УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2016 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Вимоги скарги заявник мотивує тим, що 21 липня 2016 року за місцем його мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого здійснено вилучення грошових коштів у розмірі 2 600 доларів США та трьох мобільних телефонів.
Того ж дня, за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції проведено обшук офісного приміщення, яке він винаймає, під час якого вилучені системний блок та ноутбук фірми «Асер».
Окрім того, було проведено обшук автомобіля марки «БМВ Х5», державний знак НОМЕР_1 , що належить його батькові, в якому вилучено 3 флеш накопичувачі інформації.
ОСОБА_5 зазначає, що ухвалами суду про обшук не було надано прямого дозволу на виявлення та вилучення вище переліченого майна, а лише надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочинів, у тому числі грошових коштів потерпілого, предметів на яких можуть зберігатися інформація щодо вчинення кримінального правопорушення (комп`ютерів, електронних носіїв інформації).
Вилучені речі та грошові кошти не мають ніякого відношення до кримінального провадження, та не є доказами у ньому, він не є підозрюваним або особою яка повинна нести відповідальність за скоєне кримінальне правопорушення.
Окрім того, слідчим ОСОБА_6 частково було повернуто володільцю заявнику вилучене під час обшуків майно, як таке, що не має відношення до кримінального провадження, проте частина тимчасово вилученого майна органом Національної поліції до цього часу безпідставно продовжується утримуватися.
Посилаючись на те, що слідчий до суду на підставі ч. 5 ст. 171 КПК України із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не звертався, на незаконність обшуку та безпідставного позбавлення права власності, заявник ОСОБА_7 просить вимоги скарги задовольнити, та зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 повернути йому вилучені 21 липня 2016 року в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 майно, а саме грошові кошти в сумі 2 600 доларів США, в ході проведення обшуку автомобіля «БМВ Х5», державний знак НОМЕР_1 , три флеш накопичувачі інформації, та в ході проведення обшуку офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , системний блок.
В судовому засіданні представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу в частині повернення грошових коштів та просила в цій частині скаргу задовольнити. В іншій частині скаргу не підтримала, оскільки ні вона, ні її довіритель не заперечують щодо проведення експертизи відносно вилучених об`єктів, яка на даний час проводиться на підставі постанови слідчого.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти скарги, суду пояснив, що по кримінальному провадженню в частині вилучених 21 липня 2016 року під час проведення обшуку офісного приміщення по АДРЕСА_2 , системного блоку та вилучених в квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , трьох флеш накопичувачі інформації призначено експертизу, яка на даний час триває. Після надання експертом висновку їх доля буде вирішена відповідно до вимог КПК України. Із клопотанням про арешт вилученого майна станом на 05 жовтня 2016 року ані він ані прокурор до суду не зверталися, оскільки вважають, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають відношення до скоєного злочину. На даний час органом досудового розслідування проводиться ряд слідчих дій по кримінальному провадженню, причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину на даний час не встановлено, підозру жодній особі пред`явлено не було, встановлюються особи, які причетні до розбійного нападу.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.
Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року та ухвалою слідчого судді від 08 липня 2016 року, в рамках кримінального провадження № 0004560 було надано дозвіл на проведення обшуку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , обшуку офісного приміщення по АДРЕСА_2 , а також обшуку автомобіля «БМВ Х5», державний знак НОМЕР_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: сумки в якій перебували грошові кошти потерпілого, грошових коштів, одягу осіб які вчинили кримінальне правопорушення, а також газового балончику яким відволікали свідків злочину, крім цього предметів, на яких можуть зберігатися інформація щодо вчинення кримінального правопорушення, (комп`ютерів, електронних носіїв інформації), засобів мобільного зв`язку (карток операторів стільникового зв`язку), засобів фото-відео-фіксації (відеокамер, фотоапаратів, відео-реєстраторів, систем відеоспостереження), платіжних банківських карток, листування чи інших форм поштового обміну інформацією, блокнотів, чорнових записів, речей і предметів, що зберегли сліди злочину.
21 липня 2016 року працівниками Національної поліції на виконання даних ухвал проведено обшуки. Із протоколів обшуків від 21 липня 2016 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області було виявлено та вилучено майно, яке є предметами розгляду скарги, а саме: 3 мобільних телефонів, грошові кошти у розмірі 2 600 доларів США. За адресою офісного приміщення по АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено: ноутбук «Асер», системний блок. В автомобілі, «БМВ Х5», державний знак НОМЕР_1 , виявлено та вилучено 3 флеш накопичувачі інформації.
З пояснень слідчого в судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого по кримінальному провадженню № 0004560 призначено судову комп`ютерну технічну експертизу вилучених 21 липня 2016 року під час проведення обшуку офісного приміщення по АДРЕСА_2 , системного блоку та вилучених в квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , трьох флеш накопичувачів інформації, яка на даний час триває. Майно, яке є предметом розгляду даної скарги, слідчим на підставі його постанови було визнано речовими доказами. На даний час по кримінальному провадженню проводяться ряд слідчих (розшуковий) дій. Повідомлення про підозру станом на 05 жовтня 2016 року жодній особі пред`явлено не було. Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України не встановлено.
Як слідує із постанови слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 від 01 вересня 2016 року, ОСОБА_5 було передано на відповідальне зберігання речові докази, а саме: три мобільних телефони та ноутбук «Асер» в корпусі чорного кольору, оскільки вилучені речі не містили на собі слідів кримінального правопорушення. Вилучені 3 флеш накопичувачі інформації та системний блок направлено на судову комп`ютерну технічну експертизу.
Порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи врегульовано статтею 236 КПК України.
Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук, на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вказує, що при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як вбачається із ухвал про проведення обшуку від 29 червня 2016 року та ухвали про проведення обшуку від 08 липня 2016 року, вказані рішення містили прямий дозвіл на виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: сумки в якій перебували грошові кошти потерпілого, грошових коштів, одягу осіб які вчинили кримінальне правопорушення, газового балончику яким відволікали свідків злочину, крім цього предметів, на яких можуть зберігатися інформація щодо вчинення кримінального правопорушення, комп`ютерів, електронних носіїв інформації, засобів мобільного зв`язку (карток операторів стільникового зв`язку), засобів фото-відео-фіксації (відеокамер, фотоапаратів, відео-реєстраторів, систем відеоспостереження), платіжних банківських карток, листування чи інших форм поштового обміну інформацією, блокнотів, чорнових записів, речей і предметів, що зберегли сліди злочину.
Отже, в вищезазначених ухвалах слідчого судді про обшук надано дозвіл на відшукання, предметів, на яких можуть зберігатися інформація щодо вчинення кримінального правопорушення, зокрема комп`ютерів, електронних носіїв інформації, тобто саме того майна, яке і просить повернути ОСОБА_5 .
Слідчий суддя вважає, що вилучені слідчим три флеш накопичувачі інформації з автомобіля «БМВ Х5», державний знак НОМЕР_1 , а також вилучений системний блок за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , прямо передбачені ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про проведення обшуку від 29 червня 2016 року для вилучення, а тому вони не є тимчасово вилученим майном і не підлягали арешту.
Враховуючи те, що на данний час проводиться екпертиза вказаних предметів, яка повинна встановити чи зберігаються на носіях інформації відомості, які мають значення для кримінального провадження, то вимоги скарги про повернення системного блоку та флеш накопичувачів є передчасними.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що дії слідчого щодо неповернення системного блоку та флеш накопичувачів є законними та обгрунтованими.
Що стосується доводів скарги про повернення грошових коштів, то слідчий суддя виходить з наступного.

Зі змісту ухвал про надання дозволу на проведення обшуку вбачається, що слідчим суддею надавався дозвіл на вилучення грошових коштів, які є предметом кримінального правопорушення, тобто були викрадені у потерпілого.

Проте, як зазначив у судовому засіданні слідчий, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено приналежність грошових коштів в сумі 2 600 доларів США потерпілим, або що вони є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Крім того, не встановлено і причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину по якому проводиться досудове розслідування і в рамках якого були вилучені грошові кошти.

Вказані обставини свідчать, що за відсутності судового рішення про арешт грошових коштів в розмірі 2 600 доларів США, в порядку пепедбаченому ч. 5 ст. 171 КПК України, які вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_5 , вказані грошові кошти вважаються тимчасово вилученим майном.
При цьому, визнання слідчим грошових коштів, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , речовими доказами в кримінальному провадженні, за відсутності рішення суду про їх арешт, не може бути правовою підставою для утримання вказаного майна органом досудового розслідування, на що вказують положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно яких, однією із підстав арешту майна є необхідність збереження речових доказів.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі „Іатрідіс проти Греції [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі „Антріш проти Франції, від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та „Кушоглу проти Болгарії, заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити „справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі „Спорронг та Льонрот проти Швеції, пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі „Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, n. 50, Series A N 98).
Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України.
Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність задоволення скарги ОСОБА_5 в частині неповернення тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів у сумі 2 600 доларів США, а в іншій частині в задоволенні скарги заявника слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 вилучені 21.07.2016 року в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 грошові кошти в сумі 2 600 доларів США.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05 жовтня 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 10 жовтня 2016 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1