Справа № 352/1754/14-к
Провадження № 1-кс/352/6/16
У Х В А Л А
14.01.2016 м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянув клопотання старшого слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , погоджене із прокурором Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Копія протоколу про затримання ОСОБА_3 надійшла до суду «14» січня 2016 р.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, підозрюваного,-

в с т а н о в и в :

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000250 від 24.06.2014 р., відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Підозрюваного ОСОБА_3 доставлено в судове засідання у відповідності до ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу.

Підозрюваний отримав копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, а саме у тому, що 26 квітня 2014 року приблизно о 10.30 год. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , який залишився чекати на своєму мікроавтобусі «ДАФ» реєстраційний номер НОМЕР_1 при в`їзді в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, приїхав у с. Старий Лисець, де зустрівся з ОСОБА_8 , з яким попередньо домовлявся про купівлю мотоцикла останнього марки «Ямаха». Діючи за попередньою змовою з ОСОБА_3 , з метою незаконного заволодіння мотоциклом ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ввійшов у довіру до ОСОБА_8 , запропонувавши останньому продати належний йому мотоцикл за 2500 доларів США. Введений в оману діями ОСОБА_7 , який залишив у заставу автомобіль марки «Фольксваген-Гольф», потерпілий ОСОБА_8 , вважаючи, що ОСОБА_7 проведе оплату за придбання мотоцикла марки «Ямаха», дав останньому по його проханню свій мотоцикл для перевірки технічного стану перед купівлею. ОСОБА_7 на мотоциклі залишив місце злочину, при виїзді із с. Ст. Лисець Тисменицького району ОСОБА_7 та ОСОБА_3 завантажили мотоцикл марки «Ямаха» у мікроавтобус марки «ДАФ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та відвезли мотоцикл на зберігання до ОСОБА_9 , який проживає по АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 незаконним заволодінням мотоциклом марки «Ямаха» спричинив потерпілому ОСОБА_8 збитки на загальну суму 34218 грн. Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочинного діяння підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

12.08.2014 р. прокурором прокуратури Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_10 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України у зв`язку з невстановленням місця знаходження підозрюваного ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді від 05.01.2016 р. повторно надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою його приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 14.01.2016 р. до суду надійшов протокол про затримання ОСОБА_3 .

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання до восьми років позбавлення волі. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_3 близько півтора року переховувався від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілого і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні не погодився на застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати менш суворий запобіжний захід; при цьому підозрюваний не заперечував своєї вини в інкримінованому неправомірному діянні.

Захисник просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із врахуванням того, що прокурор не довів наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні даного клопотання враховую, що підозрюваний ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання позитивно характеризується, його немолодий вік.

Вважаю, що прокурор не довів наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК, зокрема, наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, а також недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому враховую, що повідомлення про підозру від 20.06.2014 р. ОСОБА_3 вручено не було, протягом 2014-2015 р.р. останній проживав у смт. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області, де доглядав за перестарілими батьками (батько помер у квітні 2015 р. , а матір у вересні 2015 р.); за місцем реєстрації ОСОБА_3 в м. Косові, де проживає його дочка із сім`єю, не було відомо про розшук підозрюваного; незрозуміло, чому орган досудового розслідування не звернувся до дочки ОСОБА_3 для встановлення його фактичного місця перебування.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованих неправомірних дій, дані про його особу, приходжу до висновку про відмову у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що полягає у забороні підозрюваному залишати житло у період з 20 год. вечора до 08 год. ранку наступного дня із застосуванням електронних засобів контролю.

Вважаю, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_3 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 198 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до старшого слідчого СВ Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання у житловому будинку АДРЕСА_3 у період з 20 год. вечора до 08 год. ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання ним вище вказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Копії ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти негайно після проголошення ухвали.

Виконання ухвали доручити Тисменицькому ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Строк дії ухвали два місяці до 14 березня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1