Дата документу Справа № 334/1672/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/1672/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1539/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м.Запоріжжі матеріали кримінальних провадженнь за №0000448 від 30.01.2015р., № 0000858 від 27.02.2015 р., №0000055 від 05.01.2015 року за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2015 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 01.02.2005р. Ленінським райсудом м.Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

2) 19.06.2007 р. Хортицьким райсудом м.Запоріжжя за ч.2 ст. 187 , ч.2 ст.186 до 7 років позбавлення волі;

3) 02.11.2011 р. Бердянським міськрайсудом Запорізької області за ст. 309 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Лисичанська Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 27.12.1999 р. Лисичанським міськрайсудом Луганської області за ст. 142 ч.2, 141 ч.2, 140 ч.2 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;

2) 21.09.2006 р. Лисичанським міськрайсудом за ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 187 ч.1 КК України до 8 років 7 місяців позбавлення волі; звільненого 22.12.2014 р. по відбуттю покарання;

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1)26.01.2001 р. Хортицьким райсудом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2) 11.11.2002 р. Орджонікідзевським райсудом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

3) 19.08.2008 р. Хортицьким райсудом за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу у сумі 850 грн.;

4) 21.07.2009 р. Ленінським райсудом м. Запоріжжя за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

5) 15.11.2011 р. Хортицьким райсудом за ст.307 ч.2, 309 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

6) 08.12.2012 р. Хортицьким райсудом за ч.2 ст.309 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

7) 02.02.2015 р. Хортицьким райсудом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України на 3 місяці арешту;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурора ОСОБА_11 ,

захисники адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, провадження повернути на новий судовий розгляд, вказуючи на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим за тих підстав, що попереднього зговору в них не було, як це зазначено у вироку, оскільки ОСОБА_12 просив їх надати допомогу в буксируванні автомобіля на ремонт і при цьому не зламував замки, тому він не знав про те, що скоюється злочин, що саме він керував автомобілем ВАЗ, оскільки ОСОБА_13 не може керувати транспортними засобами, при цьому ніхто із свідків його не впізнав, крім того, вважає, що звукозапис не відповідає викладеному у вироку;

- адвокат ОСОБА_9 просить вирок у відношенні ОСОБА_8 скасувати, постановити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_8 виправдати за ч.2 ст.289 КК України за тих підстав, що в основу обвинувального вироку покладено недопустимі докази: протокол слідчого експерименту та протокол пред`явлення особи для впізнання, оскільки впізнання проводилось без понятих, суд не дослідив та не дав правової оцінки показанням підсудного ОСОБА_6 про те, що інші учасники події не могли знати про його злочинний намір, так як між ними не було змови щодо викрадення автомобіля, крім того, суд безпідставно частково приєднав покарання за вироком Хортицького райсуду від 02.02.2015 р., тим самим допустив подвійне покарання; невірно розглянув цивільний позов, оскільки фактично шкоду потерпілому було заподіяно особами, які розібрали автомобіль і продали його частинами;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати, оскільки його невинуватість доведена показаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , він лише причипив буксувальний трос, автомобіль не крав як ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , авто не розбирав, як це зробив ОСОБА_14 ;

-адвокат ОСОБА_10 просить вирок у відношенні ОСОБА_7 скасувати , оскільки ОСОБА_7 не мав умислу на заволодіння автомобілем, він тільки за проханням ОСОБА_6 причипив трос до автомобіля ВАЗ 32105, а потім спав на задньому сидінні, ніким із свідків не підтверджено і те, що між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 мала місце попередня змова;

- обвинувачений ОСОБА_6 просить зарахувати строк тримання його під вартою з 30.01.2015 р. по 16.02.2015 р., оскільки повторно він був затриманий 10.03.2015 р.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2015 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 засуджені за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі кожний. Запобіжний захід тримання під вартою залишено кожному до набрання вироком законної сили, початок строку відбування покарання відраховується ОСОБА_7 з 03.02.2015 р., ОСОБА_6 з 09.03.2015 р.

ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 5 років позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2015 року і остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 10 днів позбавлення волі. Запобіжний захід тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили, початок строку відбування покарання відраховується ОСОБА_8 з 03.02.2015 р.,

Постановлено стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 шкоду у розмірі 20000 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 засуджено за те, 30 січня 2015 р. приблизно о 13-30 год. вони, діючи повторно, за попередньою змовою між собою, знаходячись напроти п`ятого під їзду буд. АДРЕСА_4 ., шляхом підбору ключа, незаконно заволоділи автомобілем «ВАЗ-21053», д/р номер НОМЕР_1 , з кузовом червоного кольору, який належить ОСОБА_15 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на суму 20000 грн.

20 грудня 2014 р. приблизно о 19-20 год. ОСОБА_8 , повторно, знаходячись приміщенні магазину «АТБ - Маркет» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, буд. 18, таємно викрав продукти харчування, чим причинив ТОВ «АТБ - Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 352,74 грн.

21 грудня 2014 р. приблизно о 8-45 год. ОСОБА_8 , повторно, знаходячись у приміщенні магазину «АТБ-Маркет» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, буд. 18, таємно викрав продукти харчування, чим причинив ТОВ «АТБ - Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму З25,22 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- адвокат ОСОБА_9 та його підзахисний ОСОБА_8 у повному обсязі підтримали свої апеляції, просять вирок скасувати, ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України виправдати за вказаних в апеляціях підстав;

- адвокат ОСОБА_10 та її підзахисний ОСОБА_7 також підтримали свої апеляції, просять вирок скасувати, ОСОБА_7 виправдати за вказаних в апеляціях підстав;

- обвинувачений ОСОБА_6 також підтримав свою апеляцію, просить зарахувати в строк покарання тримання під вартою з 30.01.2015 р. по 16.02.2015 р., скасувати вирок відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки саме він притяг їх до вчинення злочину, попередньої змови на крадіжку автомобіля між ними не було;

- прокурор ОСОБА_11 вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляції обвинувачених та їх захисників безпідставними.
Заслухавши доповідь судді по справі, адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_11 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що апеляції обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не підлягають задоволенню, при цьому апеляційна інстанція на підставі вимог ст.404 КПК України переглядає судове рішення суду першої інстанції тільки в межах апеляційних скарг.

Винність обвинуваченого ОСОБА_8 у таємному викраденні майна із магазину «АТБ -Маркет» 20, 21 грудня 2014 р., вчиненого повторно, підтверджена в повному обсязі матеріалами кримінального провадження і показаннями в судовому засіданні ОСОБА_8 , і ніким , в тому числі самим ОСОБА_8 , не оскаржується. Його дії вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 КК України.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України у скоєнні зазначеного у вироку злочину засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Згідно показань в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_6 , йому зателефонував незнайомий чоловік і попросив взяти біля будинку на вул.Бородинській машину і відтягнути її на розборку. Він розумів, що викрадає машину, але ОСОБА_8 і ОСОБА_7 про це не казав. Він попросив ОСОБА_8 сісти за кермо чужого автомобілю, а на його машині тягнули червоний автомобіль ВАЗ у с.Дніпрові хвилі. ОСОБА_13 допомагав йому закріпити трос на автомобіль. Біля 20 год. вони приїхали у село, він знайшов будинок, який йому назвали по телефону, біля будинку залишив машину, а потім ОСОБА_16 сказав, що пригнав машину.

Із показань обвинуваченого ОСОБА_8 випливає, що напередодні він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 гуляли у нічному клубі, на прохання ОСОБА_6 30.01.2015 року він на своєму автомобілі привіз його на Бородинский мікрорайон, ОСОБА_6 десь пішов, а вони з ОСОБА_7 чекали у машині. Коли прийшов ОСОБА_12 , то сказав, що необхідно відтягнути машину знайомого в ремонт. Вони приїхати у двір будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 з ОСОБА_6 затягнули трос та причепили автомобіль червоного кольору до його машини і на буксирі доставили в якесь село, де залишили машину на вулиці, а ОСОБА_12 зайшов у якийсь двір і розмовляв з незнайомим йому хлопцем. Залишивши машину, вони повернулися у м.Запоріжжя, про те, що ОСОБА_17 взяв чужу машину він не знав, ОСОБА_6 про це ні йому, ні ОСОБА_7 не казав.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою провину також не визнав і пояснив, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спав у машині ОСОБА_8 , коли ОСОБА_6 попросив його допомогти, то він разом з ОСОБА_6 причепили трос, а потім він на задньому сидінні автомобіля спав.

Крім показань обвинувачених, винність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , протоколами слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_18 повідомив суду про те, що 30.01.2015 року він разом з сусідом бачив, як троє молодих людей прив`язали тросом машину сусіда з квартири АДРЕСА_6 до автомобіля ВАЗ 2103 сіро-зеленого кольору, та потягли. Трос обірвався і хлопці знову стали його кріпити. Повертаючись додому, він зайшов до ОСОБА_15 і спитав, чи не продав він свій автомобіль. Сусід сказав, що нічого не продавав, тоді вони зателефонували у міліцію, повідомили про крадіжку та назвали номер автомобіля ВАЗ 2103, на якому тягнули ВАЗ-2105 ОСОБА_15 .

Із показань потерпілого ОСОБА_15 випливає, що його автомобіль ВАЗ 2105 стояв біля під`їзду його будинку, так як він забирав та відвозив онуку. По обіді до нього зайшов сусід і сказав, що троє хлопців тросом зачепили його машину та потягнули дворами по вул.Бородинській .Він вийшов у двір і побачив, що машини немає. Сусід запам`ятав номер автомобіля, який тягнув машину, вони викликали міліцію. Машину йому не повернули, спричинили матеріальні збитки на суму 20000 грн.

Свідок ОСОБА_14 пояснив в судовому засіданні, що він на території свого домоволодіння у с.Дніпровські хвилі займається ремонтом та розборкою автомобілів. 30.12.2015 року приблизно о 19 годині йому подзвонив чоловік, який назвався ОСОБА_20 , та запропонував купити у нього автомобіль. Десь через 30 хвилин до його будинку під`їхали два автомобіля ВАЗ. ВАЗ-2103 зеленого кольору притягнув на буксировочному тросі автомобіль ВАЗ 2105 червоного кольору. ОСОБА_21 сказав, що автомобіль в неробочому стані, продає його на запчастини. Домовилися, що після того, як ОСОБА_21 привезе документи на автомобіль, то він заплатить йому 3000 гривень. Біля автомобіля в стороні стояли ще 2 молодих людей, але він з ними не спілкувався, тому не запам`ятав їх, потім всі уїхали. Ключі від автомобіля ВАЗ-2103 ОСОБА_21 не передав, замки на дверях були також були поламані. Автомобіль з вулиці до гаражу він закатував, тому, що завести його було нічим. ОСОБА_21 документи так і не привіз, а через день приїхали співробітники міліції і забрали запчастини, які залишилися, а кузов він здав на металолом.

Згідно показань свідка ОСОБА_19 , 30.01.2015 року йому на розборку привезли автомобіль ВАЗ-2105 червоного кольору. Оскільки він спішив, то автомобіль оглядав ОСОБА_22 він спитав, чи є документи, на що останній відповів, що документи привезе пізніше.

Згідно протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , обвинувачені самостійно показали двір будинку АДРЕСА_4 , звідки вони приблизно в 13-30 час 30 січня 2015 р. на буксирі відтягнули автомобіль ВАЗ-2105 червоного кольору в с.Дніпровські хвилі, і залишили вищевказаний автомобіль біля будинку №2 по вул..Центральній (а.с.92-106).

На підставі викладених доказів, яким дана належна оцінка у вироку, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб. Дії обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.289 КК України за даним епізодом.

При цьому суд, з урахуванням обґрунтованості постанови про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, щодо перевірки заяв обвинувачених (а.с.88-91), дав належну оцінку заявам ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про застосування до них на досудовому розслідуванні заходів фізичного впливу з метою отримання визнавальних показів, які і були надані обвинуваченими під тиском працівників міліції, прямо зазначив у вироку.

Посилання обвинувачених та їх захисників на те, що ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 не знали про те, що ОСОБА_6 притягнув їх до викрадення чужого автомобіля, що попередньої змови на заволодіння чужим автомобілем між ними не було, судова колегія находить безпідставними, оскільки, як вірно зазначено у вироку, сам характер дій обвинувачених узгоджених та спланованих, свідчить про попередню змову на заволодіння чужим автомобілем: знаходячись поряд з ОСОБА_6 , а потім, сідаючи в чужу автівку, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не могли не бачить, що замки на дверях автомобіля зламані, що підтверджено свідком ОСОБА_23 ; ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 закріпляли буксировочний трос, при цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 бачили, що відсутні документи на автомобіль та ключі від дверей; ОСОБА_8 , будучи за кермом автомобіля, двигун не заводив, оскільки ключів від автомобіля не було, машину тягнули на буксирі протягом значного часу приблизно з 13-30 до 19-30 год. та на значну відстань, їздили всі разом, а потім розпорядились автомобілем на власний розсуд, залишивши його у с.Дніпровські хвилі ОСОБА_14 для розборки, домовившись отримати за нього гроші у сумі 3000 гривень.

Не заслуговують на увагу і доводи адвоката ОСОБА_9 і його підзахисного ОСОБА_8 , як на підставу для скасування вироку, про те, що пред`явлення особи для впізнання проводилось без понятих, оскільки в судовому засіданні ніхто із обвинувачених не заперечував, що саме вони втрьох приймали участь у відбуксировці автомобіля «ВАЗ-21053», д/р номер НОМЕР_1 , з кузовом червоного кольору в с.Дніпровські хвилі, підтвердили цей факт і при перегляді в судовому засіданні запису з камери відеоспостереження, знятого по дорозі до с.Дніпрові хвилі, на якому відображено буксировку на тросі автомобілем ВАЗ. ВАЗ-2103 сіро-зеленого кольору автомобіля ВАЗ 2105 червоного кольору (а.с.151).

Безпідставним є і посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що звукозапис судових засідань не відповідає викладеному у вироку, оскільки є не конкретним і не відповідає дійсності.

При призначенні ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання районний суд на підставі ст.65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи обвинувачених, які раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, визнання вини ОСОБА_8 по епізодам крадіжок 20, 21 грудня 2014 р. Приймаючи до уваги, що обвинуваченим призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.289 КК України, судова колегія не вбачає підстав для пом`якшення призначеного їм покарання.

Доводи адвоката ОСОБА_9 на незаконне часткове приєднання ОСОБА_8 покарання за вироком Хортицького райсуду від 02.02.2015 р. є слушними, оскільки протирічать вимогам ч.1 ст.71, ч.4 ст.70 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 розглянут судом у відповідності до норм цивільного та кримінального процесуального законів, посилання адвоката ОСОБА_9 на те, що фактично шкоду потерпілому було заподіяно особами, які розібрали автомобіль і продали його частинами, не заслуговує на увагу, оскільки саме ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконно вилучили автомобіль«ВАЗ-21053», д/р номер НОМЕР_1 , з володіння ОСОБА_15 .

Безпідставним є і посилання адвоката ОСОБА_9 на те, що орган досудового розслідування та суд необґрунтовано визнали частини автомобіля, вилучені при огляді місця події, речовими доказами, оскільки таке твердження адвоката спростовується показаннями свідка ОСОБА_24 .

Разом з тим, апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що суд не зарахував в строк покарання час перебування його під вартою до того, як 16.02.2015 р. за нього була внесена застава, є обґрунтованою.

Згідно ухвали слідчого судді Ленінського райсуду від 03.02.2015 р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з 03.02.2015 р. з визначенням застави у розмірі 24360 грн. (а.с.24-25), ухвалою від 12.03.2015р. йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з 10.03.2015 р., оскільки він підозрюється у вчиненні нового злочину, скоєного 09.03.2015 р. .(а.с.20-21), тому вирок в частині обчислення початку строку покарання ОСОБА_6 та зарахування йому строку тримання під вартою до внесення застави підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляції обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, апеляцію обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін, у відношенні ОСОБА_6 - змінити, початок строку покарання ОСОБА_6 відраховувати з 10.03.2015 р., зарахувати в строк покарання тримання ОСОБА_6 під вартою з 03.02.2015 р. по 16.02.2015 р.

В інший частині даний вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженими в той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

Судді