Провадження №1-кп/639/576/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0001979 від 29.10.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
28.10.2015 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував поблизу буд.№14 по пров. Столярному у м. Харкові, де навпроти двору вказаного будинку знаходився автомобіль моделі «Ford Sierra», червоного кольору, д.р.н. НОМЕР_1 , який належить раніше йому не знайомому ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_4 помітив, що ОСОБА_5 , виходячи із автомобіля, не зачинив двері на сигналізацію, а в салоні на задньому пасажирському сидінні знаходились чотири автомобільних залізних диски моделі «Zorat Wheels». Саме в той час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаних дисків. Надалі, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, спочатку підійшов до автомобіля «Ford Sierra», потім шляхом вільного доступу відкрив задні праві двері, звідки таємно дістав залишені без нагляду два автомобільних залізних диска моделі «Zorat Wheels». Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №10487 від 16.11.2015 року.

30 листопада 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , на підставі ст.ст.468, 469, 471, 473 КПК України укладена угода про примирення. Згідно з укладеною угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці). Потерпілий ОСОБА_5 будь-яких претензій матеріального та морального характеру до підозрюваного ОСОБА_4 з приводу скоєння злочину не має.

Сторонами погоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст.75, 76 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробовуванням.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступних обставин.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Вимогами ч.3 ст.469 КПК України встановлено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину та погоджується на призначення узгодженого покарання. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Потерпілий будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та наданою письмовою заявою потерпілого ОСОБА_5 від 08.12.2015 року.

Прокурор під час судового засідання зазначив, що укладена угода про примирення відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.

Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України. Обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення та примирилися, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Таким чином, дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце мешкання, за яким характеризується в цілому позитивно, раніше не судимий.

Таким чином, узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з підсудного по справі в порядку ст.124 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 30 листопада 2015 року по кримінальному провадженню №0001979 від 29.10.2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведену експертизу на загальну суму 615 грн. (шістсот п`ятнадцять гривень), перерахувавши їх на користь держави (к/п а.с.14).

Речові докази по кримінальному провадженню: два залізних диски марки «Zorat Wheels» - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 як законному власнику (к/п а.с.24, 52).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) прокурору, обвинуваченому та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1