АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11КП/790/95/16 Доповідач апеляц. інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.187ч.4,121ч.2 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 642/11280/14-к по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст.ст.187ч.4 та 121ч.2 КК України, ОСОБА_11 за ст.198 КК України
за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 8 квітня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 8 квітня 2015 року 2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочин Харківського району Харківської області, цигана, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

5.03.2007 року за ст.ст.185ч.3, 186ч.2, 186ч.3 КК України до 4 років 6 міс. позбавлення волі,

28.05.2013 року за ст.ст.186ч.2, 190ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно вимог ст.75 КК України звільненого від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

19.07.2013 року за ст.186ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно вимог ст.75 КК України звільненого від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

визнано винним і засуджено за ч.4 ст.187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч.2 ст.121 КК України до 10 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 липня 2013 року і остаточно призначено покарання 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Пісочин Харківського району Харківської області, цигана, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , судимого:

4.12.2006 року за ст.185ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно вимог ст.75 КК України звільненого від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

13.04.2011 року за ст.ст.185ч.3, 185ч.2,309ч.1 КК України до 3 років 3міс. позбавлення волі, звільненого 18.02.2014 року умовно достроково на невідбутий строк 5 місяців 3 дні,

визнано винним і засуджено за ч.4 ст.187 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч.2 ст.121 КК України до 10 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Строк покарання обом засудженим ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання з 8 листопада 2014 року.

Задоволено частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 стягнуто солідарно з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 1855грн.06коп. та 34646грн.46коп. Стягнуто також з обвинувачених судові витрати за проведення експертиз.

Запобіжні заходи щодо обвинувачених залишено без змін.

Цим самим вироком засуджено за ст.198 КК України ОСОБА_11 , апеляційну скаргу прокурора щодо якої розв`язано ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року.

З вироком суду від 8 квітня 2015 року не погодилися обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які подали апеляційні скарги і просили скасувати вирок, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильність і неповноту дослідження доказів судом і на те, що смерті потерпілій не завдавали.

Старший групи прокурорів у кримінальному провадженні старший прокурор прокуратури Ленінського району м.Харкова також подав апеляційну скаргу, просив скасувати вирок у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та призначити більш суворі покарання, а саме: ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч.2 ст.121 КК України 12 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначити 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності; ОСОБА_10 - за ч.4 ст.187 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч.2 ст.121 КК України 12 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинувачених, їхніх захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 і ОСОБА_10 визнано винними у наступному:

30 жовтня 2014 року близько о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , запропонував ОСОБА_14 здійснити розбій, на що останній погодився, таким чином вони вступили у злочинну змову. У той же день, приблизно о 21 годині 50 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, відповідно до розділених ролей, ОСОБА_9 розбив вікно будинку АДРЕСА_4 , через яке проник до вказаного будинку, де напав на потерпілу ОСОБА_15 , наніс їй кілька ударів кулаком правої руки в обличчя від чого ОСОБА_15 впала на підлогу, а ОСОБА_9 відчинив вхідні двері будинку, через які до будинку проник ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_9 почав наносити удари кулаками рук по голові потерпілої, та вимагати щоб потерпіла зняла з вух золоті сережки. Та виконала вимогу і передала йому золоті сережки вагою 2,53 грами вартістю 739 гривень 27 копійок. Після цього ОСОБА_9 за волосся відтягнув потерпілу до іншої кімнати, де ОСОБА_9 та ОСОБА_10 нанесли кількісні удари по голові та по тулубу потерпілої, після чого зв`язали її. ОСОБА_10 знаходячись біля зв`язаної ОСОБА_15 , доглядав її, щоб та не кричала та не чинила опору, а ОСОБА_9 заволодів її майном, а саме: мобільним телефоном марки «Нокіа» модель 1650 вартістю 140 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, золотими: хрестиком вагою 1,32 грами вартістю 385 гривень 70 копійок, ланцюжком вагою 2,49 грами вартістю 730 гривень 07 копійок, сережками вагою 9 грамів вартістю 2629 гривень 80 копійок, кулоном вагою 10 грамів вартістю 2932 гривень, кільцем вагою 4 грами вартістю 1172 гривні 80 копійок, грошима у сумі 12000 гривень та 400 доларів США, що згідно курсу валют Національного Банку України станом на 30.10.2014 року становило 5181 гривень 12 копійок. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли і розпорядилися майном, яким вони заволоділи, за власним розсудом. Загалом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи майном ОСОБА_15 на суму 25910 гривень 76 копійок. 31 жовтня 2014 року ОСОБА_15 була доставлена до ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова, де від отриманих травм померла ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21.40год. Насильницькими діями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_15 було заподіяно наступні тілесні ушкодження: голови: важка черепно-мозкова травма; забій головного мозку з осередками контузій правої чолової долі та обох скроневих долей, внутрішньо-черепові крововиливи; множинні синці обличчя, крововиливи в оболонки обох очей; тулубу: закрита травма грудної клітини: множинні переломи ребер з обох боків, забій серця та легенів; закрита травма живота: забій печінки з наявністю крововилива в тканину, множинні синці тулуба; множинні синці кінцівок. Важка черепно-мозкова травма, закрита травма грудної клітини, закрита травма живота відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Смерть потерпілої ОСОБА_15 настала внаслідок важкої сукупної травми та її ускладнень.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини події, правильно кваліфікував дії обвинувачених.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснював, що він заліз до будинку через вікно, побачив там жінку яка хотіла вибігти до іншої кімнати, але впала. Тоді ОСОБА_16 спитав у жінки де вона ховає золото і та сама вказала де лежить золото, але грошей він не знайшов. Перед приходом до будинку він випив приблизно 150 грам горілки. Він тільки зв`язав потерпілій руки та рот.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_9 переліз через забор, відкрив калитку, впустив його та ОСОБА_11 до будинку. Там він побачив зв`язану лежачу на животі жінку. Він слідкувати за тим, щоб жінка не кричала, а ОСОБА_16 ходив по будинку та збирав золото.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_11 пояснила, що після проникнення ОСОБА_17 до будинку вона чула, як жінка у будинку кричить і просить її відпустити та врятувати. ОСОБА_18 зайшла до будинку та побачила, що на підлозі лежала зв`язана жінка біля дивану, яка стогнала, а хлопці стояли біля вхідних дверей у будинку. Вже після того, як вони у-трьох прийшли до себе додому, ОСОБА_16 передав ОСОБА_11 золото, а саме: цепочку, хрестик та сережки. Вона знала, що золото здобуте під час злочину, але взяла його, оскільки їй потрібні були гроші. Наступного ранку ОСОБА_19 приїхала на ОСОБА_20 та здала передане їй золото до ломбарду.

Потерпіла ОСОБА_13 пояснила судові, що приблизно 22 годині 20 хвилин 30.10.2014 року їй подзвонив сусід ОСОБА_21 та повідомив, що її сестру побили та пограбували. ОСОБА_13 одразу ж разом з ОСОБА_21 пішли до сестри. У дворі побачила, що перила від порогу були зламані, провід порізаний. У бдинку побачила, що сестра була вся побита, у крові, на шиї була зав`язана футболка. ОСОБА_13 подзвонила до швидкої допомоги та міліції. Сестра розповіла їй, що коли вона лягла спати, почула стукіт у двері. На її запитання відповіли: «відчиняй, свої прийшли». Поки вона поверталася до своєї кімнати, вони вибили вікно у спальні і залізли до будинку. Також померла розповідала, що вона бачила косооку циганку, а хлопці - цигани її били та тягли за волосся, зняли з неї сережки, а потім почали її катувати, бити і питати материнське золото та смертні гроші. У квартирі все було перевернуто. За життя у померлої у скриньці лежали кулон та каблучка, сережки. Також у неї були 12000 гривень та 400 доларів США, які вона збирала на смерть, і які зберігалися у кімнаті за диваном. Ці гроші пропали.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що 30 жовтня 2014 року приблизно о 20-10 годин у сусідки голосно та довго гавкати собаки. Вона чула стук у двері сусідки, потім почула звуки розбитого скла, а потім голосний крик. Свідок виглянула у вікно і побачила, що у дворі сусідки знаходяться люди і бігають туди - сюди. Чоловік, що зростом по-вище, начебто, бив сусідку. Вона пішла до свого чоловіка і спитала, що робити. Той відповів, щоб вона викликала міліцію. Вона викликала міліцію, і продовжила дивитися у вікно. Дівчина, яка знаходилася у сусідки вдома, тримала пакет, а парубок підбігав до неї, і нібито щось їй носив. Свідок почала дзвонити сусідці на її мобільний телефон, але ніхто не відповідав, у будинку лише погасили світло. Вийшовши на вулицю, свідок побачила, як злочинці вже тікали. Також на вулицю вийшов її чоловік, який наказав викликати швидку допомогу, так як він зустрів сусідку, яка була вся у крові. ОСОБА_22 , зайшовши до будинку сусідки, побачила, що сусідка була сильно побита, обличчя просто «не було», і весь час та говорила, що її побили цигани, які питали, де гроші та золото. У кімнатах будинку сусідки були відчинені дверцята шаф. Коли приїхала швидка допомога, сусідка попросила свідка подивитися у шафі, чи є там коробка з золотом, але ніякої коробки з золотом не було знайдено. Підсудні дуже схожі на тих людей, що були того вечора у будинку сусідки, за своїми статурами. Сусідка весь час носила на собі золоті сережки та якийсь ланцюжок з кулоном.

Свідок ОСОБА_23 дав судові аналогічні показання. Також він пояснив, що особисто бачив, як хлопець та дівчина вибігали з будинку потерпілої. Свідок не став чекати, чи вибіжить з будинку ще хтось, а також вибіг з власного двору на вулицю і почав кидати піщаник у хвіртку сусідки, а потім у зазначених хлопця та дівчину. Тоді вони закрили хвіртку і побігли у зворотному напрямку. Свідок побіг за злочинцями через город, але вже не догнав. Він бачив, що у сусідки в будинку було все розборсане, килими були скручені, у прихожій щось лежало. На шиї у сусідки були намотані якісь ганчірки, вона була побита, боса і у крові, весь час говорила, що її били цигани, ті що приходили до її брата ОСОБА_24 . Також вона говорила, що вони питали про її гроші та золото. 30.10.2014 року до злочину свідок бачив сусідку по обіді, і тоді на ній не було жодних тілесних ушкоджень.

Згідно протоколу огляду місця події від 31.10.2014 року, який проводився за адресою АДРЕСА_4 , на місці зафіксовано обстановку після події, вилучені 2 ВЛС зі СР з коробки з телефону, 1 ВЛС зі СР з коробки духів, 1 ВЛС зі СР з коробки капсул, ніж складний, чоловіча шкіряна перчатка, футболка з РБК з ліжка, тюлеві занавески 2 шт., носова хустина з РБК, рушник (т. 1 а.с. 5-14)

Згідно висновку експерта № 358-Ат/14 від 10.12.2014 року, у зв`язку з подіями 30 жовтня 2014 року у ОСОБА_15 мали місце наступні ушкодження: а) голови важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з осередками контузій правої чолової долі та обох скроневих долей, внутрішньочерепові крововиливи; множинні синьці обличчя, крововиливи в оболонки обох очей; б) тулубу закрита травма грудної клітини: множинні переломи ребер з обох боків, забій серця та гнів, множинні синьці тулуба; в)кінцівок множинні синьці кінцівок. Причиною смерті гр. ОСОБА_15 явилася важка сукупна травма та її ускладнення - поліорганна недостатність. Наявні ушкодження утворилися в результаті дії тупих твердих предметів. За даними судово-медичного дослідження трупу гр. ОСОБА_25 , їй було нанесено багато ударів по голові, обличчю, тулубу та кінцівкам. Стосовно живої людини ушкодження, які були виявлені у гр. ОСОБА_15 поділені наступним чином: важка черепно-мозкова травма та закрита травма грудної клітини відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; множинні синьці животу та кінцівок це ЛЕГКІ тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 85-87);

Згідно висновку експерта № 77/358-Ат/14 від 12.12.2014 року за даними історії хвороби, смерть гр-ки ОСОБА_15 настала у відділенні політравми МКЛШНМД ІНФОРМАЦІЯ_4 о 21.40 год. Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті гр-ки ОСОБА_15 вбачається причинно-наслідковий зв`язок. Смерть потерпілої ОСОБА_15 настала внаслідок сукупної травми. Синьці на верхніх кінцівках, які мали місце у ОСОБА_15 , можна розцінити як ушкодження, характерні для самозахисту.

За даними історії хвороби № 31164 з МКЛШНМД, на момент шпиталізації гр-ка ОСОБА_15 після отримання тілесних ушкоджень могла вчиняти цілеспрямовані дії, такі як говорити, кричати, повзти та інше. Також за даними історії ОСОБА_15 втратила свідомість 05.11.14 р. о 18.00 год. У момент отримання ушкоджень ОСОБА_15 змінювала своє положення тіла. Взаєморозташування нападників у момент заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень могло змінюватися. Враховуючи, що у ОСОБА_15 були виявлені ушкодження голови, обличчя, грудної клітини, живота, верхніх та нижніх кінцівок, сказати, що вони утворилися від одного удару, неможливо. Потерпілій було нанесено багато ударів, можливо, ногами та руками. На момент шпиталізації ОСОБА_15 була тверезою (т. 1 а.с. 93-95)

У судовому засіданні вказані висновки підтвердила експерт ОСОБА_26 , яка вказала, що вона приймала участь під час проведення слідчого експерименту за участю обвинувачених. Будь-якого тиску на обвинувачених не чинилося. Показання, які давали обвинувачені під час слідчого експерименту, лише частково відображають ті обставини, за яких були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_15 . За тих обставин, на які посилалися обвинувачені (щодо того, що вони били долонею по спині) не могли утворитися такі тілесні ушкодження.

Згідно протоколів проведення слідчих експериментів від 27.11.2014 року, ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у присутності захисників розповіли про обставини проникнення до домоволодіння АДРЕСА_4 30.10.2014 року, та пояснили, що Бєлашови разом нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_15 , зв`язали її та заволоділи її майном, а саме золотими сережками та ланцюжком із хрестиком, грошовими коштами у сумі 150 грн., вказали за допомогою манекену послідовність та механізм своїх дій. До протоколів додано ілюстративний матеріал (т. 2 а.с 49-59, 74-85, 100-107);

Згідно висновку експерта № 72/358-Ат/14 від 12.12.2014 року механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце у гр. ОСОБА_15 , не відповідають механізму їх нанесення, на який вказали обвинувачені в ході слідчого експерименту і частково відповідають способу їх нанесення, на який вказали вони у ході допитів. (т. 2 а.с 65-68, 91-94, 113-116);

Згідно наданих ПТ ЛОМБАРД ЛЮБИЙ ДРУЖЕ Даниленко і компанія заставного білету № 000047334/03 від 31.10.2014 року ОСОБА_11 отримала кредит під заставу сережок золотих із камнями б.к. пара вагою 3, 15/2,53 гр.; хреста золотого 1, 34/1/32 гр., ланцюга золотого 2,59/2,49 гр. (т. 2 а.с. 118-122);

Згідно висновку експерта № 4080 від 16.12.2014 року ринкова вартість майна, що підлягає судово-товарознавчій екпертизі, станом на 30.10.2014 року, при умовах (обмеженнях), зазначених у дослідницькій частині становить 8729,64 грн., в тому числі: вартість мобільного телефону марки НОКИА модель 1650 (без врахування вартості комплектних пристроїв), на вторинному ринку, становить 140грн.00коп.; вартість сережок зі сплаву золота 583 проби вагою 2,53гр., у вигляді брухту металу, становить - 739грн.27коп.; вартість хрестика зі сплаву золота 583 проби вагою 1,32гр., у вигляді брухту металу, становить - 385грн.70коп.; вартість ланцюжка зі сплаву золота 585 проби вагою 2,49гр. у вигляді брухту металу, становить - 730грн.07коп.; вартість сережок зі сплаву золота 583 проби вагою 9гр., у вигляді брухту металу, становить 2629грн.80коп.; вартість кулону зі сплаву золота 585 проби вагою 10 гр., у вигляді брухту металу, становить 2932грн.00коп.; вартість кільця зі сплаву золота 585 проби вагою 4гр., у вигляді брухту металу, становить 1172 грн.80 коп.(т. 2 а.с. 130-132);

Згідно висновку експерта 4210-И/14 від 17 грудня 2014 року на шапці спортивній (об`єкти №№1,3,4), вилученій 08.11.2014г. під час огляду місця події, виявлено піт без домішків крові, походження якого можливе від ОСОБА_14 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 169-172);

Згідно висновку експерта № 4209-И/14 від 19 грудня 2014 року на перчатці шкіряній, наданій на дослідження виявлений піт без домішків крові, походження якого можливе від ОСОБА_14 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 (т. 2 а.с. с. 182-185).

Суд першої інстанції дав належну оцінку зазначеним доказам у їхній сукупності, правомірно визнав їх допустимими і належними. Показання з чужих слів потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_23 в частині того, що їм розповіла ОСОБА_15 про обставини нападу на неї, що били її обидва чоловіка, та переліку майна яке у неї відібрали, суд визнав допустимими доказами, оскільки ці показання підтверджено іншими допустимими доказами, як це вимагає ч.2 ст.97 КПК України. Ці показання тотожні також з первинними показаннями ОСОБА_15 , які відображені в протоколі допиту її в якості потерпілої (т. 1 а.с. 22-25).

Суд першої інстанції дав належну оцінку і показанням обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , обґрунтовано визнав їх, в частині заперечення заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, такими, що обумовлені метою захисту.

Посилання обвинувачених в апеляційних скаргах на ті ж самі заперечення та на протиріччя у показаннях свідків колегія суддів визнає такими, що обумовлені метою уникнути відповідальності. Так, матеріалами кримінального провадження було встановлено, що саме обвинувачені Бєлашови завдали потерпілій сукупність тілесних ушкоджень, зазначених в експертному висновку, від яких настала смерть ОСОБА_15 . Причетність до їх заподіяння будь-якої іншої особи, як і причетність до зникнення майна потерпілої інших осіб, не встановлена. Допитані свідки посилалися на ті конкретні обставини, які спостерігали вони особисто та на те, що їм стало відомо зі слів ОСОБА_15 . Протиріч у показаннях свідків колегія суддів не вбачає. Порушень норм КПК України з боку органу досудового слідства та суду першої інстанції колегія суддів також не вбачає.

Дії ОСОБА_9 і ОСОБА_10 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст.187 та ч. 2 ст.121 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з прониканням до житла та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Покарання за ч.2 ст.121 КК України обвинуваченим призначено у відповідності с вимогами ст.65 КК України достатнє і необхідне для виправлення і запобігання скоєнню ними інших злочинів.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо невідповідності покарання, призначеного за ч.4 ст.187 КК України, як характеру злочину, так і даним про особи обвинувачених, внаслідок надмірної м`якості.

Так, формально суд першої інстанції послався на те, що судом вивчено дані про особи обвинувачених, те що обидва обвинувачених є судимими, ОСОБА_9 інкриміновані злочини вчинив у період наданого судом іспитового строку.

Разом з тим, судом не враховано те, що усі три рази ОСОБА_9 засуджувавсь за тяжкі злочини, в т.ч. за грабежі, а ОСОБА_10 двічі за крадіжки, і у т.ч. з проникненням до володіння іншої особи.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених суд першої інстанції визнав вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, і з невідомих причин не визнав такими рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку. Чому суд не вважав обставини, що зазначені у п.1 та п.6 ч.1 ст.67 КК України, такими, що обтяжують покарання, у вироку не зазначено. Колегія суддів вважає за необхідне визнати ці обставини таким, що обтяжують покарання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи покарання за ч.4 ст.187 КК України і, як наслідок - за сукупністю злочинів та вироків, недостатньо врахував тяжкість злочину, характер дій обвинувачених, які з метою заволодіння майном нанесли багато ударів жінці похилого віку, сукупність обставин, що обтяжують покарання, і обрав захід примусу, явно недостатній для досягнення цілей, що визначені у ст.65 КК України, у зв`язку з чим вирок суду в певній частині має бути скасований з ухваленням колегією суддів свого вироку.

В решті вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

А тому вимога прокурора в апеляційній скарзі про скасування вироку взагалі, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і ніяк не вмотивована.

Не може колегія суддів погодитися з прокурором і щодо розрахунку термінів покарання. Так, прокурором запропоновано призначити покарання на певний строк, приєднати до нього частину іншого покарання, а остаточне покарання визначити у тому самому розмірі, що є алогічним з арифметичної точки зору. Неможна погодитися і з вимогою прокурора про призначення покарання у виді 12 років позбавлення волі за ч.2 ст.121 КК України. Адже ця норма взагалі не передбачає такого терміну покарання.

Оскільки обвинувачені з 8 квітня 2014 року перебувають під вартою у слідчому ізоляторі, колегія суддів вважає за необхідне застосувати нову редакцію ч.5 ст.72 КК України, оскільки ця норма є імперативною і не потребує будь-яких звернень до суду щодо її застосування.

Керуючись ст.ст. 407,409,420 КПК України, колегія суддів,-

ПРИСУДИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково
Вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 8 квітня 2015 року щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в частині призначеного їм покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_9 покарання: за ч.4 ст.187 КК України 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч.2 ст.121 КК України 10 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

На підставі ст.71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 липня 2013 року і остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 14 /чотирнадцяти/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Призначити ОСОБА_10 покарання: за ч.4 ст.187 КК України 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, за ч.2 ст.121 КК України 10 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 13 /тринадцяти/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 і ОСОБА_10 як відбуте покарання час тримання під вартою у цій справі в період з 8 листопада 2014 року по 25 січня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Копію вироку апеляційного суду негайно вручити засудженим і прокурору.

Вирок апеляційного суду, відповідно до ч.4 ст.532 КПК України, набирає законної сили з моменту його проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Подача касаційної скарги не зупиняє виконання вироку.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_27 ОСОБА_28 ОСОБА_29 ОЧЕРЕТНИЙ