Дата документу Справа № 333/9881/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1363/15
Єдиний унікальний № 333/9881/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 309 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002626, за апеляційними скаргами прокурора у провадженні та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брест Республіки Білорусь, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України;
в с т а н о в и л а:
в апеляційних скаргах:
- прокурор у провадженні вказує на незаконність вироку внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Зазначає, що суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_8 вчинив умисний злочин, вину у його вчиненні не визнав, не розкаявся та протиправність своїх дій не усвідомив, що в подальшому не перешкоджає останньому продовжити злочинну діяльність. Крім того, не надав належної уваги кількості вилученого у обвинуваченого наркотичного засобу та показанням свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про факт не лише зберігання ОСОБА_8 наркотичних засобів, а також і про їх збут. Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_8 посилається на незаконність і необґрунтованість вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому зазначає, що формулюючи обвинувачення, визнаного доведеним, суд самостійно навів додаткові обставини, зокрема щодо об`єктивної сторони злочину, внаслідок яких вийшов за межі висунутого йому обвинувачення. Не надав уваги фактичним даним щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження, оскільки він інкриміноване йому кримінальне правопорушення не вчиняв, а наркотичні засоби були підкинуті йому працівниками міліції. Поклав в основу обвинувального вироку, зокрема протокол обшуку житла від 26.08.2013 р., відеозапис зазначеної процесуальної дії, висновок експерта № 719 від 02.09.2013 року, які є недопустимими доказами через чисельні порушення вимог закону і його права на захист, а також показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , правдивість яких є сумнівною, оскільки перші двоє є працівниками міліції, внаслідок чого зацікавленими особами, а останні через дані про свою особистість перебувають під впливом працівників міліції. Крім того, не надав належної уваги показанням експерта ОСОБА_15 щодо наявності істотних порушень під час призначення слідчим експертизи та взагалі викривив показання останньої. Залишив поза увагою доводи сторони захисту щодо порушення питання про притягнення працівників міліції до кримінальної відповідальності, безпідставно пославшись в цій частині на постанову про закриття кримінального провадження від 12.05.2015 року, яка 04.06.2015 року була скасована судовим рішенням, а матеріали направлені для проведення досудового розслідування. Необґрунтовано відхилив заявлений стороною захисту відвід прокурорам, а також відмовив у задоволенні клопотань про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, виклику і допиту додаткових свідків, витребування та долучення до матеріалів провадження певних даних тощо.

Крім того, при призначенні покарання не врахував, що він має батька ОСОБА_16 похилого віку, який хворіє на тяжкі онкологічні захворювання, а також його стан здоров`я хворіє на астму та трудовий стаж майже 24 роки. Та, окрім цього, в резолютивній частині вироку вирішив долю речових доказів, які під час судового розгляду були відсутні.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження стосовно нього закрити з реабілітуючих підстав. Крім того, просить дослідити в судовому засіданні суду апеляційної інстанції певні докази.

У запереченнях обвинувачений ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в два роки та згідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покладено певні обов`язки.

Запобіжний захід не обирався. Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженні і проведенням експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 719 від 02.09.2013 року в розмірі 367, 08 грн. Вирішена доля речових доказів.

Згідно до оскаржуваного судового рішення, 26 серпня 2013 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, співробітниками Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, під час проведення обшуку житлового приміщення було виявлено, що ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, без мети збуту, за місцем своєї реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме у коридорі та в кімнаті зазначеного приміщення, незаконно зберігав паперовий згорток з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору та два поліетиленові пакети з сухою подрібненою речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, масами 3,0696 г., 663,0 г., 496,0 г., відповідно, які згідно висновку експерта № 719 від 02.09.2013 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною), масами в перерахунку на суху речовину відповідно 2,8547 г., 616,6 г., 461,1 г, загальною масою 1080,5547 г., що відноситься до великих розмірів.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали свої скарги; захисника, який підтримав скаргу обвинуваченого та заперечував проти скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні та апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Однак ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, у відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків зміни прокурором обвинувачення під час судового розгляду, або виходом за межі обвинувачення судом лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд, у вироку, формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, вийшов за межі висунутого органом досудового розслідування обвинувачення у формулюванні суб`єктивної сторони інкримінованого злочину, що є одним з елементів складу злочину, вказавши про наявність умислу обвинуваченого на незаконне зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, без мети збуту, тобто самостійно встановив форму вини, мотив і ціль, не зазначені в обвинувальному акті, і без зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду, чим погіршив становище обвинуваченого, що є неприпустимим.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд), у рішенні від 9 жовтня 2008 року по справі «Абрамян проти Росії» у п.34 зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Одночасно, у п. 35 Суд вказав, що справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Крім того, усупереч загальним засадам кримінального судочинства, у тому числі передбаченими у ст. 22 КПК України, суд порушив принцип змагальності сторін у поданні своїх доказів, відмовивши створити необхідні умови для реалізації захистом їхніх процесуальних прав на витребування окремих доказів, які, на думку захисту, свідчили про невинуватість обвинуваченого, надавши таким чином перевагу обвинуваченню перед захистом, що також вочевидь виявляється порушенням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В судовому рішенні, суд також не навів обґрунтованих мотивів щодо спростування всіх доводів захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_8 .

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вирок постановлений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно звернути увагу на вищенаведене, у тому числі і на відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, та провести його у відповідності до вимог цього закону і винести законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 22, 404, 407, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у провадженні та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4