Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю: прокурора захисників: засуджених: в режимі відеоконференціїОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 січня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000055, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 червня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Вільхівців Тячівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що відповідно до ст. 89 КК України судимостей не мав.

Судові рішення щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яких також було засуджено цими ж судовими рішеннями у межах зазначеного провадження в суді касаційної інстанції не оскаржуються.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про незаконність оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_8 через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного останньому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі унаслідок м`якості. При цьому захисник просить скасувати вирок та ухвалу щодо ОСОБА_8 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від

15 грудня 2014 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 червня

2015 року вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.

Згідно з вироком районного ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

У листопаді 2012 року у м. Києві ОСОБА_8 , зустрівшись із

ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , запропонував їм незаконно заволодіти грошима жителя м. Броварів, на що вони погодились.

У подальшому ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 підшукали засоби та знаряддя вчинення протиправного діяння, а саме: автомобіль марки

ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль марки

Део Ланос, державний номерний знак НОМЕР_2 , револьвер «Weikrauch» та пістолет невстановленої марки, п`ять радіостанцій, а також жіночі колготки, які використовувалися у якості масок, та рукавички.
16 листопада 2012 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_8 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та

ОСОБА_13 на зазначених автомобілях під керуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_13 приїхали до м. Броварів та, залишивши транспортні засоби на подвір`ї по вул. Київській, одягнувши маски та рукавички, а

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ще й озброївшись пістолетами, підійшли до будинку АДРЕСА_2 та стали за ним спостерігати.

Цього ж дня приблизно о 22.00 год., після того як ОСОБА_8 по радіостанції повідомив, що на подвір`ї вказаного будинку нікого немає, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 , перекинувши ОСОБА_12 через паркан, після того як останній відчинив хвіртку, незаконно проникли до вказаного подвір`я.

У цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , застосовуючи фізичну силу вивели з подвір`я ОСОБА_14 , який працював охоронцем, та, погрожуючи пістолетом, змусили його спуститися до викопаної траншеї, випитавши у нього відомості яким чином можна проникнути до будинку, після чого повідомили цю інформацію через радіостанцію ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

У свою чергу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , проникшувши до будинку вказаним ОСОБА_14 способом, зайшли до кімнати, де спав ОСОБА_15 і одразу напали на нього, накинувши на його обличчя подушку, яку утримували заважаючи останньому дихати, після чого надягнули йому на руки кайданки та почали розпитувати про місцезнаходження грошей у будинку.

У вказаному потерпілим місці ОСОБА_12 знайшов металеву банку, у якій знаходилися 48 000 грн, 14 000 дол. США, що згідно курсу Національного банку України станом на 16 листопада 2012 року становило 111 902 грн.

Крім того, ОСОБА_12 , обшукавши будинок, знайшов та викрав золотий годинник марки «Мідо», вартістю 3996,50 грн.

Після того, як гроші було знайдено та забрано, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , завівши ОСОБА_14 до будинку, прикували його кайданками до батареї, а ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 замотали руки та ноги ОСОБА_15 скотчем та тримали його на ліжку, погрожуючи фізичною розправою схожим на ніж предметом.

Після вказаних дій винні особи залишили місце вчинення протиправних дій, залишивши потерпілих у безпорадному стані.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, засудженого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , які покладались на розсуд суду у розгляді касаційної скарги, а також доводи прокурора, який наполягав на залишенні оскаржуваних судових рішень без зміни, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи, наведені
у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, а доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи на неповноту досудового розслідування та судового розгляду не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
При цьому з оскаржуваних судових рішень убачається, що згідно

з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності,

а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов правильного висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 . Такий висновок суд належним чином детально обґрунтував у прийнятому рішенні.

Що стосується доводів захисника про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, то вони є безпідставними.

Так, вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_8 , суд урахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до особливо тяжких злочинів, обставини, що обтяжують покарання, та відсутність обставин, які б його пом`якшували.
Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_8 на підставі ст. 89 КК України судимостей не має, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд визнав факт вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

До того ж суд урахував роль кожного із співучасників у вчиненні кримінального правопорушення, те, що потерпілим шкода не відшкодована та потерпілий просив суворо покарати винних.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у розмірі ближчому до мінімальної межі, визначеної санкцією частини статті, інкримінованої засудженому.

При цьому наявність на утриманні ОСОБА_8 малолітньої доньки ОСОБА_16 , 2010 року народження, на що вказує захисник, хоч і є обставиною, що пом`якшує його покарання, однак не впливає на справедливість покарання, визначеного судом, оскільки покарання зазначеного виду та розміру з огляду на наведені обставини, а також роль засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, є законним та обґрунтованим.

Підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок суворості, підстав для його пом`якшення чи застосування положень ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.
Що стосується ухвали суду апеляційної інстанції, то вона відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таким чином, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Броварського міськрайонного суду Київської області

від 15 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області

від 04 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ОСОБА_1 ____________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3