У Х В А Л А

Справа № 183/559/16

№ 1-кс/183/124/16

10 лютого 2016 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчої слідчого відділення Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, маючого не повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого

- 10.04.2007 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309, ст.76 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання на 2 роки з іспитовим терміном

- 16.04.2013 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ст. 76 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від покарання з іспитовим терміном на 1 рік,

- 17.06.2015 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 176-178, 197, 199, 331,401 КПК України по закінчення терміну відбуття покарання, на підставі ст.202 ч. 5 КПК України звільнений з Дніпропетровського СІЗО,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

слідча ОСОБА_5 09 лютого 2016 р. звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_6 підтримавши його в судовому засідання і мотивуючи тим, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме в тому, що 07 січня 2016 р., близько 17 год. 00 хв., знайомі між собою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , знаходились у військову містечку, що розташоване на АДРЕСА_2 . В цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме мобільного телефону марки «Iphone 5S», який належить потерпілому ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_6 запропонував скоїти разом з ним грабіж ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на що останні, не вагаючись, погодилися, тим самим вступивши у злочинну змову з ОСОБА_6 07 січня 2016 р. близько 17 год. 01 хв., ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , перебуваючи у військову містечку, що розташоване на АДРЕСА_2 , розподіливши між собою злочинні ролі, реалізуючи спільний злочинний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, згідно яких ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, наздогнав з заду потерпілого ОСОБА_9 та зробив останньому підніжку, в результаті чого ОСОБА_9 впав на землю. Далі, до ОСОБА_9 , який знаходився на землі, з заду підбігли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які діючи згідно відведених злочинних ролей, а саме ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, почав тримати ОСОБА_9 за верхній одяг, а ОСОБА_6 в цей час діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, тримав ОСОБА_11 за нижні кінцівки. В цей момент ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, доводячи спільний злочинний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, відкрито викрав з кишені брюк у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Iphone 5S», 32Gb, IMEI НОМЕР_1 Serial Number F17LF3DFFDF вартістю 13 352 грн. 52 коп. Після чого ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з місця скоєння злочину з викраденим майном пішли, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 13352 грн.52 коп.

Слідча вважає, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_6 обґрунтованою, вчинене ним кримінальне правопорушення віднесені до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років. Крім того вважає, що наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 ПК України, а враховуючи особу підозрюваного, вважає достатнім для забезпечення підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, та вважає, що рішення про запобіжний захід повинен прийняти суд.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчої, прокурора, пояснення підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , суд враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчої ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.

Щодо наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає його відсутнім та нічим не доведеним, так як в матеріалах подання відсутні відомості про намір ОСОБА_6 переховуватися від слідства, а тяжкість можливого покарання і судимості, при можливому визнанні винним ОСОБА_6 не можуть бути визнані судом ризиком, відповідно до вимог закону.

Про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину як особа, що є раніше судимою, та підозрюється у вчиненні злочину під час відбування покарання з випробуванням, оскільки строк відбування покарання з випробуванням був перерваний в грудні 2015 р., що свідчить про те, що він продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, що в свою чергу дає суду законні та беззаперечні підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі продовжить скоювати нові злочини.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України оцінивши всі в сукупності всі обставини суд встановив, що ОСОБА_6 на даний час обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, не працює, не має постійного зайняття, яке б було джерелом отримання коштів на існування, не має міцних соціальних зв`язків, що неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 ніж домашній арешт. Незважаючи на те, що слідча в клопотанні не обґрунтувала відсутності підстав для обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, суд,

постановив:

клопотання слідчої задовольнити, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 строком один місяць до 10 березня 2016 р. включно.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 20.00 год. до 07.00 год. кожної доби.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала чинності не набрала.

Слідчий суддя