Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/395/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.04.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0002961 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, за апеляційною скаргою останнього на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Варварівка Іллінецького району Вінницької області, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 03.12.2001 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 30.09.2002 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 79, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11.05.2004 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.Згідно постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 24.10.2005 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 6 днів;
-19.10.2012 року Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 липня 2014 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 8 місяців 09 днів,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду від 19.10.2012 року та за сукупністю вироків остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць.

Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням до іншого приміщення, а також у вчиненні незаконного проникнення до іншого володіння особи, за таких обставин.

Так, в ніч на 28 грудня 2014 року ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, через незамкнені вхідні двері, проник до приміщення сараю на території домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно, яке належало потерпілому ОСОБА_9 , а саме кролів звичайної породи сірої масті: кролицю вагою 4 кг. вартістю 160 грн. та 4 кролів вагою по 1.5 кілограми вартістю 50 грн. за одну голову на загальну суму 200 грн. З викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 360 грн.
Крім цього, в ніч на 28 грудня 2014 року ОСОБА_8 прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 . Діючи умисно та усвідомлюючи, що приміщення належить іншим особам, через незамкнені двері незаконно проник до приміщення літньої кухні з метою переховування викраденого майна.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлених судом першої інстанції фактичних обставин та кваліфікації злочинів, просить змінити вирок суду, застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі. Також просить визнати в якості обставин, що пом`якшують покарання наступне: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин. Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що у нього на утримання перебуває його мати передпенсійного віку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для якої він є єдиним помічником. Дане правопорушення він вчинив через тяжке матеріальне становищ, в зв`язку з тим, що в с. Димитрове неможливо знайти роботу в зимовий період. Матеріальну шкоду в сумі 360 грн. він повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_9 , який претензій до нього не має.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки він свою вину визнав повністю, розкаявся, підтвердив вчинення злочинів при наведених обставинах, через що дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до іншого приміщення, та незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшують покарання, а саме його щире каяття, а також те, що він на шлях виправлення не став, вчинив ряд умисних злочинів в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 , та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції його від суспільства, у призначений судом строк, в межах санкції ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України, з урахуванням невідбутого покарання за вироком Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області від 19.10.2012 року.
При цьому, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до абз. 7 п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2013 року № 7 у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі та звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Тому, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року стосовно нього слід залишити без змін.

Також обвинуваченим ОСОБА_8 було подано клопотання у якому він просить відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України здійснити перерахування строку відбуття покарання у виді позбавлення волі та провести зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 з 02.10.2015 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_8 залишено вищезазначений запобіжний захід.
Тому обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, час його попереднього ув`язнення з 02.10.2015 року по 18.04.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 72 ч. 5 КК України, ст. ст. 376, 404 ч. 2, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2015 року стосовно нього за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, залишити без змін.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, час його попереднього ув`язнення з 02.10.2015 року по 18.04.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4