Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2014 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю : прокурора ОСОБА_4

апелянта ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_5 за її ж апеляцією на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2014 року, -

у с т а н о в и л а :
Постановою старшого слідчого СУ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 15 листопада 2012 року, винесеною по заяві ОСОБА_5 від 08 жовтня 2012 року, в порушенні кримінальної справи за фактом пошкодження майна ОСОБА_5 відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю складу злочину передбаченого ст. 194 КК України.
Свою позицію слідчий мотивував тим, що 08 липня 2012 року в с. Підмихайля Калуського району виник конфлікт в ході якого отримали тілесні ушкодження двоє громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . З відповідною заявою у зв`язку з цим же конфліктом звернулась і ОСОБА_5 . Але враховуючи те, що шкода спричинена пошкодженням мобільного телефону ОСОБА_5 недостатня для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 194 КК України, тому слідчий прийняв таке рішення.
ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою в якій просила, визнавши причину пропуску строку подання скарги до суду та поновивши строк на подання такої скарги, скасувати вказану постанову та повернути матеріали перевірки до СУ УМВС в Івано-Франківській області для проведення додаткової перевіркимотивуючи, свою позицію тим, що гр. ОСОБА_8 , вчинивши грабіж відносно її брата ОСОБА_7 , в подальшому спільно з товаришами вчинив хуліганські дії і відносно неї та її неповнолітньої доньки.

Свою позицію в частині пропуску строку мотивувала тим, що зверталася до УМВС України в Івано-Франківській області, прокуратури Івано-Франківської області з проханням надати їй копії процесуальних документів, які прийнято по її зверненнях, однак таких документів їй надано не було, а відповідно їй не було відомо, яке рішення прийнято по заявах. Тільки, 20 січня 2014 року, після чергових її скарг, з прокуратури Івано-Франківської області отримала копію оскарженої постанови.

24 січня 2014 року нею оскаржено вищевказану постанову у відповідності до ст. 99-1 КПК України 1960 року прокурору Івано-Франківської області. 03 березня 2014 року із прокуратури Івано-Франківської області нею отримано лист від 26 лютого 2014 року, яким відмовлено у скасуванні постанови. А тому тільки після звернулася до суду.

А по суті вказала, що по її заяві прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 194 КК України, а не ст. 296 КК України, хоча в діях ОСОБА_8 є склад злочину, передбаченого ст. 296 КК України. Зазначила і ряд інших обставин. А тому вважала, що постанова слідчим винесена передчасно та необґрунтовано.

Оскаржуваною постановою суду її скаргу залишено без задоволення.
Своє рішення суд мотивував тим, що вважав, що в процесі досудового слідства достатньо повно та об`єктивно перевірялись всі обставини справи, встановлено, що СУ УМВСУ в області здійснювалось досудове розслідування по факту пошкодження майна ОСОБА_5 , що мало місце 08 липня 2012 року на березі Лімниця в с. Підмихайля Калуського району Івано-Франківської області, за результатами розслідування, 28 лютого 2013 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України направлено до Калуського міськрайонного суду. Суд вважав, що питання всебічності, повноти і неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації злочинних дій ОСОБА_8 вирішуватиме суд під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення по іншій справі щодо ОСОБА_8 , а тому виходив з того, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_5 .

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_5 подала апеляцію, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду, скасувати постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 15 листопада 2012 року винесену старшим слідчим СУ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_6 та повернути матеріали перевірки до СУ УМВС в Івано-Франківській області для проведення додаткового розслідування.

Вважає, що суд розглянув її скаргу з порушенням вимог КПК України 1960 року.

Що гр. ОСОБА_8 вчинив грабіж відносно її брата ОСОБА_7 , а в подальшому ним спільно з товаришами вчинено хуліганські дії відносно ОСОБА_7 , які вона припиняла, а також, вчинено хуліганські дії відносно неї, в результаті чого пошкоджено її мобільний телефон, від хуліганських дій ОСОБА_8 перелякалася її неповнолітня дочка ОСОБА_9 , 2006 р. н., в результаті чого прийшлося звертатися за лікарською допомогою.

На якій підставі винесено дану постанову та чим керувався слідчий, виносячи її, для неї незрозуміло оскільки заяви з приводу вчинення відносно неї саме злочину передбаченого ст. 194 КК України вона не писала.

Жодних слідчих дій, зокрема пов`язаних з вилученням мобільного телефону, проведенням експертизи щодо причин його пошкодження, тощо, в ході слідства не проводилося.

Зазначила також і про обставини вказані у скарзі поданій до суду.

Вважає, що обставини справи підтверджують, що вона є особою, яка припиняла хуліганські дії ОСОБА_8 і теж є потерпілою від його дій.

Вважає, що посилання суду на те, що в процесі досудового слідства достатньо повно та об`єктивно перевірялись всі обставини справи є безпідставним оскільки слідчим навіть не вилучено телефон, не витребувано матеріалів з медичних закладів, куди вона зверталася за медичною допомогою, не говорячи про призначення експертиз та проведення інших слідчих дій. В той же час, копія довідки про пошкодження телефону, копії довідок з медичних закладів, які нею отримано особисто, долучено до скарги в суд і суд мав можливість переконатися, що слідство проведено не повно та не об`єктивно.

Крім того, безпідставними вважає посилання суду в мотивувальній частині постанови на те, що питання всебічності, повноти і неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації злочинних дій вирішуватиме суд під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення по кримінальній справі яка слухається Калуським міськрайонним судом, де потерпілим визнано її брата.

Що 08 жовтня 2012 року нею була подана заява в порядку ст. 49 КПК України 1960 року про визнання громадянина потерпілим, а не в порядку ст. 97 даного Кодексу, а тому їй незрозуміло для чого винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за ст. 194 КК України, що підтверджує незаконне її винесення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, яка підтримала доводи апеляції, прокурора, котрий вважав постанову суду законною та обґрунтованою, а апеляцію безпідставною, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Законною та мотивованою постанова суду є тільки тоді коли суд, виконавши вимоги закону, дослідивши передбачені законом докази, давши аналіз дослідженим матеріалам прийшов до того чи іншого обґрунтованого висновку.

Ст. 236-1 КПК України передбачає, що скарга на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи подається особою, інтересів якої вона стосується або її представником до суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови чи повідомлення прокурора про відмову в скасуванні постанови.
ОСОБА_5 просила суд поновити їй строк на оскарження постанови в суді. Проте це питання в ході судового розгляду взагалі не було предметом дослідження. В той же час його правильне вирішення має значення оскільки тільки після того як суд відновить строк на звернення до суду він повинен буде вирішувати скаргу по суті.
Відповідно до ст. 236-2 КПК України 1960 року суддя повинен був витребувати матеріали на підставі яких було відмовлено у порушенні кримінальної справи.
Проте як вбачається з матеріалів справи суд цю вимогу закону не виконав, а без огляду та перевірки таких матеріалів, невідомо на підставі яких саме доказів, прийшов до вказаного вище висновку, що не можна вважати правильним та вмотивованим, хоч втой же час, залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_5 , суд послався на те, що в процесі досудового слідства достатньо повно та об`єктивно перевірялись всі обставини справи, проте таку позицію не мотивував посиланням на конкретні фактичні обставини.

Тому колегія суддів вважає, що оскільки при розгляді скарги суд допустив вказані вище порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, не мотивував по тексту постанови чому вважає ті чи інші доводи, які викладені у скарзі ОСОБА_5 , не обґрунтованими з посиланням на конкретні фактичні обставини, не дав їм правової оцінки, не перевірив чи були належні приводи та підстави для порушення по названих нею фактах кримінальної справи, тому прийшов до передчасного висновку про залишення скарги без задоволення, і тому постанова суду не може залишатись в силі, її слід скасувати.

При новому судовому розгляді, з врахуванням викладеного вище, слід перевірити чи дійсно апелянт пропустила строк на звернення до суду, а якщо так, то чи поважними є причини пропуску ОСОБА_5 передбаченого ст. 236-1 КПК України строку на звернення до суду з даною скаргою, а якщо суд потреби у поновленні строку суд не вбачатиме, чи поновить його як такий, що пропущений з поважних причин, то слід буде дослідити матеріали перевірки, на підставі яких винесено оскаржувану постанову, перевірити чи були у зібраних матеріалах перевірки приводи та підстави до порушення кримінальної справи за фактами про які вказувала скаржниця у своїй заяві від 08 жовтня 2012 року, при цьому слід врахувати, що як зазначила сама апелянт 08 жовтня 2012 року нею була подана заява в порядку ст. 49 КПК України 1960 року про визнання громадянина потерпілим, а не в порядку ст. 97 даного Кодексу, а тому їй незрозуміло для чого винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за ст. 194 КК України.

Норми КПК України не передбачають повноваження суду апеляційної інстанції скасування постанови суду першої інстанції з направленням матеріалів справи прокурору району для проведення додаткової перевірки, так як це просить апелянт, вирішення такого питання входить в компетенцію суду першої інстанції. Тому апеляцію слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367, 382 КПК України 1960 року,колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію ОСОБА_5 задовольнити частково.
Постанову Івано-Франківського міського суду від 17 квітня 2014 року по справі за скаргою ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим складом суду.
Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І :
_______________ ___________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10