Апеляційний суд Чернігівської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого -Мельниченка Ю.В. суддів -Сердюка О.Г., Зенченко Т.С.при секретарі -Фесюра Т.И. з участю: прокурора -Артеменко О.С, захисників -ОСОБА_1, ОСОБА_2П, потерпілої ОСОБА_3-засудженої -ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_4 на вирок Городаянського районного суду Чернігівської області йід 25 травня 2010 року.

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та мешканка м. Городня Чернігівської області, вул. Леніна, буд. 18 а, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучена, яка має на утриманні неповнолітню дитину, працююча приватним підприємцем, раніше не судима, -

- засуджена за ст. 286 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 4250 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь державного бюджету Городянського

району 845, 60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь державного бюджету Чернігівської

області 2371,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3П 18 297, 61 грн. на

відшкодування матеріальної шкоди, 800 грн. на відшкодування витрат на

правову допомогу та 8 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 2485, 60

грн. пов'язані з проведенням по справі судової автотехнічної експертизи.

Як встановив суд, 15 травня 2009 року, близько 9 години, ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки „Део-Ланос", реєстраційний номер НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Червоноармійська в м. Городня, в районі перехрестя з вул. Льонозаводська, проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку, яка склалась на проїзній частині дороги, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого автомобіль під її керуванням зіткнувся з автомобілем марки „ВАЗ 21070", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуваннями ОСОБА_3, яка рухалась в попутному напрямку та приступивши до виконання повороту ліворуч, на вул. Льонозаводська, зупинилась перед перехрестям дороги, надаючи перевагу у русі зустрічним транспортним засобам.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки „ВАЗ 21070", реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, закритої травми шийного відділу хребта, котра потягла розвиток правобічного плекситу, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 26 від 05.02.2010 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров'я, строком понад 21 день.

Дії водія автомобіля марки „Део-Ланос", реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 не відповідають вимогам пунктів 2.3. б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, слідкувати за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу та не відволікатися від управління ним на дорозі); 13.1. (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантаж, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, та перебувають в прямому причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Не погоджуючись з вироком суду засуджена ОСОБА_4 подала апеляцію в якій просить вирок скасувати, а справу закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину. Вважає даний вирок незаконним, необгрунтованим несправедливим та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, суд однобічно підійшов до розгляду справи, не з'ясував фактичних обставин справи, не взяв до уваги докази, які істотно впливають на його висновки. Вказує, що в основу висновку суд поклав тільки показання свідків ОСОБА_5М, ОСОБА_6, потерпілої ОСОБА_3, які є зацікавленими у вирішенні даної справи. На її думку, потерпіла сама винна в ДТП, бо не виконала п.п. 9.4, 10.4 ПДР при виконанні маневру. Також судом не було взято до уваги, що під час ДТП за кермом автомобіля „ВАЗ-21070" перебував чоловік потерпілої ОСОБА_5, а не сама потерпіла. Наголошує, що суд повинен був повернути справу на додаткове розслідування, так як не було достатніх підстав для порушення кримінальної справи, а судово-медична експертиза на яку зіслався суд не є допустимим доказом з точки зору законності джерела фактичних даних. Також вказує, що є суттєві суперечності між комісійною судово-медичною експертизою від 05.02.2010 та дослідженням від 24.092009 року. Не погоджується апелянт із тим, як судом вирішено цивільний позов.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, потерпілу та її представника, міркування прокурора, дослідивши в ході судового слідства матеріали справи та доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція засудженої ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В ході судового слідства встановлено слідуюче.

Засуджена ОСОБА_4М в судовому засіданні по суті пред'явленого обвинувачення вказала, що можливо вЬна і винна в тому, що не вибрала безпечної дистанції, але якби потерпіла ОСОБА_3, керуючи автомобілем, взяла більш вліво, то зіткнення не сталось би. Свою вину у тому, що сталась дорожньо-транспортна пригода ОСОБА_4 визнала частково і просила суд не позбавляти її права керування транспортними засобами. Крім того в судовому засіданні засуджена заявила, що пропонувала відшкодувати потерпілій заподіяну матеріальну та моральну шкоду в розумних межах з врахуванням дійсно заподіяної шкоди, а також відремонтувати пошкоджений автомобіль потерпілої, але остання від цього відмовилась.

Потерпіла ОСОБА_3 показала, що має стаж керування транспортними засобами 3 роки, раніше за її участі дорожньо-транспортних пригод не траплялось і вона до адміністративної відповідальності не притягувалась за порушення правил дорожнього руху. В скоєнні ДТП вважає винною тільки ОСОБА_4, тому що сама рухалась згідно ПДР України." Зазначила, що заподіяна їй матеріальна шкода підтверджується чеками на ліки та іншими документами, а моральна шкода обґрунтовується тим, що втративши машину не змогла більше продовжувати займатися підприємницькою діяльністю, оскільки без машини важко добиратись до магазинів.

В основу пред'явленого обвинувачення було покладено показання

потерпілої ОСОБА_3П, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які є послідовними, узгоджується між собою

та з об'єктивними даними щодо розташування транспортних засобів на

проїзній частині в момент зіткнення, розташування на проїзній частині

уламків транспортних засобів після зіткнення, характеру та механізму пошкоджень транспортних засобів, висновками судової автотехнічної експертизи та комісійної судово-медичної експертизи.

Посилання засудженої в своїй апеляції на недоведеність особи, яка

керувала автомобілем „ВАЗ 21070", а також відсутність доказів того, що за

кермом сиділа саме ОСОБА_3, спростовується як показами потерпілої,

свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, так і висновком комісійної судово-

медичної експертизи, де чітко вказано на те, що наявні у ОСОБА_3

тілесні ушкодження могли утворитися 15.05.2009 року в результаті ДТП

при зіткнення двох автомобілів, коли потерпіла перебувала за кермом.

л

Стосовно різних висновків, які містяться в актах судово-медичного дослідження, складених експертом ОСОБА_10, та у висновку комісійної судово-медичної експертизи, на які теж засуджена вказує в ¦ своїй апеляції, то допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 вказав, що ним досліджувались лише медичні документи стаціонарної хворої ОСОБА_3 та належна останній медична картка амбулаторної хворої. Натомість допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 вказав, що окрім медичних документів стаціонарної хворої ОСОБА_3 та її медичної картки амбулаторної хворої, судово-медична експертна комісія також: проводила особистий огляд потерпілої ОСОБА_3 і це вплинуло на висновок комісії. Стосовно неправильності зазначення в експертизах імені потерпілої „Тетяна", то експерт ОСОБА_11 пояснив, що це була механічна помилка.

Крім наведених показів потерпілої та свідків, вина засудженої підтверджена також іншими зібраними органом досудового слідства та перевіреними судом доказами.

Так з висновку судової-автотехнічної експертизи від 25.02.2010 року вбачається, що за обставин виникнення пригоди дії водія автомобіля марки „Део Ланос" ОСОБА_4М, щодо недотримання безпечної дистанції до попутного автомобіля „ВАЗ-21070" під керуванням ОСОБА_3 з технічної точки зору є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Судом також були перевірені пояснення та свідчення ОСОБА_4, які вона надавала під час дослідчої перевірки, в ході досудового слідства та під час розгляду справи в суді щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, які засудженою постійно змінювались. Спочатку ОСОБА_4 пояснювала,

що водій автомобіля „ВАЗ-21070" різко загальмував і це стало причиною зіткнення, потім при допиті як підозрюваної ОСОБА_4 показала, що автомобіль „ВАЗ-21070" різко загальмував і зупинився, а вона застосувавши екстрене гальмування не змогла уникнути зіткнення. Потім ОСОБА_4 змінила свої свідчення та стверджувала, що вона зупинилась за перехрестям та розмовляла по телефону, а водій „ВАЗ-21070", який її обігнав, почав рухатись заднім ходом і сталось зіткнення. У судовому засіданні ОСОБА_4 знову змінила свої свідчення і показала, що з'їжджаючи на узбіччя, колесо її автомобіля попало в каналізаційний люк, вона вдарилась головою об кермо втратила свідомість, а коли прийшла до тями то побачила, що автомобіль „ВАЗ-21070" рухавсь на неї заднім ходом і сталось зіткнення. Крім того засуджена ОСОБА_4 зазначала, що на момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем „ВАЗ-21070" чоловік потерпілої. Суд першої інстанції вірно визначивсь, що жодне з вищезазначених пояснень не узгоджується з фактичними даними щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди встановленими в ході судового розгляду справи та правильно дав оцінку таким поясненням - як намагання засудженої ввести суд в оману, перекласти вину у виникненні дорожньо-транспортної пригоди на іншу особу та уникнути відповідальності.

Проаналізувавши досліджені докази суд вірно дійшов висновку про доведеність вини засудженої у вчиненні ДТП.

За таких підстав дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Цивільний позов потерпілої судом по даній справі розв'язано правильно, з урахуванням наданих позивачкою доказів в підтвердження своїх позовних вимог, характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, а також з урахуванням майнового стану засудженої та реальної можливості відшкодувати шкоду.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, призначив його ОСОБА_4 враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженої, яка раніше не притягувалась до будь-якої відповідальності, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, формальну позитивну характеристику за місцем проживання, також враховано, що засуджена вчинила злочин з необережності, але вину свою фактично не визнала та не розкаялась. Таким чином ОСОБА_4 вірно призначено покарання, передбачене санкцією статті інкримінованого їй злочину, так як воно є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, що б потягло за собою безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

4 ]

Таким чином, увесь комплекс наявних в справі доказів беззаперечно свідчить про скоєння засудженою ОСОБА_4 злочину, за який вона була визнана винною судом, пом'якшуючих покарання обставин по справі не встановлено. А тому, доводи викладені в апеляції засудженою ОСОБА_4 позбавлені підстав.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівського області від 25 травня 2010 року щодо ОСОБА_4 засудженої за ст. 286 ч.і КК України - без зміни.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15