Ухвала іменем україни 07 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Корольовського районного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2015 року у кримінальному провадженні №0000243 відносно нього,

встановила:

у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте, засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, фактично ставить питання щодо необхідності встановлення судом касаційної інстанції, шляхом надання іншої оцінки доказам, інших фактичних обставин кримінального провадження, що, в свою чергу, не узгоджується з положеннями ст.ст. 433, 438 КПК, та не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.

При цьому доводів, з огляду на положення ст. 412, 413 КПК, засуджений у касаційній скарзі не наводить.

Поряд з цим, вимоги засудженого в касаційній скарзі не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, оскільки, засуджений не вказує, яке рішення повинен постановити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Крім того, засудженим до касаційної скарги долучено копії судових рішень, які незавірені відповідно до вимог п. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст.427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати засудженому строк для усунення її недоліків.

Керуючись ч.1 ст.429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3