Справа № 602/253/14-к
провадження № 1-кп/598/59/2015
УХВАЛА
"29" грудня 2015 р. Колегія суддів Збаразького районного суду
Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінального провадження за №602/253/14-к по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст.307, ч.2 ст.315 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 ,
за ч.3 ст.307 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_3 ,
за ч.3 ст.307 КК України,-
встановила:
До провадження Збаразького районного суду Тернопільської області надійшов для розгляду обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.315 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2013 року підозрюваному ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Після цього слідчим суддею та судом неодноразово продовжувався на час досудового розслідування та судового розгляду обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Останній раз, ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2015 року, ОСОБА_6 продовжено на час судового розгляду обраний щодо нього запобіжний захі у виді тримання під вартою на строк до 18 січня 2016 року.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , вказавши на відсутність підстав для продовження обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заявила клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. При цьому захисник послалася на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, тривалий час перебуває під вартою та зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. При цьому запевнив суд про те, що в подальшому буде з`являтися в судові засідання, не буде спілкуватися із свідками та переховуватися від суду, тим самим не буде перешкоджати інтересам правосуддя.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, пославшись при цьому на те, що на даний час кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 не завершене, ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час не відпали, так як більшість свідків по справі не допитано, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, тому, з метою уникнення покарання, він може переховуватися від суду.
Інші учасники судового провадження, а саме захисник ОСОБА_9 , обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , в судовому засіданні підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.
Ознайомившись із клопотанням захисника ОСОБА_7 , думкою інших учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення даного клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт із наступних підстав.

Так, судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий та знаходиться під вартою з 19 липня 2013 року, тобто понад 2 роки 5 місяців. При цьому вирок у відношенні останнього, враховуючи ряд об`єктивних причин, не ухвалено.

Суд вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
При вирішенні питання щодо зміни дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, його стан здоровя, міцність соціальних зв`язків, наявність судимості.
На думку суду, прокурором не наведено переконливих мотивів, що обвинувачений може ухилятись від суду, чи іншим чином перешкоджати правосуддю, а ризик впливу на свідків може бути мінімізований за рахунок інших запобіжних заходів.
При цьому обираючи та продовжуючи в подальшому відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею та судом було враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та тяжкість кримінальних правопорушень у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 ..
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, колегія суддів враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комарова проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме:
-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції, заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі "Третьяков проти України").
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на іспитовому строці не перебуває, невідбутого покарання не має, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.
Поряд з цим, колегія суддів в даному випадку враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_6 досить тривалий час утримується під вартою, а стороною обвинувачення не вживаються заходи для забезпечення явки свідків в судові засідання, ухвали суду про примусовий привід свідків тривалий час не виконуються належним чином, без належного реагування залишаються відповідні листи реагування суду як органом, якому доручено виконання ухвал суду про привід свідків, так і органом, на який покладено контроль за виконанням ухвал суду.
При цьому суд вважає, що прокурор не зміг довести виняткових обставин, які б виправдовували продовження обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що продовження дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою, є недоцільним з тих підстав, що на теперішній час заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою, передбачені ст. 177 ч.1 КПК України, зменшилися та не виправдовує тримання особи під вартою.
Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст.194 КПК України.
Виходячи з положень ст.ст.176, 178, 331 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали кримінального провадження, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та змінити раніше обраний у відношенні обвинуваченого запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт на строк, що не перевищує двох місяців.
При цьому частиною 1 та 2 ст.181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Тому, обвинуваченому слід змінити запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись із міста Ланівці Лановецького району Тернопільської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду; утримуватися від будь-якого спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176, 178, 181, 183, 196, 202, 331, 369, 372 КПК України колегія суддів, -
ухвалила:
Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.315 КК України, обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 29 лютого 2016 року.
Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , наступні обов`язки:
-прибувати до Збаразького районного суду Тернопільської області за першою вимогою в судові засідання у даному кримінальному провадженні;
-не відлучатись із міста Ланівці Лановецького району Тернопільської області без дозволу суду;
-утримуватися від будь-якого спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню;
-носити електронний засіб контролю;
-повідомляти Збаразький районний суд Тернопільської області про зміну місця свого проживання.
Обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.315 КК України, звільнити з під варти негайно в залі суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити для виконання Лановецькому відділенню поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області, за місцем проживання обвинуваченого.
Лановецькому відділенню поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Ухвала суду постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення, окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3