11-кп/775/330/2015(м)
264/1698/13-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі кримінальне провадження за апеляційними скаргами та доповненнями до них захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2013 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Максимівка Волноваського району Донецької області, непрацюючий, раніше не судимий, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 13 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ст. 187 ч. 4 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточно призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Чапаєвська Самарської області РФ, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацююча, мешкаюча за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима: 10 грудня 2003 року Першотравневим районним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки; постановою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 13 грудня 2005 року іспитовий строк скасований та направлена для відбування призначеного покарання, звільнена 07 травня 2008 року на підставі акту про помилування,

засуджена за ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 13 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю; за ст. 187 ч. 4 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку обвинувачені вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.

26 листопада 2012 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 за попередньою змовою у групі осіб із своєю співмешканкою ОСОБА_9 , яка з вересня 2010 року по червень 2012 року працювала на посаді поштарки у 24 відділенні зв`язку м. Маріуполя та була обізнана із звичками, матеріальним становищем та обставинами побуту осіб похилого віку, які мешкали на території, яку вона обслуговувала в силу своїх професійних обов`язків у вигляді виплати пенсій, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а ОСОБА_9 повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_3 . Згідно із попередньою домовленістю та діючи за попередньо розробленим планом обвинувачена ОСОБА_9 залишилась на сходовому майданчику між другим та третім поверхами третього під`їзду вказаного будинку, де спостерігала за обстановкою, а обвинувачений ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що двері квартири ОСОБА_10 в силу його звички не зачинені, шляхом вільного доступу через відкриті двері проник до квартири, де був застигнутий на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_10 , у наслідок чого обвинувачений ОСОБА_8 вирішив вийти за межі попередньої домовленості з ОСОБА_9 та вчинити розбійний напад на ОСОБА_10 , поєднаний із заподіянням тілесних ушкоджень, та протиправне заподіяння смерті з корисливих мотивів. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з користі та бажаючи настання смерті потерпілого, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , який знаходився при вході до жилої кімнати та напав на останнього, під час чого із значною силою схопив шию потерпілого руками та сильно стиснув її, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_10 .. В цей час ОСОБА_9 через тривалу відсутність ОСОБА_8 вирішила увійти до квартири потерпілого з метою сприяти ОСОБА_8 у вчиненні злочину. Увійшовши до квартири та зачинивши за собою вхідні двері, ОСОБА_9 побачила, що ОСОБА_10 лежить на підлозі і зрозуміла, що ОСОБА_8 вийшов за межі попередньої домовленості між ними на вчинення крадіжки, а його дії переросли у розбійний напад. Свідомо допускаючи можливість того, що ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 , вона вирішила підтримати ОСОБА_8 у вчиненні ним зазначених злочинів. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з користі, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи грошовими коштами у розмірі 400 грн. та продуктами харчування, які не мають матеріальної цінності.

Після вчинення цього кримінального правопорушення, розуміючи той факт, що при його вчиненні не виникло складності, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вирішили продовжити свої злочинні дії, спрямовані на вчинення у подальшому корисливих злочинів, будучи при цьому готові вчинити розбійні напади, а при необхідності вбивства людей.

Реалізуючи свій злочинний намір, 06 грудня 2012 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою у групі осіб, а ОСОБА_8 будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та розбій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прийшли за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , проникли у цю квартиру, де вчинили напад на потерпілу, під час якого ОСОБА_8 схопив обома руками потерпілу за шию, із значним зусиллям здавив її, повалив потерпілу на підлогу, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження та тримав її таким чином до тих пір, доки вона не перестала подавати ознаки життя. ОСОБА_9 у цей час заволоділа грошима у сумі 620 грн., тонометром для вимірювання тиску, продуктами харчування, та засобом для миття посуду «Гала».

Крім того, 31 грудня 2012 року о 15-00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб, будучи особами, які раніше вчинили умисне вбивство та розбій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету розбійного нападу на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийшли за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_5 , де заздалегідь домовившись та розподіливши ролі, проникли у цю квартиру, де обвинувачений ОСОБА_8 підійшов до потерпілої ОСОБА_12 і реалізуючи їх спільний злочинний намір, спрямований на вчинення розбійного нападу та умисного вбивства потерпілої, керуючись корисливими мотивами та бажаючи настання смерті останньої, перебуваючи у коридорі вказаної квартири, скоїв на неї напад, у ході якого, схопивши обома руками потерпілу за шию, із значним зусиллям здавив її, повалив потерпілу на підлогу, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження та тримав її таким чином до тих пір, доки вона не перестала подавати ознаки життя. ОСОБА_9 , під час цього заволоділа пляшкою напою «мартіні», грошима у розмірі 48 грн., мобільним телефоном «самсунг Х 620» вартістю 350 грн., тонометром для вимірювання тиску, пакетом та пляшкою рослинного масла, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 496,97 грн..

У апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд з тих підстав, що судом першої інстанції істотно порушені вимоги КПК та фактично не призначене покарання за вчиненні кримінальні правопорушення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, суд вийшов за межи пред`явленого обвинувачення. Посилається на те, що як на досудовому розслідуванні, так і у суді інтереси ОСОБА_8 захищав захисник ОСОБА_13 , який не надав договір, а також надав ордер, який не відповідає вимогам закону, при цьому цей захисник фактично ніяк не виконував свої обов`язки. Суд першої інстанції, призначаючи покарання за ст. 187 ч. 4 та ст. 115 ч. 2 КК України не призначив покарання за кожним епізодом, а тому порушив вимоги ст. 70 КК України та п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Суд визнав винним ОСОБА_8 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, яка раніше вчинила умисне вбивство, а також за ст. 187 ч. 4 КК України як розбійний напад, спрямований на заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Разом з тим за епізодом відносно потерпілого ОСОБА_10 обвинуваченому ОСОБА_8 було об`явлено про підозру за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині із корисливих мотивів, а також розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, оскільки він не вчиняв кримінальні правопорушення, за які його засудили, а оговорив себе, оскільки був обманутий робітниками міліції та захисником про те, що якщо він визнає себе винним, то йому не буде призначене довічне позбавлення волі. Крім того, судовий розгляд по справі був проведений за участю захисника, повноваження якого були оформлені з порушенням закону, а тому вважає, що розгляд справи був проведений без участі захисника.

Обвинувачена ОСОБА_9 у апеляційній скарзі також просить вирок скасувати, кримінальне провадження повернути на новий судовий розгляд. Вказує, що суд допустив однобічність та неповноту, істотно порушив КПК, не дав оцінку доказам. Не дав оцінку суд тому, що про смерть потерпілих вона узнала тільки 28.12.2012 року від ОСОБА_14 .. ЇЇ вина у вчинені вбивств не доведена. У мотивувальній частині суд посилається на пояснення експертів, чим порушені норми КПК. Судом не перевірена причетність інших осіб до вбивства ОСОБА_10 .. Крім того, суд не взяв до уваги, що захисник ОСОБА_15 фактично не захищав її, оскільки не заявляв ніякі клопотання, а тому вважає, що кримінальне провадження було розглянуто за відсутності захисника.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 прокурор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без змін, оскільки її твердження є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та доповнень до них, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг та доповнень до них, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг та доповнень до них, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на захист.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу цих приписів та ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, засуджений має право на захист, яке полягає у тому числі й у наданні йому можливості користуватися ефективною правовою допомогою захисника. У свою чергу суд зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Ч. 2 ст. 20 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.

Недотримання цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Згідно ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.

По даному провадженню встановлено, що адвокати ОСОБА_16 і ОСОБА_17 виконували свої обов`язки формально, не мали конфіденційних побачень з підзахисними, а також не ознайомилися з матеріалами кримінального провадження, чим порушили права обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на захист, на що звернув свою увагу ВССУ в своїй ухвалі від 07.07.2015 року по даному кримінальному провадженню.

Крім того, суд першої інстанції не врахував практики Європейського суду з прав людини, який наголошував, що у ситуаціях, коли нездатність призначеного адвоката ефективно здійснювати захист є об`єктивно очевидною, обвинувачений не мусить сам подавати відповідні скарги або привертати до цього увагу органів держави.

У справі Санніно проти Італії (рішення № 30961/03 від 27 квітня 2006 року) національні суди призначали заявникові нових захисників на кожному слуханні, які не готувалися до участі у слуханнях та були незнайомі з його справою. Європейський суд постановив, що національний суд не зміг забезпечити ефективний захист, хоча заявник не скаржився на ситуацію до суду або своїм адвокатам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п. 4 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Не змога забезпечити ефективний захист та надати кваліфіковану правову допомогу, виконання своїх обов`язків захисниками формально, а саме, те, що вони не мали конфіденційних побачень з підзахисними, а також не ознайомлювалися з матеріалами кримінального провадження по суті є відсутністю захисника під час судового провадження.

З урахуванням того, що судом першої інстанції допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку іншим доводам апеляційних скарг та доповнень до них.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, ретельно перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах та доповненнях до них, а також перевірити інші доводи, викладені в касаційних скаргах, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, яке відповідає положенням ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги та доповнення до них захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 серпня 2013 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судді: