Справа № 1- 828 /2010 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2010 року ОСОБА_1»янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді- ОСОБА_2

при секретарі- ОСОБА_3

з участю прокурора- ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця ,

громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого,

не одруженого, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, проспект

Гонгадзе , 32 , кв. 114, раніше судимого :

- 31.03.2009 р. ОСОБА_1»янським райсудом м. Києва за ст.

185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі ;

04.12.2009 р. звільнився з місць позбавлення волі

умовно-достроково на 2 місяця 3 дня,-

у вчиненні злочину ,передбаченного ст. 185 ч. 2 КК України ,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_6 вчинив злочин при наступних обставинах.

06.04.2010 року біля 13 г. 30 хв. підсудний ОСОБА_6 перебуваючи в салоні автобусу маршруту № 69 ,що слідував в напрямку станції метро «Палац Спорту» в м. Києві і проїжджаючи між зупинками « вул.Урицького» та «Ремточмеханіка» по вул.Урицького в м. Києві побачив раніше незнайому йому ОСОБА_4 та вирішив повторно таємно викрасти майно останньої.

Реалізуючи свій намір ,спрямований на таємне викрадення чужого майна, підсудний ОСОБА_6 з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна впевнившись в тому що за його діями ніхто не спостерігає , підійшов ближче до ОСОБА_4

Після цього непомітно для останньої ,розстібнув наявну при ній жіночу сумку та таємно викрав з неї мобільний телефон марки «Самсунг Х480» ,вартістю 600 гривень з наявною в ньому сім-карткою мобільного оператора «Київстар» ,що не представляє матеріальної цінності і на якій були відсутні гроші.

Після чого підсудний ОСОБА_6 утримуючи при собі викрадене майно ,з місця вчинення злочину зник , однак незабаром був затриманий працівниками міліції з викраденим майном.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 не визнав себе винним і пояснив що 06.04.2010 року біля 14 години він був дійсно затриманий на зупинці громадського транспорту по вул. Урицького, 1 в м. Києві працівниками міліції.

У нього при собі знаходився мобільний телефон «Самсунг» , який в подальшому був впізнаний потерпілою як належний їй.

Однак , цей мобільний телефон він придбав цього ж дня на радіо ринку ,що розташований по вул. Ушинського приблизно о 13 годині і тому він повністю не винен у вчиненні крадіжки.

Не дивлячись на таке відношення підсудного до вчиненого суд приходить до висновку ,що його винність знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді пояснила , що 06 квітня 2010 року вона після 13 години вона вийшла з роботи та пішла на зупинку громадського транспорту «Вулиця Урицького» ,де сіла в автобус маршруту № 69 ,що слідував до Палацу спорту».

При ній знаходилась жіноча сумка , в якій знаходився мобільний телефон «Самсунг».

Проїхавши декілька зупинок , в районі Ремточмеханіки» ,вона вирішила зателефонувати по справам і відкрила сумку , однак мобільного телефону вже не було .Через годину вона була поставлена до відома працівниками міліції ,що знайдений її телефон і її попрохали приїхати з тим ,щоб впізнати його.

Коли вона приїхала до відділення міліції , то її повідомили ,що затриманий чоловік у якого виявили її мобільний телефон. Телефон вона впізнала і він був їй повернутий під розписку. Цивільного позову не заявляє.

Потерпіла в судовому засіданні стверджувала про те,що мобільний телефон міг зникнути з її сумки тільки в автобусі маршруту № 69 і це мало місце вже після 13 години ,а тому підсудний не міг цей телефон придбати на радіо ринку в цей же день.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснив ,що він є працівником міліції і 06 квітня 2010 року перебував в силу своїх службових обов»язків в автобусі маршруту № 69 ,з метою розкриття та попередження вчинення злочинів.

Після 13 г.30 хв. ідучи в автобусі помітив ОСОБА_6 , якого він знав в зв»язку з тим , що незадовго затримував його за вчинення крадіжок в громадському транспорті.

Він звернув увагу на те, що підсудний веде себе підозріло оглядає речі пасажирів і тому вирішив підійти поближче . Він побачив як ОСОБА_6 стоячи біля жінки ,яка була вдягнута у пальто світлого кольору і тримала в руках сумку, своєю рукою проник до сумки та витягнув мобільний телефон сріблястого кольору та поклав до кишені своєї куртки.

Коли автобус доїхав до зупинки «Ремточмеханіка» і зупинився, підсудний швидко вийшов із салону автобуса та побіг через дорогу.

Він та його напарник також вийшли з автобуса та стали наздоганяти підсудного ОСОБА_6 і затримали його біля підземного переходу ,що веде до залізничного вокзалу , при цьому вони бачили як останній розбирав телефон ,діставав

з неї картку . Вони представились та попрохали його пред»явити речі,що при ньому знаходяться . З кишені ОСОБА_6 дістав мобільний телефон марки «Самсунг» і стверджував ,що він йому належить .

Між тим , оскільки автобус з потерпілою поїхав і вони не встигли її повідомити ,то вони стали по телефону ,вилученому у підсудного по контактам телефонувати і все-таки знайшли її .Через деякий час потерпіла приїхала до відділення міліції і впізнала викрадений у неї телефон.

Свідок стверджував, що телефон у потерпілої був викрадений саме в автобусі і саме підсудним ,який також знаходився в цьому автобусі.

Свідок ОСОБА_8 дав аналогічні в суді показання.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.04.2010 року у підсудного

ОСОБА_6 був вилучений мобільний телефон «Самсунг -480Х» ,сріблястого кольору . (а.с. 5).

Аналіз наведених вище доказів приводить суд до висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій , що виразились у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка ) , повторно .

Дії підсудного суд кваліфікує за ст. 185 ч. 2 КК України.

Невизнання своєї вини підсудним суд розцінює як намагання його уникнути від відповідальності .

Показання підсудного про те,що вилучений у нього мобільний телефон був ним придбаний 06.04.2010 року на радіо ринку біля 13 години ,суд визнає неправдивими ,

оскільки вони повністю спростовуються зібраними по справі доказами.

Підсудний не мав фізичної можливості придбати цей телефон ,оскільки в 13 годин він знаходився в користуванні у потерпілої .

Призначаючи покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості ним вчиненого- відповідно до ст. 12 ККК України злочин є середньої тяжкості, його особу, не зайнятого суспільно-корисною працею , раніше судимого ,не зайнятого суспільно-корисливою працею і вважає ,що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення без ізоляції від суспільства не можливе.

Як пом»якшуючих так і обтяжуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 323 ,324 КПК України ,суд-

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним за ст. 185 ч. 2 КК України і призначити покарання у виді 2 ( двох ) років 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу залишити у виді утримання під вартою.

Строк покарання рахувати з 08 квітня 2010 року ,зарахувавши в строк відбуття покаранння знаходження під вартою з 06.04.2010 року по 08.04. 2010 року.

Речові докази -залишити на збережені у потерпілого. (а.с. 10,11).

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення , а засудженим в такий же строк з моменту вручення йому копії вироку .

СУДДЯ :