Провадження № 1-кп/369/513/15
В И Р О К
іменем України
16.10.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003449 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, який має вищу освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
-у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
11 вересня 2015 року близько 9 години обвинувачений ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-21093», д/н НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_6 , із корисливих мотивів, реалізовуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника транспортного засобу поблизу, підійшов до автомобіля «ВАЗ-21093», д/н НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку № 1 по провулку Танковому в с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області, та через незачинені двері проник до салону вищевказаного автомобіля, де, скориставшись наявним в замку запалювання ключем, запустив двигун та розпочав рух зазначеного транспортного засобу. В подальшому, вказаним транспортним засобом ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_5 11.09.2015 року о 09 годині 15 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, перебуваючи в салоні автомобіля «ВАЗ-21093», д/н НОМЕР_1 , таємно викрав з переднього пасажирського сидіння чоловічу шкіряну барсетку чорного кольору вартістю 614 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 200 грн., шкіряне портмоне вартістю 244 грн., два записних блокноти та запасний комплект ключів від вказаного автомобіля, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять. Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 1058 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав та суду показав, що він працював у ОСОБА_6 на будівництві. В ніч з 10 на 11.09.2015 року він відпочивав з друзями та вживав спиртні напої. Вранці 11.09.2015 року на роботу вирішив добиратися на таксі, але не мав коштів, тому у телефонній розмові він домовився з ОСОБА_7 , що він заплатить за таксі по приїзду на будівництво. Коли приїхав, то ОСОБА_8 сказав, щоб він взяв гроші у його автомобілі «ВАЗ», який був припаркований біля будівництва поблизу паркана будинку АДРЕСА_3 . Коли він брав гроші, то побачив ключі в замку запалення, тому вирішив викрасти автомобіль. З цією метою сів за кермо, завів автомобіль ключами, які були в замку запалення та поїхав, але загруз в лісопосадці, там залишив автомобіль, проте забрав з нього барсетку ОСОБА_6 , яку біля метро «Святошино» виміняв на шаурму, гроші з гаманця витратив на власні потреби та пішов додому в гуртожиток по АДРЕСА_4 , де ліг спати. Вранці 12.09.2015 року, коли прокинувся, зателефонував ОСОБА_8 та хотів віддати документи, які забрав з барсетки. ОСОБА_8 приїхав до нього з товаришем та відвезли його до міліції. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 суду подав заяву, в якій просив розглядати кримінальне провадження у його відсутність, оскільки він не має претензій до ОСОБА_5 .

З письмових документів кримінального провадження слідує, що 12.09.2015 року до ЄРДР за № 0003449 були внесені відомості за заявою ОСОБА_6 з приводу того, що 11.09.2015 року близько 9 години ОСОБА_5 , перебуваючи в АДРЕСА_3 незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем «ВАЗ-21093», д/н НОМЕР_1 (том 2 а.с. 1, 5). Протоколом огляду від 11.09.2015 року, проведеного 11.09.2015 року з 13.05 до 14.40 в присутності двох понятих зафіксоване розташування виявленого на відстані 115 метрів від будинку АДРЕСА_3 автомобіля «ВАЗ-21093», д/н НОМЕР_1 (том 2 а.с. 6-11). Документи ОСОБА_6 , які були вилучені у ОСОБА_5 - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ВАЗ-21093», д/н НОМЕР_1 , посвідчення водія ОСОБА_6 , два записні блокноти, шкіряне портмоне, оглянуті протоколом огляду від 12.09.2015 року (том 2 а.с. 15-19). Під час слідчого експерименту, проведеного 14.09.2015 року, підозрюваний ОСОБА_5 відтворив обставини вчинених ним злочинів (том 2 а.с. 74-80). 22.09.2015 року до ЄРДР за № 0003594 були внесені відомості щодо викрадення майна ОСОБА_6 (том 2 а.с. 81). Висновком спеціаліста від 23.09.2015 року визначена залишкова вартість чоловічої шкіряної барсетки розміром 20х30 см, яка має три внутрішніх відділення та задньої сторони окреме відділення, яке застібається на блискавку, станом на 11.09.2015 року 614 грн., залишкова вартість шкіряного портмоне з написом «Посвідчення водія» станом на 11.09.2015 року 244 грн. (том 2 а.с. 89). Постановою від 29.09.2015 року прокурора прокуратури Києво-Святошинського району Київської області матеріали кримінальні провадження № № 0003449, 0003594 відносно ОСОБА_5 були об`єднані в одне кримінальне провадження № 0003449 (том 2 а.с. 94-95).

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд визнає, що допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 дав суду правдиві послідовні покази, які підтверджуються письмовими документами, дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини злочинів, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що під час судового провадження поза всяким сумнівом доведена вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом та за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості та наслідки вчинених ним діянь, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, характер і мотиви вчинення злочинів, його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що злочини за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_5 раніше не судимий (том 2 а.с. 52), за місцем тимчасового проживання характеризуються посередньо (том 2 а.с. 53), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 54), обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а тому, з урахуванням встановлених судом обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який виявив щире каяття, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді обмеження волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, та за ч. 1 ст. 185 КК України у виді виправних робіт з остаточним призначенням покарання за сукупністю злочинів, виходячи з принципу поглинення менш суворо покарання, більш суворим, на підставі ст. 70 КК України, зі звільненням від призначеного остаточного покарання з встановленням іспитового строку, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді виправних робіт строком на 2 (два) роки з щомісячним відрахування в дохід держави 10 (десяти) відсотків заробітку.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у справі: автомобіль марки «ВАЗ-21093», д/н НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «ВАЗ-21093», д/н НОМЕР_1 , посвідчення водія ОСОБА_6 , два записні блокноти, шкіряне портмоне, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити в його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1