АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні № 0000159 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення ГПУ ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000159 за ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 191, ч.1 ст.209 КК України.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя відмовив у накладенні арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_7 , що було вилучено за місцем мешкання останнього та під час обшуку нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , пославшись на те, що вказане майно є тимчасово вилученим, обшуки проводились 25.03.2015р. та 03.04.2015р. , отже слідчим пропущено строк звернення до суду із клопотання про арешт, який ч.5 ст.171 КПК України встановлений не пізніше наступного робочого дня після вилучення. Слідчий суддя також зазначив, що слідчий та прокурор з клопотання про поновлення строку не звертались, а слідчий суддя позбавлений права вирішення цього питання за власної ініціативи.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту.

В обґрунтування наведених вимог автор апеляції зазначає, що ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2015р. та 02.04.2015р. було надано дозвіл на проведення обшуку та прямо надано дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки, засобів для збереження інформації, мобільних телефонів, на яких могла відобразитись інформація щодо вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, тобто вилученого майна.

Крім цього, апелянт зазначає, що ч.5 ст.191 КК України передбачає безумовну конфіскацію майна.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи власника майна та представника власника майна, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, головним слідчим управлінням МВС здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000159 від 23.03.2015 р. за підозрою колишнього Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_9 та його заступника ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 189 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.

25.03.2015 р. заступник начальника відділу ГСУ МВС України ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку в нежитлових приміщеннях, розташованих по АДРЕСА_1 , які відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24.03.2015 № 3962 (и-2015) на праві власності не зареєстровані та використовуються, як адміністративні приміщення Державною службою України з надзвичайних ситуацій.
25.03.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання заступника начальника відділу ГСУ МВС України ОСОБА_10 було задоволено і надано дозвіл на проведення обшуку в нежитлових приміщеннях, розташованих по АДРЕСА_1 , які відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24.03.2015 № 3962 (и-2015) на праві власності не зареєстровані та використовуються, як адміністративні приміщення Державною службою України з надзвичайних ситуацій.
25.03.2015 р. у вище вказаних нежитлових приміщеннях було проведено обшук.

27.03.2015 р. ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме в умисних діях, які виразилися у вимозі передачі чужого майна з погрозою обмеження прав та законних інтересів (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням свого службового становища, та в умисних діях, які виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах.
02.04.2015 р. заступник начальника відділу ГСУ МВС України ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .
02.04.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання заступника начальника відділу ГСУ МВС України ОСОБА_10 та надано дозвіл на проведення обшуку в будинку та господарських спорудах за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві власності зареєстровані за ОСОБА_11 .
03.04.2015 р. було проведено обшук в будинку та господарських спорудах за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві власності зареєстровані за ОСОБА_11
27.07.2015 р. слідчий слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення обшуків в нежитлових приміщеннях, розташованих по АДРЕСА_1 , які відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24.03.2015 № 3962 (и-2015) на праві власності не зареєстровані та використовуються, як адміністративні приміщення Державною службою України з надзвичайних ситуацій а також та в будинку та господарських спорудах за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві власності зареєстровані за ОСОБА_11 .
29.07.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в задоволення клопотання слідчого про накладення арешту було відмовлено.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, що було вилучено в ході обшуків, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, власника майна та його представника, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Разом з тим колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, які були надані до суду апеляційної інстанції, органом досудового розслідування а ні під час проведення обшуків, а ні під час розгляду клопотання про арешт майна в суді першої інстанції не надано доказів того, що вилучені під час обшуків речі відповідають критеріям, визначених ч. 2 ст. 167 КПК України, таким чином вказане в клопотанні слідчого майно, на яке він просив накласти арешт, слід вважати тимчасово вилученим майном.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, що відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так, з матеріалах кримінального провадження, в межах якого подано клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, вбачається, що обшуки проводилися 25.03.2015 р. та 03.04.2015 р. відповідно, того ж дня вилучалося і майно, а саме мобільні телефони, планшети та ноутбуки, однак слідчий звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно лише 27.07.2015 р., тобто з пропуском строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України та з клопотанням про поновлення цього строку він до суду першої інстанції не звертався.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді, яким відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна що було вилучене в ході проведення обшуків в нежитлових приміщеннях, розташованих по АДРЕСА_1 , які відповідно до листа Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24.03.2015 № 3962 (и-2015) на праві власності не зареєстровані та використовуються, як адміністративні приміщення Державною службою України з надзвичайних ситуацій а також та в будинку та господарських спорудах за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві власності зареєстровані за ОСОБА_11 , є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, з викладених у ній доводів без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000159 за ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні № 0000159 ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

____________ ______________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3