Категорія:в порядку КПК. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №11-кп/773/489/15 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого, відмовлено в задоволенні клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році»

ВСТАНОВИВ:
Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2015 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3( три) роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 342 КК України на 1(один) рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.07.2015 року, остаточно до відбування ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

08.12.2015 року ОСОБА_8 звернувся до Луцького міськрайонного суду з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні цього клопотання. Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 двічі засуджувався за умисні тяжкі злочини, судимість за які не знята і не погашена і ці злочини скоєні після набрання чинності Закону України «Про амністіюу 2014 році»

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_8 в своїй апеляції на дану ухвалу вказує, що при її винесенні суд не врахував того, що, як на момент вчинення злочину так і на час відбування покарання він є неповнолітнім, а тому на нього поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році». Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нову, якою застосувати до нього акт амністії.

Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_8 і його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили застосувати Закон України «Про амністію у 2014 році», міркування прокурора про залишення ухвали суду без зміни, дослідивши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року (набув чинності 19.04.2014 року) дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. "в" ст. 4 Закону України від 01.10.1996 року «Про застосування амністії в Україні», ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.02.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки за злочини вчинені 14 квітня і 07 вересня 2014 року. Після цього, ОСОБА_8 засуджений вироком Ківецівського районного суду від 13.07.2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі за злочини вчинені з 19 лютого 2015 року по 21 квітня 2015 року. Тобто ОСОБА_8 злочини вчинив після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» і на нього дія цього Закону не поширюється.

Дані злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких за які він має дві непогашені і не зняті судимості.

Отже, місцевий суд вірно відмовив засудженому ОСОБА_8 , у застосуванні до нього амністії, оскільки останній вчинив злочини після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», тому дія цього закону на нього не поширюється.

Те, що ОСОБА_8 вчинив злочини у неповнолітньому віці і на час відбування покарання є неповнолітнім, ніяким чином не впливає на законність постановленого судом першої інстанції рішення..

Керуючись ст. 404-405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2015 року, якою відмовлено йому в клопотанні про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя Апеляційного суду
Волинської області ОСОБА_2