У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю секретаря прокурора ОСОБА_4. ОСОБА_5.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 4 листопада 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, раніше не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України на 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь:

- потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди 9600 грн., моральної - 150000 грн. та на утримання неповнолітніх дітей - 1430 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2012 року і до повноліття дітей;

- потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 67830 грн. та моральної - 5000 грн.;

- потерпілого ОСОБА_10 на відшкодування матеріальної шкоди 108723 грн. 02 коп.;

- потерпілої ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 185608 грн. 52 коп. та моральної - 200000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_12 на відшкодування матеріальної шкоди 6717 грн. 06 коп. та моральної - 70000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що 4 листопада 2012 року, приблизно 8 год. 10 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Kia Sorento», що належить ОСОБА_13, та рухаючись по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» по території Дергачівського району Харківської області зі сторони м. Києва в напрямку с. Довжанський, він порушив п.п. 1.5, 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху, а саме проявив неуважність, не зорієнтувався в дорожній обстановці при зміні напрямку руху, не переконався в тому, що це буде безпечно, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем «Wolkswagen-Golf» під керуванням ОСОБА_14, який в цей час рухався в зустрічному напрямку, з послідуючим зіткненням з автомобілем «Seat» під керуванням ОСОБА_10 та з автомобілем «ГАЗ-3309» під керуванням ОСОБА_15, що спричинило тяжкі наслідки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_16 загинули на місці пригоди; потерпіла ОСОБА_17 померла в Харківській міській клінічній лікарні невідкладної медичної допомоги; потерпіла ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я небезпечний для життя у вигляді закритої травми живота: розрив селезінки, ділянки десерозаціі восьмого сегмента печінки, внутрішньочеревну кровотечу, закритий вивих лівого стегна, забито-рвану рану правого плеча; потерпіла ОСОБА_11 отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я небезпечний для життя у вигляді тупої травми живота - повного розриву матки в двох місцях (по передній стінці з переходом на ліве ребро та судинні пучки та в нижньому сегменті матки з переходом на судинні пучки, внаслідок чого утворилася гематома в параметраліній клітковині зліва з переходом на широку зв'язку), гематому великого сальника. Вищевказана тупа травма живота у ОСОБА_11 ускладнилась внутрішньочеревною кровотечею до двох літрів, геморравматическим некомпенсованим оборотним шоком, посттравматичною анемією, гострою нирковою недостатністю, а також антенатальною загибеллю плоду жіночої статі в термін 34 тижні.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить судові рішення щодо ОСОБА_7 змінити та призначити засудженому покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Обгрунтовуючи свої доводи захисник посилається на те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом повною мірою не враховано обставин, що пом'якшують покарання, зокрема, повне визнання своєї вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілим безпосередньо після вчинення злочину та те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, що давало суду підстави для призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Також захисник вказує на те, що апеляційний суд, всупереч вимог ст. 404 КПК України, належним чином не розглянув апеляційну скаргу, не проаналізував та не дав належну оцінку всім доводам, наведеним в апеляції, а також в мотивувальній частині ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, тоді як згідно з ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК відносить до категорії тяжких злочинів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про часткове задоволення касаційної скарги шляхом виключення з ухвали апеляційного суду посилання цього суду про вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винуватість засудженого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_14, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, а також спричинення потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, грунтуються на зібраних органами досудового розслідування та ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, яким дано всебічну, повну і об'єктивну оцінку, а злочинні дії засудженого правильно кваліфіковані судом за ч. 3 ст. 286 КК України, що у касаційній скарзі захисником не оспорюються.

Що ж стосується доводів касаційної скарги захисника про суворість призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними, бо як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання суд керувався вимогами ст. 65 КК України і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та є необережним за формою, дані про особу ОСОБА_7, його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та те, що на обліку у лікарів нарколога і психіатра він не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Судом також враховано обставину, що пом'якшує покарання - щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Разом із тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що сукупність даних про особу винного істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Таким чином, суд першої інстанції повною мірою врахував ступінь і характер суспільно небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу ОСОБА_7 і призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. З призначеним покаранням погодився й апеляційний суд, навівши в ухвалі обґрунтовані мотиви його відповідності вимогам кримінального закону.

Законних підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_7 покарання несправедливим внаслідок його суворості у колегії суддів немає. Також немає підстав для пом'якшення призначеного засудженому покарання за доводами скарги захисника, виходячи із тяжкості злочину, його суспільної небезпечності та наслідків, що настали. Тому в цій частині касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Що ж стосується доводів касаційної скарги захисника про те, що апеляційний суд в мотивувальній частині своєї ухвали зазначив, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, то колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду в цій частині підлягає зміні шляхом виключення з неї вказаного помилкового висновку, оскільки він суперечить вимогам ст. 12 КК України, задовольнивши касаційну скаргу захисника лише в цій частині.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року посилання на вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину. В решті ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року та вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3