Справа № 1-215/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2011 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Горбатовської С.А.

при секретарі Бурдейній М.П.

за участю:

прокурора Сергєєвої Т.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого охоронцем охоронної фірми ТСК, зареєстрованого і проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 07.07.2010 року, приблизно о 23.30 год., перебуваючи на добовому чергуванні на посту № 20 по охороні громадського порядку на залізничному вокзалі станції Київ - Пасажирський, знаходячись на посадочній платформі, яка розташована між 5 та 6 коліями Центрального залізничного вокзалу станції Київ-Пасажирський, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_3, який сидів на своїй сумці на платформі. З метою перевірки документів, які посвідчують особу, підсудний ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_4 Останній дістав з лівої нагрудної кишені своєї сорочки паспорт і, випадково, дістав гроші, які були скріплені синьою та жовтою резинками, в сумі 6000 гривень та 300 доларів США. У підсудного ОСОБА_2, який вважав, що ОСОБА_3 не помітив як дістав гроші разом з паспортом, виник умисел на за володіння грошами ОСОБА_3 Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, підсудний ОСОБА_2 відкрито викрав гроші в сумі 6000 грн. та 300 доларів США, які згідно курсу НБ України станом на 07.07.2010 року становлять 2372 грн. 52 коп., після чого паспорт повернув ОСОБА_3 та направився до залу очікування "Конкорс". ОСОБА_3, зрозумівши, що його коштами заволодів ОСОБА_2, підбіг до нього та попросив віддати гроші, на що підсудний ОСОБА_2 відмовився, спричинивши ОСОБА_3 матеріальний збиток на загальну суму 8 372,52 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 07.07.2010 року, о 08.00 год., він заступив на добове чергування на пост № 20 по охороні порядку на вокзальному комплексі ст. Київ-Пасажирський. Приблизно о 23.30 год., він вийшов на платформу між 5 і 6 колією вокзалу, де побачив, що на платформі знаходиться незнайомий йому раніше чоловік, який сидів на сумці, яким, в подальшому, виявився ОСОБА_3 Чоловік видався йому підозрілим і тому він вирішив перевірити у нього документи, попросив чоловіка пред'явити паспорт, на що останній дістав із нагрудного карману своєї сорочки паспорт і разом із ним гроші, перев'язані резинкою. Паспорт і гроші, які випадково застрягли у паспорті, чоловік передав йому. Він, вважаючи, що чоловік не бачить його дій, забрав гроші в сумі 6000 грн. і 300 доларів США, і поклав їх собі у карман, кинув паспорт на сумку чоловіку і пішов до виходу з платформи. Чоловік помітив втрату грошей і побіг за ним. На вимогу чоловіка повернути гроші він відмовився, гроші витратив на власні потреби. 08.07.2010 року він був затриманий працівниками міліції.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 07.07.2010 року, приблизно о 23.30 год., він, чекаючи на поїзд, знаходився на платформі між 5 і 6 колією залізничного вокзалу у м. Києві. В цей час до нього підійшов охоронець, яким, в подальшому, виявився ОСОБА_2, і попросив надати документи для перевірки. Він дістав з карману сорочки, в яку був одягнутий, паспорт, до якого випадково зачепились гроші, перев'язані резинкою, в сумі 6000 грн. і 300 доларів США. ОСОБА_2, побачивши це, швидко взяв паспорт з грошима, відчепив гроші від паспорту і забрав їх собі. Після, ОСОБА_2 кинув паспорт на його сумку і почав уходити з платформи. Оскільки він побачив, як ОСОБА_2 забрав його гроші, він побіг за ОСОБА_2 На його вимогу повернути гроші ОСОБА_2 відмовився, тому він звернувся до міліції.

З приводу призначення міри покарання підсудному ОСОБА_2 ОСОБА_3 просив суд не призначати підсудному покарання, пов'язане з позбавленням волі.

Покази підсудного ОСОБА_2 відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ст. 299 ч. З КПК України при дослідженні доказів по справі стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, встановивши чи не мас сумніву у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.

З урахуванням зібраних по справі доказів в їх сукупності, суд вважає докази по справі допустимими та достовірними, а вину підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, доведеною, оскільки ОСОБА_2 відкрито викрав чуже майно (грабіж).

При призначенні міри покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, раніше не судимого (а.с. 67), працюючого, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 68), на обліку у лікарів нарколога (а.с. 69) і психіатра (а.с. 70) не перебуває. Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_3 щодо міри покарання по відношенню до підсудного.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

За викладеним, суд вважає, що до підсудного ОСОБА_2 необхідно застосувати міру покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Заявлений по справі цивільний позов суд задовольняє в повному обсязі.

Судових витрат і речових доказів по справі не має.

За викладеним, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, щомісячно з"являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 8 372 грн. 52 коп.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом"янський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: