Справа № 464/4296/15-к
пр.№ 1-кп/464/52/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
цивільних позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 0000140 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угриньківці Заліщицького району Тернопільської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше несудженого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 27 березня 2015 року о 14.30год., керуючи автомобілем «GRET WALL HOVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у м.Львові по вул.Антонича у напрямку перехрестя вул.ТрильовськогоВернадського-Антонича, порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013року, а саме Р. 1 п.1.5 Р.2 п.2.3. (б), Р 16 п.16.3, 16.11, Р.33 (Додаток 1) п.33.2.1, які виразились в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого перехрестя вул. Трильовського-Антонича-Вернадського не виконав вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не зупинився перед краєм проїзної частини головної дороги, не дав дорогу автомобілю «ВАЗ 2103» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який наближався до перехрестя по головній дорозі ліворуч, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пасажири автомобіля «ВАЗ 2103» реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №475 від 31.03.2015р., ОСОБА_7 зазнав наступних травм: синець у поперековій ділянці справа, синець та садна на лівій нозі, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути при ударі до виступаючих частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди 27.03.2015 та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №175/15 від 10.04.2015, вбачається, що ОСОБА_4 зазнала наступних травм: закритий перелом лонної та сідничної кісток справа, які могли утворитись 27.03.2015 в момент дорожньо-транспортної пригоди від дії тупих предметів та відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження визнав повністю. Пояснив, що 27.03.2015р. керуючи автомобілем не помітив дорожнього знаку «Дати дорогу», не пропустив автомобіль «ВАЗ» внаслідок чого сталась ДТП. Ствердив, що автомобілем керує вкрай рідко. Одразу після чого викликав медичну допомогу. Їздив до потерпілої в лікарню, в перші дні ним надано матеріальну допомогу на лікування потерпілої близько 4900 грн. Цивільний позов прокурора в інтересах 8-ї міської клінічної лікарні визнав. Щодо цивільних позовів ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 вважає, що такі повинні бути відшкодовані страховою компанією.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та цивільні позови.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України є вірною, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме вчинення необережного злочину невеликої тяжкості, обставини що пом`якшують покарання часткове добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, який позитивно характеризується як за місцем колишньої праці так і за місцем проживання, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Одночасно, враховуючи вчинення необережного злочину невеликої тяжкості, особу винного, усвідомлення наслідків скоєного, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, призначенням іспитового строку, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, без покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

З ОСОБА_8 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 2840,40 гривень.

Цивільний позов прокурора в інтересах 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова слід задоволити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова 2 662,60 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 суд приходить до висновку про необхідність його задоволення частково з наступних підстав. На думку суду беззаперечним є факт заподіяння моральної шкоди потерпілій внаслідок ДТП. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з тяжкості та ступеня тілесних ушкоджень заподіяних потерпілій внаслідок ДТП, їх кількості, тривалість перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні, душевні страждання. З обвинуваченого в користь потерпілої підлягає стягненню заподіяна моральна шкода у розмірі 10 000 грн. Не підлягають до стягнення витрати понесені потерпілою на правову допомогу у розмірі 5000 грн., оскільки такі не підтверджені відповідними платіжними документами.

Цивільний позов ОСОБА_7 слід задоволити частково. Враховуючи характер тілесних ушкодження, а саме отримання ним легких тілесних ушкоджень, душевних страждань суд вважає, що з обвинуваченого в користь ОСОБА_7 підлягає стягненню заподіяна моральна шкода у розмірі 1 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 слід задоволити частково. Враховуючи те, що його майно автомобіль внаслідок ДТП був пошкоджений, цивільний позивач тривалий час був позбавлений можливості користуватись власним автомобілем, вимушено змінився ритм його життя, тому з обвинуваченого в користь ОСОБА_6 підлягає стягненню заподіяна моральна шкода, розмір якої підлягає зменшенню, виходячи з засад розумності та виваженості до 500 грн.

Цивільні позови заявлені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають залишенню без розгляду з наданням можливості звернутися в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_8 та страхової компанії ПАТ «ХДІ Страхування».

Питання з речовими доказами вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання один рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2103» реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити ОСОБА_6 , автомобіль «GRET WALL HOVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_8 судові витрати за проведення експертизи у сумі 2840,40 гривень в дохід держави.

Цивільний позов прокурора в інтересах 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова задоволити. Стягнути з ОСОБА_8 на користь Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова 2 662,60 грн. витрат на стаціонарне лікування.

Цивільний позов ОСОБА_4 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 1 000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 500 грн. моральної шкоди.

Цивільні позови заявлені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду з наданням можливості звернутися в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_8 та страхової компанії ПАТ «ХДІ Страхування».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий: