Справа № 373/2679/15-к
В И Р О К
Іменем України

16 січня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000724 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Переяслав-Хмельницького Київської області, українки, громадянки України, працюючої робітником по догляду за тваринами в ТОВ ДОЗ СТ «Славутич», зареєстрованої по АДРЕСА_1 ; проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
встановив:
17 липня 2015 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 , прийшовши з роботи до місця свого проживання по АДРЕСА_2 , зустріла свого сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у неї впродовж останніх років склалися неприязні відносини. Між ними виникла сварка з приводу перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, в ході якої ОСОБА_8 почав ображати ОСОБА_6 нецензурними словами. Після закінчення сварки ОСОБА_8 пішов спати, а ОСОБА_6 пішла на кухню готувати їжу.
Близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_6 на велосипеді поїхала до місця своєї реєстрації по АДРЕСА_1 , де займалася по господарству.
Близько 22 год. 00 хв. обвинувачена ОСОБА_6 повернулася до місця свого проживання, де у неї знову виник словесний конфлікт із сином. Під час конфлікту вона зайшла до кухні разом із ОСОБА_8 . Останній продовжував чіплятися до неї, на що вона взяла в праву руку кухонний ніж з дерев`яною ручкою та лезом, довжиною близько 14,5 см, який лежав на буфеті, та погрожувала ним ОСОБА_8 , щоб налякати його.
ОСОБА_8 почав виходити з приміщення кухні, при цьому ОСОБА_6 виштовхувала його у спину до кімнати, підколюючи його лезом ножа у спину, заподіявши йому на спині праворуч по лопатковій лінії у середній третині рану лінійної форми, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_8 залишився у кімнаті, а ОСОБА_6 повернулася до кухні.
Через деякий час ОСОБА_6 , перебуваючи на кухні та почувши, що її син ОСОБА_8 йде до неї, взяла вищезазначений ніж та вийшла до коридору назустріч йому. Зустрівшись із ним у коридорі, сказала йому, щоб він йшов відпочивати або на вулицю, на що останній не погодився та продовжував ображати та погрожувати їй в словесній формі.
В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження з мотивів помсти за образи нецензурними словами, нешанобливе ставлення до матері та припинення образ від сина.
Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи реальну можливість припинити сварку та покинути приміщення квартири, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій щодо нанесення тілесного ушкодження у вигляді ножового поранення, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, однак не бажаючи настання смерті ОСОБА_8 , при цьому свідомо припускаючи їх настання, тримаючи кухонний ніж, загальною довжиною 27 см, з лезом близько 14,5 см шириною 2,7 см, у правій руці, нанесла ОСОБА_8 один удар вістрям ножа в область грудної клітки ліворуч по середньо-ключичній лінії, заподіявши йому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини. Після цього ОСОБА_6 дістала ніж з тіла ОСОБА_8 . Останній побіг до кімнати, де сів на підлогу біля дивану.
Усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, з метою їх відвернення, обвинувачена ОСОБА_6 о 23 год. 57 хв., викликала службу екстреної медичної допомоги та самостійно намагалася надати медичну допомогу своєму сину шляхом зупинення крововтрати та приведення його до свідомості, однак останній помер приблизно у період часу з 23 год. 50 хв. 17 липня 2015 року по 00 год. 05 хв. 18 липня 2015 року на місці вчинення злочину.
Згідно висновку експерта № 176 від 21 вересня 2015 року смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колюче-ріжучого поранення грудної клітини з пошкодженням магістральних судин та серця та розвитком малокрів`я.
Виявлене при судово-медичній експертизі трупа проникаюче колото-різане поранення грудної клітини прижиттєве, виникло за деякий час до настання смерті від однократної дії плоского предмету, який володіє колюче ріжучими властивостями, яким може бути лезо ножа і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, яке в даному випадку призвело до настання смерті.
Виявлена рана на спині прижиттєва, виникла за деякий час до настання смерті від дії плоского предмету, який володіє колюче ріжучими властивостями.
По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, обвинувачена ОСОБА_6 свою вину визнала частково, не заперечуючи факту нанесення своєму сину ОСОБА_8 ножового порання в область грудної клітини. При цьому зазначила, що вбивати сина наміру не мала, її дії були спрямовані на те, щоб налякати сина та щоб він припинив сварку. Зазначила, що після того, як повернулася з свого домогосподарства по АДРЕСА_3 близько 22 години 17 липня 2015 року, сварка із сином продовжувалася близько двох годин. Перший раз вона взяла кухонний ніж та, повернувши сина спиною до себе та виштовхуючи його із приміщення кухні, коли той кричав та ображав її, трішки вколола в спину, щоб налякати. Потім син пішов до кімнати, а вона залишилася на кухні, викурила сигарету. Коли почула, що син знову йде до неї, ще не бачачи його, взяла в праву руку ніж і вийшла йому на зустріч до коридору. Потім побачила в його руках викрутку, якою він розмахувався, різко замахнулася ножем та вдарила його, не розуміючи куди. Ніж не застряв в тілі і вона його відразу ж витягла та поклала на місце. Чи мила ніж, не пам`ятає. При цьому ОСОБА_6 зазначила, що усвідомлювала, що це небезпечно, але вбивати не хотіла. Викрутка після удару ножем випала із рук сина і вона поклала її на поличку в коридорі. Зрозуміла, що сталося щось серйозне лише тоді, коли побачила як у сина ллється кров із рани. Відразу почала затикати рану рукою, потім полотенцем, яке взяла у ванній кімнаті, однак кров не зупинялася. Викликала швидку три рази, просила приїхати їх швидше та врятувати сина. Коли побачила, що син втратив свідомість, намагалася дати йому понюхати нашатирний спирт. Кров в коридорі біля вхідних дверей витерла, щоб працівники швидкої не вступили; свій одяг перевдягла, оскільки він був грязний, а вона хотіла їхати в лікарню разом із сином. Також ОСОБА_6 показала, що сварки із сином виникали майже кожного дня на протязі досить тривалого часу через вживання ним спиртних напоїв та наркотичних речовин. В той день приблизно о 18 годині вона випила близько двох стаканів світлого пива, однак в стані алкогольного сп`яніння не перебувала. В тому, що вчинила, розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_9 до суду не з`явився, направив заяву про розгляд даного кримінального провадження без його участі; цивільний позов заявляти не бажав, просив ОСОБА_6 суворо не карати.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, подія кримінального правопорушення (злочину) та винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину) доводиться показаннями свідків, експерта та документами, зокрема:

- показаннями експерта ОСОБА_10 , який підтвердив факт участі у проведенні слідчого експерименту та показав, що при тому механізмі нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 за допомогою ножа, як показала ОСОБА_6 , у ОСОБА_8 могли виникнути виявлені тілесні ушкодження, а саме проникаюче колюче-ріжуче поранення грудної клітини з пошкодженням магістральних судин та серця;

- показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в їх сукупності щодо дати, часу виклику працівників медичної допомоги, дій ОСОБА_6 після прибуття працівників Переяслав-Хмельницької СЕМД, щодо надання медичної допомоги та відсутності інших осіб в квартирі в момент прибуття на місце, загальної обстановки в квартирі;

- показаннями свідка ОСОБА_14 щодо надходження телефонного повідомлення про факт смерті ОСОБА_8 , його час та дату;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка показала суду, що приймала участь у слідчому експерименті за участю ОСОБА_6 в якості понятої. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 казала, що син до неї чіплявся та ображав. Чи зазначала вона, що він замахувався якимось предметом, не пам`ятає. При проведенні слідчого експерименту будь-якого примусу зі сторони працівників міліції не було;

- протоколом огляду місця події від 18 липня 2015 року та фото таблиця до нього(т.1 а.с.103-120), в ході якого була оглянута квартира АДРЕСА_4 та виявлено труп ОСОБА_8 ;

- рапортом оперативного чергового Переяслав-Хмельницького МВ ГУМВС України в Київській області від 17.07.2015 за №3633 про реєстрацію події злочину(т. 1 а с. 101);

- висновком експерта № 176 від 21 вересня 2015 року (т.1 а.с.122-124), відповідно до якого смерть ОСОБА_8 , 1993 року народження, наступила від проникаючого колюче-ріжучого поранення грудної клітини з пошкодженням магістральних судин та серця та розвитком малокрів`я.

Виявлені при судово-медичній експертизі трупа проникаюче колото-різане поранення грудної клітини прижиттєве, виникло за деякий час до настання смерті від однократної дії плоского предмету, який володіє колюче-ріжучими властивостями, яким може бути лезо ножа, і відноситься до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя, яке в даному випадку призвело до настання смерті.

Виявлена рана на спині прижиттєва, виникла за деякий час до настання смерті від дії плоского предмету, який володіє колюче-ріжучими властивостями і відноситься до категорії легких.

При судово-токсикологічний експертизі в крові та сечі трупа виявлено етиловий спирт в концентрації : в крові 3,99 %, в сечі 4,94 %, що стосовно до живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню.

Виявлені обставини могли утворитися за обставин, на які вказано у протоколі слідчого експерименту, а саме 17 липня 2015 року при ударі ножем у ділянку грудної клітини ліворуч та у ділянку спини праворуч;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21 липня 2015 року (т. 1 а.с.131-135), в ході якого ОСОБА_6 показала механізм нанесення тілесних ушкоджень грудної клітини своєму сину ОСОБА_8 за допомогою ножа, та відеозаписом до нього;

- висновком експерта №.263 від 25.09.2015 (т. 1 а.с.138-139), згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ. На шортах та змивах виявлено антигени АВ, а тому вказана кров могла бути від ОСОБА_8 ;

- висновком експерта №264 від 25.09.2015 (т. 1 а.с. 140-141), згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ. На коврику із коридору виявлено антигени АВ, а тому вказана кров могла бути від ОСОБА_8 ;

- висновком експерта №265 від 25.09.2015 ( т. 1 а.с. 142-143), згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ. На махровому рушнику виявлено антигени АВ, а тому вказана кров могла бути від ОСОБА_8 ;

- висновком судово-психіатричного експерта № 336 від 22 липня 2015 року (т.1 а.с.146-148), відповідно до якого ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих їй дій на будь-яке психічне захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Тому ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих їй дій могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження у ОСОБА_6 ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_6 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує. ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих їй дій не перебувала в стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність. Клінічних ознак алкоголізму у ОСОБА_6 не виявлено;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26 вересня 2015 року (т.1 а.с.154-160), який був проведений з метою уточнення обстановки і обставин події, яка відбулася 17 липня 2015 року близько 23 год. в квартирі АДРЕСА_4 .
- протоколом огляду місця події від 01 жовтня 2015 року (т.1 а.с.173-176), в ході якого був оглянутий одяг, в якому перебувала обвинувачена ОСОБА_6 17 липня 2015 року ;
- висновком експерта № 176-мк від 09 жовтня 2015 року (т.1 а.с.177-179), відповідно до якого виникнення виявленого ушкодження на клапті шкіри з трупа ОСОБА_8 , 1993 року народження, по кримінальному провадженню № 0000724 від дії ножа, наданого на дослідження, не виключається;
- витягом з журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події в Переяслав-Хмельницькому МВ ГУ МВС України в Київській області ( т.1 а.с.182-184), відповідно до записів в якому 17 липня 2015 року о 23 год. 55 хв. зафіксовано телефонне повідомлення чергового лікаря СШД Переяслав-Хмельницької ЦРЛ про те, що по АДРЕСА_2 було виявлено труп ОСОБА_8 , 1993 року народження, з тілесними ушкодженнями у вигляді ножового поранення. Вказані тілесні ушкодження заподіяла мати покійного ОСОБА_6 під час сварки, на грунті неприязних відносин, кухонним ножем. По даному факту відкрито кримінальне провадження від 18 липня 2015 року за № 0000724;
- протоколом прослуховування аудіо-запису від 29 вересня 2015 року (т.1 а.с.186), на аудіо-записі зафіксовано розмову диспетчера швидкої медичної допомоги та ОСОБА_6 ;
- витягом з журналу запису звернень про невідкладну медичну допомогу Переяслав-Хмельницької станції екстреної медичної допомоги (т.1 а.с.188-190), відповідно до записів в якому 17 липня 2015 року о 23 год. 57 хв. мати потерпілого здійснила виклик на АДРЕСА_2 з приводу ножового поранення ОСОБА_8 ;
- висновком експерта №36 від 29.09.2015 та ілюстративною таблицею до нього(т. 1 а.с. 165-171), згідно якого слідів папілярних ліній на викрутці, що вилучена при огляді місця події 18.07.2015, не виявлено;

- протоколом огляду місця події від 01.10.2015 (т. 1 а.с. 173-176), в ході якого оглянуто одяг ОСОБА_6 , в якому вона перебувала в момент заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_8 ;

- висновком експерта №176-мк від 09.10.2015( т. 1 а.с. 177-179), згідно якого виникнення виявленого ушкодження на клапті шкіри з трупа ОСОБА_8 від дії ножа, наданого на дослідження, не виключається;

- інформацією Переяслав-Хмельницького МВ ГУМВС України в Київській області №3198 від 08.10.2015 (т.1 а.с.181), згідно якої протягом 2015 року заяви і повідомлення від ОСОБА_6 щодо сімейних сварок, отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_8 не надходили;

- інформацією Переяслав-Хмельницької СЕМД №365 від 09.10.2015 щодо дати та часу надходження виклику від ОСОБА_6 , складу групи ЕМД ( т. 1 а.с. 187);

- протоколом огляду речового доказу від 10.10.2015 та фотоілюстрацією до нього ( т. 1 а.с. 205-208), в ході якого оглянуто вилучений ніж;

- висновком експерта №321 від 12.10.2015 ( т. 1 а.с. 209-210), згідно якого на футболці та викрутці кров не виявлена;

- оглянутим в судовому засіданні в якості речового доказу кухонним ножем з дерев`яним руків`ям світло-коричневого кольору, після огляду якого обвинувачена ОСОБА_6 підтвердила, що нанесла тілесні ушкодження своєму синові ОСОБА_8 саме ним.

Дослідженні докази суд вважає належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - достатньою та взаємозв`язаною для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час судового провадження було встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мало місце та містить склад кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, виходячи з наступного.

Обставини вчинення даного кримінального правопорушення (злочину) встановлені та підтвердженні матеріалами кримінального провадження.

Із фактичних обставин даного кримінального провадження встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, нанесла удар ножем в область грудної клітки своєму синові ОСОБА_8 , спричинивши тим самим тяжкі тілесні ушкодження, від яких той помер.
Наносячи удар ножем обвинувачена ОСОБА_6 достеменно усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій( що особисто підтвердила в своїх показаннях) і передбачала, що внаслідок такої її поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого. Водночас, наносячи удар ОСОБА_6 не конкретизувала у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно нею потерпілому. Тобто, суд вважає, що в даному випадку обвинувачена ОСОБА_6 діяла із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.
У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча вона і не бажала цього настання і навіть свідомо не допускала його, але повинна була і могла передбачити, що внаслідок її злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.
Отже, у даному випадку має місце вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення ( злочину ) з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один - опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини - злочинній недбалості.
Обвинувачена ОСОБА_6 особисто показала суду, що 17.07.2015 обстановка в її помешканні нічим не відрізнялася від інших днів, оскільки вони із сином сварилися майже щодня; перший раз вона взяла ножа, щоб налякати його і штирхнула у спину, коли він вже виходив із кухні. Сварка продовжувалася близько двох годин і ОСОБА_6 , щоб припинити сварку, маючи реальну можливість для цього, не покинула квартиру. Вдруге взяла ніж, ще не бачачи свого сина, і вийшла йому на зустріч; усвідомлювала, що нанесення удару ножем може бути небезпечно.
За таких обставин, суд вважає, що поєднання обставин, обстановки та умов, за яких було вчинено дане кримінальне правопорушення (злочин) виключає кваліфікацію умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони.
Показання обвинуваченої ОСОБА_6 в частині того, що її син ОСОБА_8 замахувався на неї викруткою і внаслідок цього вона вдарила його ножем, суд розцінює як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчиненні дії, зважаючи на те, що вони є суперечливими та такими, що не відповідають встановленим обставинам справи, спростовуються наведеними вище доказами( в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.07.2015 відсутні посилання обвинуваченої на наявність в руках її сина викрутки, що підтверджується і дослідженням відеозапису даного слідчого експерименту; будь-яких заяв, зауважень чи клопотань при проведенні слідчого експерименту не надходило ні від обвинуваченої ОСОБА_6 , ні від її захисника чи понятих; на викрутці не виявлено будь-яких слідів папілярних ліній чи крові; будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_16 не було).

Саме за таких обставин суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні було встановлено, що між обвинуваченою ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_8 склалися складні відносини, що призводило до постійних сварок. ОСОБА_8 вживав спиртні напої, не працював.
Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 показали суду, що часто чули в квартирі ОСОБА_19 крики та сварки, бачили як син ОСОБА_20 водив в квартиру різні компанії, вимагав у матері гроші. Що син бив матір не бачили, чули лише зі слів сусідів.
Свідок ОСОБА_21 , яка працює разом із ОСОБА_6 , показала суду, що остання часто жалілася на поведінку свого сина та показувала сліди побоїв.
Під час подій 17.07.2015 ОСОБА_8 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком експерта № 176 від 21 вересня 2015 року (т.1 а.с.122-124).

За таких обставин суд вважає за можливе визнати обставиною, що зменшує суспільну небезпечність злочину і пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_8 .
Показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 суд не може взяти до уваги, оскільки вони повідомили суду про події, що мали місце до 2012 року, і не стосуються обставин вчинення даного кримінального правопорушення (злочину.)

З цих же підстав суд вважає неналежними доказами подані захисником ОСОБА_24 . Інформацію начальника служби у справах дітей № 436 від 27.07.2015 (т.2 а.с. 101), довідку № 282 від 31.08.2009 (т.2 а.с.102), Акт відвідування сім`ї ОСОБА_8 за 03.11.2010 (т. 2 а.с. 103), довідку центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 94-Ю від 02.06.2011 (т. 2 а.с.104), повідомлення від 25.02.2011 № 843 (т. 2 а.с.105), характеристику ОСОБА_8 від 03.06.2011 (т.2 а.с.106), заяви-доповідні від 06 та 07.12.2010 (т. 2 а.с. 107-108).

Злочинні дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання, визнано надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, та неправомірна поведінка самого потерпілого ОСОБА_8 .
Обставин, що обтяжують покарання, не виявлено.

Стосовно позиції прокурора щодо наявності такої обтяжуючої покарання обставини як вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 18.07.2015 (форма № 129/о) ОСОБА_6 перебувала в стані алкогольного сп`яніння (2.2%). Однак, відповідно до наказу МОЗ України № 774 від 26.10.2009 Про внесення змін до наказу МОЗ України від 27.12.99 № 302, форма облікової медичної документації № 129/о відмінена.

Відповідно до спільного наказу МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 № 400/666 затверджено нову Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка була чинною на час проведення освідування ОСОБА_6 . Відповідно до даної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються недійсними.

Крім того, відповідно до п. 3.3 цієї Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Однак свідок ОСОБА_25 , яка працює лікарем ендокринологом і проводила медичне освідування ОСОБА_6 на стан алкогольного сп`яніння, показала суду, що не проходила відповідного тематичного удосконалення і не знала про скасування Протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння форми 129/о.

Відповідно до п.2.7 вищезазначеної Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За таких обставин суд не може вважати Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 18.07.2015 (форма № 129/о) належним та допустимим доказом перебування ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих їй дій в стані алкогольного сп`яніння.

В зв`язку з такими обставинами суд не вважає належним і допустимим доказом перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння і Висновок судово-психіатричного експерта № 336 від 22 липня 2015 року (т.1 а.с.146-148) в частині того, що під час скоєння інкримінованих їй дій вона перебувала в стані простого алкогольного сп`яніння, оскільки дану обставину було встановлено судовими експертами з Протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 18.07.2015 (форма № 129/о).

Показання самої обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що 17.07.2015 приблизно о 18 годині вона випила близько 2 стаканів пива, суд не бере до уваги як доказ перебування її в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вони підтверджують лише факт вживання нею пива за близько шість годин до вчинених дій.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
У справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.
Обираючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, умови її життя, і приходить до висновку про можливість призначити їй, застосувавши ст. 69 КК України, покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк. Суд вважає, що її виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає, з врахуванням вимог ст. ст. 176-178, 183 КПК України, що існують законодавчо визначені підстави для продовження такого виду запобіжного заходу і це є доцільним.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ( в ред. Закону України № 838-УІІІ від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

За таких обставин, строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно обчислювати з врахуванням ч. 5 ст. 72 КК України.

Крім того, з обвинуваченої слід стягнути на користь держави судові витрати за проведення відповідної експертизи.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання 18 липня 2015 року, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання 364 дні (182 дня х 2).
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 122 (сто двадцять дві) грн. 76 коп.
Речові докази: - килимок, одяг ОСОБА_6 (спортивні штани та футболка), махровий рушник, бавовняні шорти, папілярні візерунки з правої та лівої руки ОСОБА_8 , змив з правої та лівої руки ОСОБА_8 , змив РБК з дверей, розчин аміаку - після набрання вироком законної сили знищити;

-кухонний ніж після набрання вироком законної сили конфіскувати;

-дві зв`язки ключів, викрутку, мобільний телефон марки «Нокіа» - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 ;

-липку стрічку зі слідами папілярних візерунків на А4 - залишити в матеріалах провадження прокурора.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Головуючий суддя підпис) ОСОБА_1
Судді ОСОБА_26
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом