Номер провадження: 11-кп/785/1264/15
Номер справи місцевого суду: 522/1827/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 07 липня 2015 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України,
встановив:
Оскарженим вироком ОСОБА_9 засуджений за ст.115 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
Строк покарання визначено відраховувати з 07.12.2014 року.
Крім того, вироком задоволений цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 і стягнуто з обвинуваченого на її користь, в рахунок відшкодування майнової шкоди 5355 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.
Згідно з оскарженим вироком, ОСОБА_9 засуджений за те, що 06 грудня 2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись за місцем проживання ОСОБА_10 , на грунті неприязних відносин, в процесі сварки, умисно причинив ОСОБА_10 ножові поранення заздалегідь взятим з дому кухонним ножем, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_11 фактично помер на місці події.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 стверджує, що вирок стосовно ОСОБА_9 є незаконним і підлягає скасуванню з таких підстав.
Захисник заявляє в апеляційній скарзі, що мала місце невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема захисник стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли суттєво вплинути на прийняте рішення, а саме:

-показання ОСОБА_12 не вірно трактовані судом, як такі, що містять визнання вини.

-помилкове посилання суду на висновок експерта від 10.12.2014 року, в той час як висновок датований 23.01.2015 року.

-суд не вірно трактував висновок експерта, зазначивши, що експертом встановлено, що мав місце напад з метою вбивства, в той час як формулювання «напад» та «мета нападу» не відносяться до компетенції експерта.

-помилковий висновок суду стосовно того, що ОСОБА_13 був ініціатором конфлікту, оскільки його дії знаходяться в межах необхідної оборони і, відповідно не утворюють складу злочину.

Також захисник стверджує в апеляційній скарзі, що при судовому розгляді мало місце суттєве порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає в тому, що при наявності підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст.284 ч.1, п.2) - відсутність складу злочину, суд першої інстанції не закрив провадження, як то передбачено ст. 412 ч.2, п.1 КПК України.

Наступним доводом апеляційної скарги захисника є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, яка полягає в тому, що до обвинуваченого помилково застосована ст.115 ч.1 КК України.

Також в апеляційній скарзі захисник стверджує про необгрунтоване задоволення судом цивільного позову, оскільки наполягає на відсутності в діях обвинуваченого складу злочину.

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу, прокурор та потерпіла заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли суттєво вплинути на прийняте рішення, на думку апеляційного суду не грунтуються на матеріалах справи.

Зокрема твердження про те, що показання ОСОБА_9 не вірно трактовані судом, як такі, що містять визнання вини, суперечать висновкам суду, викладеним у вироку. З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції вказав про часткове визнання вини обвинуваченим, який не заперечував, що саме він спричинив ОСОБА_10 ножові поранення.

Крім того, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 , крім його показань, грунтується на сукупності інших доказів, досліджених в ході судового розгляду.

Щодо твердження апеляційної скарги про помилкове посилання суду на висновок експерта від 10.12.2014 року №651-3959, в той час як цей висновок датований 23.01.2015 року, не можуть бути визнані підставами для скасування вироку з таких підстав.

В матеріалах справи (а.с.118-122) міститься висновок експерта ОСОБА_14 №651-3959 про характер, локалізацію та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_10 , та про причини його смерті, на який послався суд першої інстанції у вироку, як на доказ вини ОСОБА_9 . Зазначений висновок, датований 23.01.2015 року, був досліджений судом, і йому була дана відповідна оцінка.

Захисник в апеляційній скарзі не заперечує проти обгрунтованості висновків експерта та проти висновків суду, щодо цього доказу. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що зазначений експерт був допитаний судом в ході судового розгляду.

За таких обставин помилкова вказівка суду на дату висновку 10.12.2014 року (фактично це дата винесення слідчим постанови про призначення цієї експертизи), не є підставою для визнання цього доказу недопустимим та для скасування вироку стосовно ОСОБА_9 .

А щодо невірного зазначення дати висновку, апеляційний суд вважає це опискою, яка не впливає на правильність висновків суду і може бути виправлена судом першої інстанції в порядку ст.379 КПК України.

Наступний довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вірно трактував висновок експерта, зазначивши, що експертом встановлено, що мав місце напад з метою вбивства, в той час як формулювання «напад» та «мета нападу» не відносяться до компетенції експерта, не грунтується на матеріалах справи, тому не може бути прийнятий до уваги апеляційним судом.

Висновок експерта 577-3959/14 (а.с.112-117), на який посилається захисник, був досліджений в ході судового розгляду і, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дав йому об`єктивну оцінку, пославшись на нього у вироку, як на один із доказів винуватості обвинуваченого. При цьому, всупереч твердженням апеляційної скарги захисника, вказаний висновок не містить таких визначень, як «напад» та «мета нападу», що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Щодо формулювання суду першої інстанції у вироку (а.с.226, абзац 7) «нападіння з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення пошкодження», це висновок суду, зроблений в результаті аналізу вказаного висновку експерта та на підставі дослідження всіх доказів в сукупності. Такий висновок, на думку апеляційного суду, в повній мірі відповідає встановленим судом характеру дій обвинуваченого, його меті умисному вбивстві ОСОБА_10 , використаному ним знаряддю злочину - кухонного ножа, та кваліфікації дій обвинуваченого, як умисне вбивство ОСОБА_10 без обтяжуючих обставин, тобто за ст.115 ч.1 КК України.

Не обгрунтованим, на думку апеляційного суду, є твердження апеляційної скарги про помилковість висновку суду стосовно того, що ОСОБА_9 був ініціатором конфлікту, оскільки його дії знаходяться в межах необхідної оборони і, відповідно не утворюють складу злочину.

У відповідності до фактичних обставин вбивства ОСОБА_9 ОСОБА_10 , судом першої інстанції беззаперечно встановлено, що саме обвинувачений взяв за місцем свого проживання ніж, з яким прийшов додому до ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що саме ОСОБА_9 забіг до них з ОСОБА_10 в квартиру і почав з`ясовувати стосунки, через що ОСОБА_10 був змушений, в цілях самозахисту, взяти на балконі дерев`яний брусок.

Таким чином суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку про те, що обвинувачений був ініціатором конфлікту, який безпосередньо закінчився вбивством ОСОБА_10 і не перебував в стані необхідної оборони від дій ОСОБА_10 .

Крім того, об`єктивно встановлено спричинення ОСОБА_9 проникаючих ножових поранень Юдіну в життєво важливі органи, від яких настала смерть ОСОБА_10 , що також свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на умисне вбивство.

Враховуючи відсутність підстав стверджувати про перебування обвинуваченого в стані необхідної оборони, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про необхідність кваліфікувати дії ОСОБА_9 , як умисне вбивство.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що при судовому розгляді мало місце суттєве порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає в тому, що при наявності підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст.284 ч.1, п.2) - відсутність складу злочину, суд першої інстанції не закрив провадження, як то передбачено ст. 412 ч.2, п.1 КПК України, спростовується наведеними вище доказами, на підставі яких встановлена наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, тому підстави для закриття провадження відсутні.

З вказаних підстав не може бути взятий до уваги також наступний довід апеляційної скарги захисника про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, яка полягає в помилковому застосовані до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.115 ч.1 КК України.

Довід апеляційної скарги про необгрунтоване задоволення судом цивільного позову є надуманим, оскільки такий довід грунтується не на відсутності доказів вбивства ОСОБА_9 ОСОБА_10 , а виключно на твердженнях про відсутність в діях ОСОБА_9 складу злочину.

Оскільки суд першої інстанції обгрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, апеляційний суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_16 задоволений в повній відповідності з вимогами діючого законодавства, а апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою і, відповідно, такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 403, 404, 407, 409, 412, 413, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
ухвалив:
Відмовити в задоволені апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .
Вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 07 липня 2015 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2 .