Справа 1-111/11
Вирок

Іменем України

25 січня 2011 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю прокурора Рябих С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

18 квітня 2003 року Комсомольським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 28.07.2006 року по відбуттю строку покарання.

за ч. 3 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності за таких обставин:

12 квітня 2010 року, приблизно о 01-00 год., ОСОБА_1, з метою заволодіння чужим майном, прибув на територію Виробничого підприємства «Промбудконструкція», розташованого по вул.. Будівельників, 56 в м. Комсомольську, де здійснивши проникнення до приміщення електрощитової через отвір над дахом, шляхом пошкодження чарунки №5, таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав 7 штук мідних шин (половину від запланованої кількості) загальною вагою 2,535 кг. та вартістю 96 грн.33 коп. Викраденим розпорядився на власний розсуд, здавши в той же день викрадене майно на пункті прийому металобрухту, розташованому по вул.. Строна в м. Комсомольську, поблизу Автостанції..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 2 дні потому, 14 квітня 2010 року, приблизно о 05-00 год., ОСОБА_1, з метою доведення єдиного злочинного наміру до кінця, знову прибув на територію згаданого підприємства, і здійснивши проникнення до приміщення електрощитової в аналогічний із попереднім епізодом спосіб, викрав залишок мідних шин загальною вагою 2,535 кг. та вартістю 96 грн.33 коп., і з місця події зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Свою вину в предявленому обвинуваченні підсудний визнав повністю. Підтвердив суду, що за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку 12 квітня та 14 квітня 2010 року з приміщення електрощитової Виробничого підприємства «Промбудконструкція» викрав 14 мідних шин, які демонтував за допомогою принесених із собою інструментів. Під час здачі на металобрухт останніх семи шин із 14 викрадених шин, був затриманий працівниками міліції, що підтверджене в матеріалах справи відповідним протоколом огляду та вилучення предметів (а.с. 13,14).

Вартість та обсяг викраденого підтверджений по справі даними інвентаризації по підприємству і підсудним по суті не оспорюється.

Вирішуючи питання щодо правової оцінки дій підсудно, суд виходить з наступного:

На стадії досудового слідства дії ОСОБА_1 були кваліфіковані органом досудового слідства за ч.3 ст.186 КК України, як грабіж, поєднаний з проникненням в приміщення. Згадана правова оцінка була надана на основі показань сторожа ОСОБА_2, який за версією слідства намагався затримати крадіжника, а той, долаючи опір сторожа, та утримуючи викрадене майно, зник з місця події.

Сам підсудний суду показав, що 14 квітня 2010 року, повністю демонтувавши залишок запланованих до викрадення шин та збираючись до виходу, почув зовні шаги, і зрозумів, що то був сторож. Скориставшись тим, що вихід із приміщення еклектрощитової можливий лише через верхнє вікно над дахом, він, дочекавшись, доки сторож пішов в обхід приміщення, виліз через вікно на вулицю, і утримуючи викрадене, з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний судом в якості свідка сторож підприємства ОСОБА_2, підтвердив суду, що дійсно, в ніч на 14.04.2010 року, здійснюючи черговий обхід території, почув в приміщенні електрощитової сторонні звуки. Через відсутність ключів та неможливість зайти до приміщення через вхідні двері, вирішив обійти приміщення електрощитової, намагаючись зазирнути в приміщення з іншого боку. Саме в цей момент почув, що хтось вистрибнув з вікна, і незважаючи на його вимогу зупинитися, побіг в напрямку вул.. Будівельників. Після того, як злочинець втік з місця події, він одразу зателефонував в міліцію, після чого на місці вчинення злочину були знайдені інструменти та куртка підсудного, що підтверджене в матеріалах справи відповідним протоколом огляду, та доданими до нього фототаблицями (а.с. 16-24).

Отже, приймаючи до уваги, що демонтувавши шини, та дочекавшись, поки сторож піде в обхід приміщення, ОСОБА_1, вистрибнувши з вікна електрощитової, по суті таємно заволодів майном і набув реальної можливості розпорядитися ним на власний розсуд, що по суті і відбулося, суд вважає, що дії підсудного, які виразились в таємному, повторному викраденні чужого майна, повязаному з проникненням в приміщення, підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що підсудний вчинив тяжкий злочин, і в якості обставини, що помякшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини та щире каяття у вчиненні злочину.

За висновком ЛКК підсудний практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. Проживає в родині з матір ю та сестрою, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги від сусідів. Не працює, зі слів підсудного існує за рахунок випадкових заробітків у приватних осіб.

Вирішуючи питання про вид покарання, враховуючи дані про особу підсудного, та відсутність тяжких наслідків від скоєного, приймаючи до уваги, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі, вважає можливим його виправлення без відбування покарання, з встановленням іспитового строку в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Звільняючи ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, суд, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покладає на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в:

ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю на один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок суду протягом 15 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь