УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши заяву ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладене ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з клопотанням звернувся ОСОБА_4 , просить суд скасувати арешт на автомобіль "Шкода Фабія", 2001 року випуску, сірого кольору, № НОМЕР_1 , транзитний номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що арешт на автомобіль було накладено в рамках кримінального провадження № 0007887 від 21.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Однак заявник вказує, що жодним чином не причетний до шахрайських дій, навіть не знайомий з особами, які фігурують по справі, вже давно придбав автомобіль, (заплативши за нього грошові кошти) та являється власником вказаного автомобіля, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . В листопаді 2015 року заявник вирішив даний автомобіль продати, тому заключив договір з ТОВ "Авто Гео", у відповідності до укладеного договору вказане товариство зобов"язувалося продати автомобіль Шкода Фабія", 2001 року випуску, сірого кольору, № НОМЕР_1 , транзитний номерний знак НОМЕР_2 , який належав заявнику на протязі семи днів та передати йому обговорені у договорі кошти. На виконання вказаного договору заявник передав ТОВ "Авто Гео" сам автомобіль та оформив відповідне доручення. Згодом заявник дізнався, що його транспортний засіб продано, однак кошти йому не були передали. З цих підстав заявник звернувся до відділу поліції. Виявилося, що його транспортний засіб було продано за заниженою вартістю ОСОБА_5 . Вже на той час спірний автомобіль перебував під арештом, у зв"язку з чим заявник, який домовився з ОСОБА_5 про викуп автомобіля по прийнятній вартості не зміг оформити договір купівлі - продажу, тому свою угоду закріпили генеральним дорученням та написали взаємні розписки. На даний час автомобіль знаходиться у м. Вінниці на штрафному майданчику та на нього відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 26.11.2015 року накладений арешт.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги клопотання, просив задоволити його заяву, оскільки в даній ситуації він є потерпілим.

Старший слідчий Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 не заперечив щодо даного клопотання.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, заслухавши думку заявника, слідчого, суд прийшов до висновку щодо задоволення клопотання.

Відповідно до змісту ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, з матеріалів клопотання та кримінального провадження вбачаться, що арешт майна накладався за результатами розгляду клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні 0007887 від 21.11.2015 року (а.с. 12-15).

У відповідності до КПК України в редакції від 16.08.2015 року арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

З досліджених документів судом вбачається, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2015 року про накладення арешту на автомобіль Шкода Фабія 2001 року випуску, сірого кольору, № НОМЕР_1 транзитний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , який не є підозрюваним, не є особою, що несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тому накладення арешту на його транспортний засіб є таким, що порушує право власності ОСОБА_4 , тобто останнім доведено, що відносно його автомобіля арешт було накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що доводи заявника ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження, що дає підстави задоволити клопотання про скасування арешту в частині накладення арешту на автомобіль Шкода Фабія", 2001 року випуску, сірого кольору, № НОМЕР_1 , транзитний номерний знак НОМЕР_2 , який належить заявнику на праві приватної власності.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 170, 172-174 КПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Скасувати арешт на автомобіль Шкода Фабія", 2001 року випуску, сірого кольору, №кузова НОМЕР_4 , транзитний номерний знак НОМЕР_2 , накладений ухвалою Вінницького міського суду 26.11.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: