпцію невинуватості ОСОБА_9 ;

- прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_6 просить вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.12.2015 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.187 КК України скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_12 покарання за ч.2 ст.187 КК України без застосування ст.69 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в іншій частині вирок залишити без змін за тих підстав, що призначаючи ОСОБА_9 та ОСОБА_12 покарання нижче від найнижчої межі, суд не звернув увагу на те, що вони вчинили тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб, із зізнанням не з`явилися, розкриттю злочину не сприяли, добровільно завданий злочином збиток не відшкодували, у вчиненому не розкаялися, ОСОБА_12 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що в сукупності свідчить про те, що пом`якшуючі обставини, які суд поклав в основу застосування ст.69 КК України, є недостатніми і спірними;

- захисник ОСОБА_13 просить змінити вирок відносно ОСОБА_12 , перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання за санкцією ч.1 ст.186 КК України, оскільки обвинувачення відносно ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 187 КК України не підтверджено наявними та допустимими доказами, і не можуть бути покладені в основу звинувачень останнього. Крім того, висновки суду першої інстанції не відповідають викладеним у вироку фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки показання потерпілого ОСОБА_26 в частині скоєння на нього нападу саме ОСОБА_9 або групою осіб не доведено, а тому не може покладатись в основу обвинувачення; показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 - друзів потерпілого, сестри потерпілого ОСОБА_16 , сусідки потерпілого ОСОБА_19 надані з чужих слів і у даному кримінальному проваджені вони не можуть бути використані як докази з урахуванням заінтересованості потерпілого та складності спростування його показань після його смерті стороною захисту. Стороною обвинувачення не надано допустимого та ґрунтовного доказу того, що ОСОБА_9 мав умисел та попередню змову на вчинення злочину із ОСОБА_27 , що фактично виключає наявність в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого саме ч.2 ст. 187 КК України.

!

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_12 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.187 КК України кожного із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить кожному з них на правах власності.

Запобіжний захід кожному залишено особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили та покладено обов`язки: з`являтися до суду за першим викликом і у призначений час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання кожного.

Згідно вироку 01 лютого 2015 р. приблизно о 04-00 год. ОСОБА_12 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі марки «ВАЗ» 2101, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 прибули до нічного клубу «Орбіта» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 9,

На вході у нічний клуб ОСОБА_12 зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , якому запропонував послуги таксі, на що той погодився. ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 сіли у зазначений автомобіль, ОСОБА_9 - за кермо, ОСОБА_12 на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_7 позаду ОСОБА_12 на заднє пасажирське сидіння.

Коли ОСОБА_9 зупинив автомобіль неподалік від ВАТ «Весна» по вул.Новобудов, 3 у м.Запоріжжі, ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вийшли з автомобіля, де ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та не зможе перешкодити їх злочинним діям, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_7 удар в потиличну частину голови, від якого той почав падати вперед, втративши рівновагу, а ОСОБА_12 наніс удар рукою в обличчя зліва, від яких ОСОБА_7 впав на землю обличчям донизу. У подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_9 з метою реалізації свого злочинного умислу одночасно нанесли ОСОБА_7 по 4-5 ударів ногами по голові, у тому числі в обличчя, а через деякий час ще декілька ударів ногами в голову, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого двостороннього перелому нижньої щелепи зліва в області суглобового відростку та зправа в області 4 та 5 зубів, синець в області правого кута нижньої щелепи, які згідно з висновком експерта №494 від 09.02.2015 року кваліфікуються як тілесне пошкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя, але спричинило за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня, та сінець на нижньому віці лівого ока, який згідно з висновком експерта №494 від 09.02.2015 року кваліфікуються як легке тілесне ушкодження. Після того, як ОСОБА_7 впав на землю та перестав чинити опір, ОСОБА_12 витяг з карманів пальто потерпілого паспорт на його ім`я, військовий квиток, картку соціального страхування, ключі від квартири, а з брюк - мобільний телефон «Леново Р780» у корпусі чорного кольору, вартістю 2000 гривень, з сім-картами операторів стільникового зв`язку ПрАТ «МТС України» та ПрАТ «Київстар» з абонентськими номерами « НОМЕР_2 » та « НОМЕР_3 » відповідно, флеш-картою розміром 8 Гб, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого, яким у подальшому заволоділи, і зникли з місця вчинення злочину.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 у повному обсязі підтримав свою апеляційну скаргу, заперечував проти апеляцій захисників обвинувачених, вважає винність обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_12 доведеною, кваліфікацію дій за ч.2 ст.186 КК України вірною, а призначене їм покарання занадто м`яким за вказаних в апеляції підстав;

- захисники обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , заперечуючи проти апеляції прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , вважають, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 не підлягає розгляду в апеляційній інстанції в зв`язку зі смертю його доверителя потерпілого ОСОБА_7 29.11.2015 р., просять задовольнити їхню апеляційну скаргу, скасувати вирок відносно ОСОБА_9 та закрити відносно нього кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за вказаних в апеляції підстав; заявили клопотання про допит в апеляційній інстанції судмедексперта ОСОБА_24 ;

- обвинувачений ОСОБА_9 підтримав клопотання та апеляційну скаргу своїх захисників, просить вирок відносно нього скасувати, закрити відносно нього кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, оскільки вказаного злочину він не скоював;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 підтримав доводи своєї апеляції та апеляції адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , просить вирок щодо ОСОБА_12 змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.187 КК України на ч.1 ст.186 КК України за вказаних в апеляції підстав;

- обвинувачений ОСОБА_12 підтримав доводи апеляцій свого захисника та захисників ОСОБА_9 , оскільки зазначений у вироку злочин він скоїв сам, ОСОБА_9 не приймав участі у побитті потерпілого ОСОБА_7 , при цьому зазначив, що дійсно в інтерв`ю кореспонденту казав про те, що скоїв даний злочин разом з ОСОБА_9 ;

- прокурор ОСОБА_14 у повному обсязі підтримала апеляцію процесуального прокурора, вважає вирок суду в частині доказанності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у скоєнні розбійного нападу на ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, при цьому вважає, що суд без достатніх підстав застосував щодо обвинувачених ст.69 КК України, як зазначено в апеляції прокурора, тому просить постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченим покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна кожному.

Заслухав доповідь судді по справі, представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , прокурора ОСОБА_14 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, а апеляції не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Винність обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_12 у скоєнні зазначеного у вироку злочину, незважаючи на повне невизнання ОСОБА_9 своєї провини та часткове визнання вини ОСОБА_12 , в повному обсязі підтверджена перевіреними в судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні та при проведенні слідчого експерименту 27.02.2015 р. (т.1 а.с.91-99), об`єктивність якого перевірена судом допитом свідка ОСОБА_23 , о/у кримінального розшуку Хортицького РО, 01 лютого 2015 року приблизно о 04-й годині він при виході із нічного клубу «Орбіта» на вул.Лермонтова в м.Запоріжжі на сходинах зіткнувся із раніше незнайомим ОСОБА_12 , який запропонував йому послуги таксі. Він погодився, повідомивши, що мешкає в Хортицькому районі міста. Вони пішли до автомобілю марки ВАЗ-2101, біля якого стояв також йому незнайомий ОСОБА_9 . Втрьох сіли до автомобілю, ОСОБА_9 - за кермо, ОСОБА_12 - на переднє пасажирське сидіння, він сів позаду. Коли їхали в машині конфліктів між ними не було, про щось говорили, в тому числі про автомобілі, зупинялись на АЗС, потім він відволікся на свій мобільний телефон, дивився на екран. Коли машина зупинилась, подумав, що вони приїхали, але побачив, що вони зупинились біля заводу «Весна» в темному місті. Всі вийшли з машини. Він, знаходячись праворуч від машини, спиною до багажника, запитав чому вони зупинились. Ліворуч від нього знаходився Сабалдашний, позаду, біля багажника, - Кочержин. Вони нічого не відповіли на його запитання. Через декілька секунд він відчув ззаду удар рукою в потиличну частину голови, від чого почав втрачати рівновагу та падати вперед, але відразу відчув удар рукою в обличчя зліва від ОСОБА_12 . Виставивши руки вперед, він впав на землю обличчям донизу, але об землю сильно не вдарився. Коли він впав, то зрозумів, що ОСОБА_9 в цей час знаходився праворуч від нього, а ОСОБА_12 ліворуч. Вони відразу одночасно стали бити його ногами по голові, в тому числі в обличчя. Він закривав голову руками, просив їх не бити, пропонував забрати його речі, щоб його перестали бити. Після того, як йому нанесли по 4-5 ударів ногами кожний, хтось з обвинувачених почав нишпорить по його карманах. З карману брюк, імовірно ОСОБА_12 , забрав його мобільний телефон марки «Леново», з внутрішнього карману пальто - паспорт на його ім`я з військовим квитком та карткою соціального страхування, а з наружного карману пальто ключі від квартири, де він мешкає. Після цього обвинувачені нанесли ще декілька ударів ногами в голову, потім сіли до свого автомобілю та уїхали. Він піднявся, дійшов до квіткового павільйону, що на відстані 1,5 км. від міста подій, де попросив викликати швидку, яка приїхала приблизно через 10 хвилин. Його відвезли до лікарні, де зробили знімок голови, сказали яке потрібно лікування. Оскільки він не мав грошей та ключів від своєї квартири, то після надання першої медичної допомоги, поїхав до своєї сестри ОСОБА_16 , переодягнувся, взяв гроші та знову поїхав на таксі до лікарні, де йому шинували щелепу. Потім він поїхав додому, щоб поміняти замок на вхідній двері, а вранці знову звернувся до лікарні. Знаходився на стаціонарному лікуванні до 5-6 лютого 2015р., потім лікувався амбулаторно. Під час досудового розслідування йому стало відомо, що його паспорт з військовим квитком та карткою соціального страхування було знайдено на місці події іншими людьми, передані до Хортицького РВ. Він проходив судово-медичну експертизу за направленням слідчого, де розказував експерту про події нападу на нього двох чоловіків.

Об`єктивність зазначених показань потерпілого підтверджується протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 10.02.2015р. з фототаблицями до них, згідно яких потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_9 як хлопця, з яким він 01.02.2015р. їхав на автомобілі марки ВАЗ 2101 ( т.1 а.с.186-188 ) та ОСОБА_12 як хлопця, який наносив йому тілесні ушкодження та забрав мобільний телефон (а.с.189-191 т.1); картою виїзду швидкої медичної допомоги КУ «ТМО «ОЦЕМД та МК» ЗОР №7/1 від 01.02.2015р. за викликом о 05.36 год. на зупинку вул.Лахтінська до квіткового павільйону за дзвінком ОСОБА_7 про його побиття; та встановлення у ОСОБА_7 попереднього діагнозу: переламу нижньої щелепи, при цьому зазначено, що ОСОБА_7 мав невиразну мову через травму, був в стані алкогольного сп`яніння, повідомив, що його побили ногами на кінцевій зупинці 36 маршруту по вул.Новобудов, свідомість не втрачав (т.2 а.с.78); журналами ЗМКЛЕ та ШМД м.Запоріжжя: №4 - обліку прийому хворих в стаціонар за формою 001-1/о; №1-обліку осіб, які звернулися до медичної установи з тілесними ушкодженнями кримінального характеру; №7-відмовлень від госпіталізації ОСОБА_7 був доставлений до стаціонару КУ «ЗМКЛЕ ШД» м.Запоріжжя 01.02.2015р. о 6.25 год. ШМД-7 Узбек з діагнозом двосторонній перелам нижньої щелепи, в стані алкогольного сп`яніння, пояснював, що «01.02.2015р. о 5.00 поб. невід. вул.Новобудов», від лікування в стаціонарі відмовився (т.1 а.с.113-123); медичною картою №1424/189 та виписним епікризом з історії хвороби №1424 від 06.02.2015р., згідно яких потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні у КУ «МКЛЕ та ШМД» м.Запоріжжя з 02.02.2015р. по 06.02.2015р. з діагнозом двосторонній перелам нижньої щелепи в області суглобного відростку зліва та справа між 4-5 зубами; 02.02.2015р. було проведено шинування щелепи потерпілого ( т.1а.с.123-130); листком непрацездатності серії АГВ №379862 про перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні з 02.02.2015р. по 06.02.2015р., з 07.02.2015р. по 09.02.2015р. на амбулаторному лікуванні (т.1 а.с.133); показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , висновками судово-медичних експертиз, передачею ОСОБА_28 04.02.2015р. працівникам міліції паспорта громадянина України ОСОБА_7 , тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 , свідоцтва на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, картки платника податків на ім`я ОСОБА_7 ( т.1 а.с.136-140, 178), які визнано речовими доказами (т.1 а.с.142).

Так, згідно показань свідка ОСОБА_16 , двоюрідної сестри потерпілого ОСОБА_7 , 01.02.2015р. приблизно о 7-й годині ранку ОСОБА_7 прийшов до неї додому, мав брудний одяг, закривавлене обличчя, у нього була пошкоджена нижня щелепа, був в шоковому стані. Попросив грошей, щоб розрахуватись за таксі, і пояснив, що вночі на пустирі біля заводу в Хортицькому районі міста був побитий двома невідомими йому молодими чоловіками, які спочатку запропонували підвезти його додому, а потім побили, забрали мобільний телефон, документи та ключі від квартири. Взявши гроші на таксі, мобільний телефон, ОСОБА_7 уїхав знову до лікарні, щоб отримати медичну допомогу, коли повернувся, скаржився на сильний головний біль та біль в області щелепи, йому було проведено шинування щелепи. Приблизно о 15-й годині він уїхав до себе до дому, щоб замінити замок, зібрати речі до лікарні та взяти гроші на лікування.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що 01.02.2015р. приблизно о 4-й годині ранку йому подзвонив його товариш ОСОБА_7 та попросив гроші, щоб дістатися з нічного клубу до дому. Вони домовились, що ОСОБА_7 на таксі заїде по дорозі до нього додому, візьме гроші, розрахується за таксі. Приблизно через годину, коли ОСОБА_7 не приїхав, він сам подзвонив на його мобільний телефон, але дзвінок був відхилений, а на другий його дзвінок мобільний телефон потерпілого вже був відключений. Протягом дня він намагався додзвонитися ОСОБА_7 , але його телефон був відключений. Від спільного друга дізнався, що ОСОБА_7 побили, і він у лікарні. Ввечері 01.02.2015р. йому зателефонував ОСОБА_7 з невідомого номеру та попросив допомогти поміняти замок на вхідній двері, оскільки, коли його побили і забрали ключі. Він зустрівся з ОСОБА_7 , який мав побитий вигляд, погано говорив, але повідомив, що двоє невідомих чоловіків запропонували йому підвезти додому, але біля заводу «Весна» побили, забрали мобільний телефон, ключі від квартири.

Аналогічні показання дав і свідок ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що про побиття ОСОБА_7 дізналась від його матері; 2 чи 3 лютого 2015 р. приблизно о 16 год. до неї прийшов ОСОБА_7 за запасними ключами від квартири, які в неї зберігалися. Він мав побитий вигляд, дуже погано говорив, але вона зрозуміла, що його побили та забрали мобільний телефон та ключі.

Із показань свідка ОСОБА_22 випливає, що можливо 01.02.2015р. приблизно о 6.00 годині ранку, коли він торгував квітами в павільйоні на АДРЕСА_3 , до нього підійшов незнайомий молодий чоловік, який мав побитий вигляд, кров на обличчі в районі зубів, попросив викликати швидку. Він викликав швидку, яка приїхала через декілька хвилин;

Свідок ОСОБА_21 , працюючий виїзним лікарем Хортицької підстанції Запорізької станції екстреної (швидкої) медичної допомоги, пояснив суду, що в холодну пору року він дійсно приїздив із бригадою швидкої допомоги до павільйону квітів на перехресті вул.Лахтінська та пр.Ювілейний в Хортицькому районі м.Запоріжжя, де знаходився молодий хлопець, можливо потерпілий ОСОБА_7 , який повідомив, що його побили біля заводу «Весна», всі його скарги було відображено в карті виїзду, але детальних обставин щодо вказаного виклику не пам`ятає за спливом значного часу.

Свідка ОСОБА_20 пояснив, що можливо в ніч з 31.01.2015р. на 01.02.2015р. в кіоск на ринку «Анголенко», де працює продавцем і приймає в заставу телефони та інші речі, ОСОБА_12 в темний час доби приніс мобільний телефон марки «Леново Р780» сірого кольору, але вони не зійшлись в ціні, і ОСОБА_27 пішов до іншого кіоску, де продав телефон іншому продавцю на ім`я ОСОБА_29 , який працює в кіоску неподалік від нього. Коли ОСОБА_12 пропонував придбати у нього телефон як його власний, на відстані 5-6 метрів від них стояв ще один молодий хлопець, який прийшов із ОСОБА_12 , але участі в їх розмові не приймав. Коли ОСОБА_12 відходив від нього, інший чоловік пішов разом з ним. Пізніше дізнався, що це був ОСОБА_9 . Об`єктивність цих показань свідка підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.02.2015р. з фототаблицею, згідно якого ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_12 як хлопця, який 01.02.2015р. пропонував придбати йому мобільний телефон «Леново Р780» ( т.1 а.с.169-171) та протоколом огляду речей від 10.02.2015р., відповідно до якого ОСОБА_30 добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон «Леново Р780»( т.1 а.с.143-144), який визнано речовим доказом та передано потерпілому ОСОБА_7 ( т.1 а.с.145-146).

Згідно висновкам судмедексперта №494, 495д від 09.02.2015р. закритий двосторонній перелам нижньої щелепи зліва в області суглобного відростку та зправа в області 4 та 5 зубів, синець в області правого кута нижньої щелепи у ОСОБА_7 кваліфікуються як тілесне пошкодження середньої тяжкості, яке не є небезпечним для життя, але спричинило за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Синець на нижньому віці лівого ока у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Ці пошкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета. Давніть та характер утворення тілесних пошкоджень не суперечить строку 01.02.2015 р. та обставинам справи, на які вказує ОСОБА_7 ( т.1 а.с.109-112).

За показаннями судмедексперта ОСОБА_24 в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді потерпілому ОСОБА_7 було нанесено не менше двох травматичних ударів з двох сторін обличчя. Двосторонній перелам щелепи за тими пошкодженнями, які були виявлені в даному випадку, могли утворитися і від одного удару, але з правої сторони щелепи. Згідно записів нейрохірурга від 03.02.2015р. інших пошкоджень на голові потерпілого ОСОБА_7 виявлено не було, і такі пошкодження не були виявлені нею при проведенні медичної експертизи, але припухлості на голові, які зникають через одну добу не кваліфікуються як тілесні ушкодження.

В сукупності з зазначеними доказами винність ОСОБА_31 та ОСОБА_12 у вчиненні вказаного злочину підтверджується показаннями самих обвинувачених в суді першої інстанції.

Так, обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив, що зустрівши о 3-4й год. 01.02.2015р. в нічному клубі «Орбіта» незнайомого раніше ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, і дізнавшись, що йому потрібно дістатися до дому в Хортицький район м.Запоріжжя, за згодою ОСОБА_9 вони втрьох сіли до автомобілю ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_9 . Перед зупинкою на заправці ОСОБА_7 став оскорбляти його, виводив з себе, на заправці він купив дві пляшки пива, одну з яких віддав ОСОБА_32 . Коли проїхали кільце в Хортицькому районі і ОСОБА_9 зібрався повернути на іншу вулицю, він затримав кермо та наказав їхати прямо, вказавши, що так буде коротше, хоча дорогу не знав. В цей момент у нього виник намір «провчити» ОСОБА_7 за його слова, а попереду було темне місто. Коли доїхали до заводу, то почали розвертатися, оскільки потрапили в тупік. ОСОБА_7 попросив зупинитись, а коли вийшов з машини, він вийшов за ним з наміром його побити за образу, підійшов до ОСОБА_7 , який стояв біля багажнику автомобілю з правої сторони, та вдарив його правою рукою в обличчя в область щелепи, від чого ОСОБА_7 , перечепившись через бордюр, впав обличчям вниз. Після цього він сильно вдарив потерпілого ногою в обличчя. ОСОБА_7 закривав обличчя руками. ОСОБА_9 також вийшов з машини, підійшов до нього та відштовхнув від ОСОБА_7 , але він накричав на ОСОБА_9 , сказав, щоб той повернувся до машини, що останній і зробив. Він ще декілька раз «провчив» ОСОБА_7 ударами, на що останній сказав, щоб він забирав все, що побажає, але перестав бити. Тоді він оглянув його кармани, з брюк забрав мобільний телефон, з пальто - паспорт з документами, які викинув на місці. Після цього вони з ОСОБА_9 поїхали до ТЦ «Україна», де купив пиво, при цьому ОСОБА_9 чекав його в машині, потім на ринок на вул.Анголенко, за що пообіцяв дати ОСОБА_9 50 грн. за бензин. В одному з кіосків на ОСОБА_33 він намагався закласти телефон, але не домовився о ціні, заклав телефон в іншому кіоску, отримав гроші, з яких 50 грн. віддав за бензин ОСОБА_9 , який ходив разом з ним, але стояв на відстані.

Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_9 приблизно о 3-4-й год. 01.02.2015р. він за пропозицією ОСОБА_12 погодився підвезти незнайомого ОСОБА_34 з нічного клубу «Орбіта» додому на своєму авто за 70 грн., в зв`язку з чим вони втрьох сіли до його автомобіля і поїхали до Хортицького району м.Запоріжжя. ОСОБА_12 , під час поїздки ОСОБА_12 та ОСОБА_7 пили коньяк, який був у ОСОБА_12 , між ними знов виник словесний конфлікт, ОСОБА_12 був збуджений, нервував. На заправці ОСОБА_12 ще купив «шейк» та банку пива, одну з яких передав ОСОБА_35 , який був в сильному алкогольному сп`янінні. Проїхавши кільце на пр.Ювілейному, ОСОБА_12 затримав його кермо, та сказав їхати прямо, оскільки так буде швидше. Біля заводу «Весна» ОСОБА_7 попросив зупинитись, і коли він зупинив машину, ОСОБА_7 вийшов з машини, а за ним вийшов ОСОБА_12 . Останній підійшов до ОСОБА_7 , який стояв біля багажнику автомобілю з правої сторони, та наніс йому рукою один удар, але як і куди він не бачив, оскільки спостерігав за ними через дзеркало заднього огляду. ОСОБА_36 впав на землю обличчям донизу. Він також вибіг з машини та відштовхнув ОСОБА_12 , щоб зупинити конфлікт, але ОСОБА_12 наказав йому повернутися до машини. Побоюючись ОСОБА_12 , він повернувся до салону машини. Коли ОСОБА_12 сів до автомобілю, то був в збудженому стані. Вони доїхали до ТЦ «Україна», де ОСОБА_12 придбав пиво та запропонував 50 грн., щоб відвіз його на ринок на вул.Анголенко. ОСОБА_12 сказав, що йому треба продати мобільний телефон. Він пішов на ринок разом з ОСОБА_12 , побоюючись, щоб той не пішов від нього, не віддавши гроші за бензин. В одному з кіосків ОСОБА_12 продав мобільний телефон, з отриманих грошей віддав йому 50 грн. за бензин, та вони розійшлись.

Судова колегія вважає, що на підставі зазначених доказів, яким дана належна оцінка у вироку, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про доказаність винності ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у скоєнні злочину відносно ОСОБА_7 за вказаних у вироку обставинах і вірно кваліфікував їхні дії за ч.2 ст.187 КК України.

Участь обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується як наведеними у вироку доказами, так і показаннями ОСОБА_12 в апеляційній інстанції про те, що він дійсно давав інтерв`ю, в якому вказував на те, що даний злочин ним було вчинено разом з ОСОБА_9 . Посилання ОСОБА_12 на те, що це було вперше, він знаходився під впливом і не знав, що те, що він скаже, може вплинути на щось, судова колегія вважає безпідставними, викликаними його намаганням допомогти ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та пом`якшити собі призначене покарання за рахунок виключення із обвинувачення кваліфікуючої ознаки скоєння злочину за попередньою змовою.

Безпідставним є і посилання апелянтів адвокатів Ткача та Щербина на те, що згідно показань судмедексперта ОСОБА_24 потерпілому ОСОБА_7 було нанесено не більше двох ударів, тому суд безпідставно поклав в основу обвинувачення показання потерпілого ОСОБА_7 про нанесення йому значної кількості ударів обома обвинуваченими, оскільки судмедексперт ОСОБА_24 в суді першої та апеляційної інстанції зазначала про те, що припухлості на голові, які зникають через одну добу, не кваліфікуються як тілесні ушкодження, а згідно показань обвинуваченого ОСОБА_12 в суді першої інстанції, він після двох ударів потерпілому рукою та ногою в область щелепи, ще декілька раз «провчив» ОСОБА_7 ударами, про що зазначав під час проведення слідчого експерименту ( т.1 а.с.100-105), відеозапис якого було проглянуто в судовому засіданні (а.с.106 т.1).

Суд першої інстанції дав належну оцінку посиланню сторони захисту на те, що потерпілий ОСОБА_7 оговорив обвинуваченого ОСОБА_9 з метою отримання певної матеріальної вигоди, оскільки про напад на нього саме двох осіб, які заволоділи його мобільним телефоном Леново Р780 в корпусі чорного кольору, документами та ключами від квартири, потерпілий ОСОБА_7 зазначив в своїй заяві ще в Хортицькому РВ (а.с.250 т.1), яка зареєстрована в журналі обліку 01.02.2015 р. о 23-00 (т.1 а.с.159) , тобто до виявлення ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , причетних до вчинення зазначеного злочину, вже за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, як розбійний напад групою осіб, яких до цього потерпілий ОСОБА_7 не знав.

Крім того, судова колегія погоджується і з оцінкою судом першої інстанції показань свідків: ОСОБА_16 (сестри потерпілого), ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (друзів потерпілого), ОСОБА_19 (сусідки), які в суді підтвердили повідомлення їм потерпілим ОСОБА_7 про скоєння на нього розбійного нападу саме двома особами, а також з наявністю в діях обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_12 попередньої домовленості на скоєння розбійного нападу на ОСОБА_7 , про що прямо зазначено у вироку.

Згідно копії свідоцтва про смерть потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті травмований водій легкового автомобіля (т.2 а.с.47).

Приймаючи до уваги угоду про надання правової допомоги від 30.03.2015 р. між потерпілим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 , строк закінчення якої обумовлено закінченням потреби клієнта у послугах адвоката (т.1 а.с.28-30), угоду про надання правової допомоги від 19.11.2015 р. між адвокатом ОСОБА_8 та ОСОБА_37 , матір`ю потерпілого ОСОБА_7 , судова колегія вважає клопотання адвоката ОСОБА_10 про повернення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах померлого потерпілого ОСОБА_7 безпідставним, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 підлягаючий апеляційному розгляду на підставі ст.2 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_7 20.04.2015 р. було заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про солідарне стягнення матеріальних збитків в сумі 59111,57 грн., моральної шкоди в сумі 500 000 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 3360грн.(т.1 а.с.38-43).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції в зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_7 обґрунтовано, на підставі п.6 ч.2 ст.205 ЦПК України, закрив провадження за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про стягнення матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу в зв`язку з тим, що дані спірні правовідносини не допускають правонаступництва за ст.1219 ЦК України. За цих підстав судова колегія відмовила адвокату ОСОБА_8 у визнанні в апеляційній інстанції в якості потерпілої матері померлого ОСОБА_7 ОСОБА_38 , оскільки потерпілий ОСОБА_7 помер не від травми, отриманої за даним кримінальним провадженням.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції на підставі ст.65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до тяжких, дані про особу кожного з обвинувачених, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання кожного, про що прямо зазначив у вироку.

ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем мешкання та навчання, має базову вищу освіту за кваліфікацією юрист, має батька-інваліда третьої групи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; обвинувачений ОСОБА_12 є несудимим в силу ст.89 КК України, позитивно характеризується за місцем мешкання, частково визнав свою вину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Судова колегія вважає, що за вказаних підстав, районний суд обгрунтовано призначив їм покарання із застосуванням ст.69 КК України і належним чином мотивував це призначення у вироку. Тому судова колегія не вбачає підстав для посилення ім. призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги: прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , захисників обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 залишити без задоволення

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 залишити без змін.

.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий
Судді