ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6092/16-к
провадження № 1-кп/753/430/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, студента 6 курсу Київського національного економічного університету імені В.Гетьмана, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України;
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що у невстановлені досудовим слідством час, місці та спосіб, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне придбання психотропної речовини МDРВР, незаконно, без мети збуту, придбав у не встановленої досудовим розслідуванням особи особливо-небезпечну психотропну речовину МDРВР, що знаходилась в поліетиленовому пакеті та став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Після чого, 26.03.2015 року о 16 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Ялтинській, 5, в м. Києві, був затриманий працівниками міліції за підозрою у незаконному зберіганні наркотичних засобів. На місце затримання викликано слідчо-оперативну групу, де слідчим, за участі двох понятих, було виявлено та вилучено в ОСОБА_6 з правої передньої кишені джинсів, в які був одягнений останній поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною світлого кольору, яку останній раніше незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні свою вину вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду показав, що 26.03.2015 року приблизно о 16.00 год. проходив по вул. Ялтинській у м. Києві та до нього підійшов незнайомий чоловік і попросив цигарку, після чого накинувся на нього та почав заламувати руки. У цей момент до них підбігло ще кілька чоловіків, які також були одягнені у цивільний одяг та почали наносити йому удари по тілу та намагалися заламати йому руки. Не розуміючи, що відбувається він намагався вирватися та чинив опір. В процесі цієї тяганини один із чоловіків поклав до правої кишені його куртки якісь предмети. Через деякий час вказані чоловіки наділи на нього наручники та посадили до машини, і тільки після цього повідомили, що вони працівники міліції, після чого запросили понятих та вилучили у нього предмети які йому перед цим підкинули. Вказані особи сказали йому, щоб він все визнав і на все погоджувався, бо буде гірше. Також коли він уже знаходився у машині, правоохоронці вимагали при понятих сказати, що речі які будуть вилучатися належать йому, в іншому разі вони підкинуть йому ще й пістолет, та він буде нести відповідальність, ще і за зберігання зброї. Також працівники міліції вимагали у нього грошові кошти в розмірі 1500 грн. за непритягнення до кримінальної відповідальності, однак вказаної суми він не мав та правохоронці склали проткол про вилучення у нього психотропної речовини.
Також обвинувачений повідомив, що слідчо-оперативна група прибула на місце дуже швидко, приблизно через 5-10 хв. після його затримання, досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося дуже довго та неодноразово зупинялося у зв`язку з його хворобою, однак у цей час він не хворів та заяв про зупинення досудового розслідування не писав. Наркотичних засобів та психотропних речовин він не вживав та не вживає. Речі які вилучені у нього йому не належать.
Доказами якими сторона обвинувачення доводить провину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України є:

Протокол огляду місця події від 26.03.2015 року (т.1 а.п. 113-115), з якого вбачається, що в ході огляду обвинуваченого ОСОБА_6 у нього в передній правій кишені джинсів було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з пазовим замком в середині якого знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, крім цього у внутрішній кишені куртки виявлено та вилучено металеву трубку для куріння, також під час огляду ОСОБА_6 було зроблено змиви з його правої та лівої рук.
Висновком експерта №293 від 06.04.2015 року (т.1 а.п. 121-124) згідно якого надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору (об.1), що вилучена у гр. ОСОБА_6 , містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено MDPBP (3,4 метилендіокси-а-піролідинобутіофенон).
Маса MDPBP (3,4 метилендіокси-а-піролідинобутіофенон) у поданій речовині становить 0,317 г.
Нашарування речовини коричневого кольору, які є на наданому на дослідження предметі (об.2), що вилучений у громадянина ОСОБА_6 , є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу.
Маса екстракту канабісу (об.2) в перерахунку на суху речовину становить 0,080 г.
На наданих на дослідження марлевих тампонах (об.3,4), якими було зроблено змиви з лівої та правої рук гр. ОСОБА_6 , наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів (в межах визначених методів дослідження) не виявлено.
Оглянутими в судовому засіданні речовими доказами психотропною речовиною MDPBP (3,4 метилендіокси-а-піролідинобутіофенон) масою 0,317 г.
Відповідно до положень ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.
У відповідності до протоколу огляду місця події від 26.03.2015 року (т.1 а.п.113-115) та до обвинувального акту, психотропну речовину МDРВР у ОСОБА_6 було вилучено 26.03.2015 року під час його поверхневого огляду.
Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України, яка регламентує порядок огляду вбачається, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Проведення огляду чи обшуку особи цією статтею не передбачено.
Якщо говорити про обшук особи, то чинним КПК України однією із підстав такого обшуку передбачено затримання.
У відповідності до ч.3 ст.208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Однак, як вбачається із того ж протоколу огляду місця події від 26.03.2015 року (т.1 а.п.113-115) обшук ОСОБА_6 був здійснений на АДРЕСА_2 , при цьому затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України не проводилося, а отже обшук ОСОБА_6 був проведений із грубим порушенням норм КПК України.
Крім того, обшук ОСОБА_6 було проведено під час огляду місця події 26.03.2015 року, а відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань по вказаному факту були внесені лише 27.03.2015 року (т.1 а.п.106), тобто обшук обвинуваченого було проведено до внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань, що також є грубим порушенням вимог КПК України, а тому враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, протокол огляду місця події від 26.03.2015 року (т.1 а.п.113-115) слід визнати недопустимим доказом, що є наслідком визнання недопустимим витікаючого із нього доказу висновку експерта №293 від 06.04.2015 року.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Аналізуючи надані строною обвинувачення докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України "поза розумним сумнівом" не доведена, а тому він підлягає виправданню.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський Суд у своєму рішенні «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року відзначає, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.
У відповідності до ст. 22 КПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема суд шляхом направлення судових повісток сприяв стороні обвинувачення у виклику свідків обвинувачення у судові засідання, а саме, 12.10.2016 року (т.1 а.п.164), 18.10.2016 року (т.1 а.п.166), 21.10.2016 року (т.1 а.п.170), 24.10.2016 року (т.1 а.п.173), 28.11.2016 року (т.1 а.п.218), крім цього, судом виносилися ухвали про примусовий привід свідків сторони обвинувачення в судові засідання, а саме: 02.11.2016 року (т.1 а.п.181-182), 07.11.2016 року (т.1 а.п.187-188), 11.11.2016 року (т.1 а.п.203-2014), також суд неодноразово нагадував прокурору, що у відповідності до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, однак сторона обвинувачення не скористалася своїм процесуальним правом, та виконала свій процесуальний обов`язок, щодо забезпечення свідків сторони обвинувачення, в тому числі для доведення вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Крім того, стороною обвинувачення не вжито жодних заходів та будь-яким чином не спростовано доводи обвинуваченого про те, що психотропну речовину йому підкинули працівники міліції, в той час коли в матеріалах кримінального провадження містяться докази про те, що обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий на території Дарницького району м. Києва по вул. Ялтинській,5 у м. Києві, на місце події виїжджала слідчо-оперативна група саме Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві, яка незважаючи на те, що від Голосіївського райвідділу міліції до місця де був затриманий обвинувачений є значна відстань для подолання якої, враховуючи трафік у м. Києві о 16.00 год., потрібний певний час, прибула на місце події приблизно через 5-10 хв. після затримання останнього.
Також прокурором жодним чином не спростовано твердження захисту про те, що якщо обвинувачений ОСОБА_6 був би причетний до придбання та зберігання психотропної речовини, яку у нього вилучили, та її йому не підкинули працівники міліції, на його руках обов`язково залишилися б сліди від цієї речовини, однак у відповідності до висновку експерта №293 від 06.04.2015 року (т.1 а.п. 121-124) на наданих на дослідження марлевих тампонах (об.3,4), якими було зроблено змиви з лівої та правої рук гр. ОСОБА_6 , наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів (в межах визначених методів дослідження) не виявлено.
Крім цього, прокурором не надано належних та допустимих доказів про причини зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що ставить під сумнів проведення слідчих та процесуальних дій в межах строків досудового розслідування, які визначені законом.
Разом з тим, стороною обвинувачення не спростовано, яким чином психотропну речовину MDPBP (3,4 метилендіокси-а-піролідинобутіофенон) масою 0,317 г, наркотичний засіб екстракт канабісу масою 0,080 г, 2, марлеві тампони, визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову Голосівського РУ ГУМВС України в м. Києві 19.02.2015 року (т.1 а.п.125-126), тобто більше ніж за місяць до затримання ОСОБА_6 , яке відбулося 26.03.2015 року.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.
Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Оскільки обвинувачений підлягає виправданню, то витрати на проведення експертизи №293 від 06.04.2015 року слід віднести за рахунок Державного бюджету України.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст., 342-380 КПК України,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Речові докази - психотропну речовину MDPBP (3,4 метилендіокси-а-піролідинобутіофенон) масою 0,317 г, наркотичний засіб екстракт канабісу масою 0,080 г, 2 марлеві тампони знищити.
Витрати на проведення судово-хімічної експертизи №293 від 06.04.2015 року віднести за рахунок Державного бюджету України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: