н/п 1-кп/640/548/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадяна України, який має середню освіту, не працюючого, холостого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого , ІПН НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
02 травня 2015 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля магазину «Продукти», який розташований по вул. Парижської Комуни у м. Харові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах з ОСОБА_6 , умисно завдав останньому удар кулаком правої руки в обличчя, від чого потерпілий впав на землю, а ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, вдарив ОСОБА_6 своєю ногою в область підборіддя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого двобічного перелому нижньої щелепи, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та суду пояснив, що дійсно 02 травня 2015 року приблизно о 22 годині він знаходився біля магазину «Продукти», що розташований на вул. Парижської Комуни у м. Харкові та через рапотово виниклі неприязні відносини наніс потерпілому дин удар кулаком в обличчя та один удар ногою в область підборіддя.
Підтвердив, що знаходився при цьому в стані алкогольного сп`яніння.
Дуже шкодує, що так сталось. Просив суд суворо не карати та не позбавляти його свободи, зазначив, що відповідні висновки для себе зробив.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного, потерпілого та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що дійсно при обставинах, вкладених в обвинувальному акті отримав від обвинуваченого один удар кулаком в обличчя та один удар ногою в область підборіддя. Зазначив, що цивільний позов на досудовому слідстві не заявляв.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого, і його дії правильно кваліфіковані за ст. 122 ч. 1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до злочину середньої тяжкості, особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на період скоєння інкримінованого йому злочину ніде не працював, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одружений.
На підставі ст. 66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.
Обставиною, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням вищезазначених обставин суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових
злочинів шляхом призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Але зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання, та з урахуванням того, що у ОСОБА_4 маються на утриманні неповнолітні діти, які потребують забезпечення та піклування, тобто то суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття призначеного покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає зазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Цивільний позов, який відповідає положенням ч. 4 ст. 128 КПК України потерпілою стороною заявлено не було, а тому суд роз`яснює потерпілому, що він має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства на загальних підставах.
Речових доказів та судових витрат по справі не має.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за цим вироком з випробувальним строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися до органів кримінально виконавчої інспекції для реєстрації.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1