Справа № 303/5533/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.10.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілого і цивільного позивача адвоката ОСОБА_8 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/528/2015 щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні одну дитину, приватного підприємця, не судимого, обвинуваченого в злочинах, передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст. 366 КК України, за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури м. Мукачева ОСОБА_10 та представника потерпілого і цивільного позивача адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 18.09.2015, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_6 працюючи директором Закарпатської філії приватного підприємства (ПП) «Майстер Люкс», склав завідомо неправдивий протокол загальних зборів цього підприємства, проведених нібито 19.03.2010 за участі його власника - ОСОБА_11 , до якого вніс рішення про взяття в оренду для потреб філії свого автомобіля «Фольксваген Гольф» НОМЕР_1 та про уповноваження головного бухгалтера філії ОСОБА_12 укласти від імені філії договір оренди, надав його останній, ввів її в оману щодо її повноваження укладати такий договір, і, як фізична особа, уклав з нею договір оренди свого автомобіля, відповідно до якого автомобіль переходив у тимчасове платне користування філії.
На підставі цього договору Закарпатська філія ПП «Майстер Люкс» з 19.03.2010 по 19.03.2011 здійснювала технічне обслуговування належного ОСОБА_6 автомобіля «Фольксваген Гольф» АО2764 АО, на що витратила 12 581 грн. 87 коп..
Такі діяння ОСОБА_6 орган досудового розслідування кваліфікував за ч.2 ст. 191 КК України, як розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та за ч.1 ст. 366 КК України, як службове підроблення, відповідно.
Підставами для повернення обвинувального акта прокуророві в ухвалі суду зазначено те, що допущені органом досудового розслідування порушення кримінального процесуального закону, вказані в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 01.04.2015, якою в даному кримінальному провадженні було призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, не усунуті, що виклад в ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення і правова кваліфікація не узгоджуються між собою, що до обвинувального акту не долучено цивільного позову, розписки обвинуваченого про отримання його копії, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акту, не вказані процесуальні рішення, прийняті у цьому кримінальному провадженні судами першої і апеляційної інстанцій.
Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для розгляду по суті. Вважає, що суд був не вправі стверджувати про відсутність в обвинувальному акті викладу фактичних обставин та про невідповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації, «так як судовий розгляд акту по суті не відбувся, свідки, потерпілий та інші учасники процесу не допитувалися», а також тому, що під час судового розгляду прокурор вправі змінити обвинувачення або висунути додаткове обвинувачення. Вказує, що, відповідно до вимог ст. 338, 341 КПК України виготовив новий обвинувальний акт, змінив у ньому обвинувачення ОСОБА_6 , клопотав перед судом про «забезпечення у судове засідання потерпілого ОСОБА_11 та всіх учасників процесу», однак вручити їм новий обвинувальний акт суд йому можливості не надав. Стверджує, що «усунути порушення вимог кримінального-процесуального кодексу України зазначені в ухвалі Апеляційного суду виконавши процесуальні дії після повернення обвинувального акту прокурору неможна, усунути їх в судовому засіданні суд не надає можливості.» Вказує також, що після повернення обвинувального акту потерпілим чи його представником цивільний позов не заявлявся, а зазначення попередніх судових рішень в реєстрі досудового розслідування законом не вимагається. Наголошує, що завданням кримінального провадження, окрім захисту особи, суспільства і держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження є також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Представник потерпілого в апеляційній скарзі також просить ухвалу скасувати. Незаконною вважає її тому, що вона суперечить ухвалі цього ж суду від 21.10.2013, якою обвинувальний акт у справі № 303/6910/13-к визнаний таким, що відповідає вимогам КПК України. Суд, на його думку, не вказав, у чому саме полягає невідповідність між кваліфікацією діяння та формулюванням обвинувачення. Вважає, що на стадії підготовчого провадження, без дослідження доказів судження з цього приводу є передчасними, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, тому зауваження в ухвалі з його приводу є безпідставними.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора, пояснення представника потерпілого і цивільного позивача, які підтримали свої апеляційні вимоги, пояснення обвинуваченого і захисника, які заперечили проти доводів і вимог прокурора та представника потерпілого і цивільного позивача, провів судові дебати, перевірив обвинувальний акт і додані до нього матеріали, обговорив доводи, викладені в ухвалі суду першої інстанції, апеляційних скаргах, промовах і поясненнях сторін, представника потерпілого і цивільного позивача та вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за правилами, встановленими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, в тому числі повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Є очевидним, що для переконання в наявності в обвинувальному акті викладу цих відомостей та в їх відповідності або невідповідності достатньо обвинувальний акт прочитати. «Судовий розгляд акту», «допит свідків, потерпілого та інших учасників процесу», на чому наполягає прокурор, для цього не потрібні.
Зміна обвинувачення в порядку, передбаченому ст.ст. 338, 341 КПК України, на які посилається прокурор, відбувається в разі, якщо нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, встановлені під час судового розгляду. На стадії досудового розслідування всі питання стосовно обвинувального акту підлягають розв`язанню в порядку, який регулюється нормами, передбаченими в КПК України для цієї стадії кримінального провадження.
Частиною 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити, окрім іншого, номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 КПК України досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Вичерпний перелік форм закінчення досудового розслідування вказаний у ст. 283 КПК України. Такої форми, як повернення обвинувального акта прокуророві на підставі п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в ній не передбачено.
Зі змісту ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 17.04.2014, якою в цьому кримінальному провадженні був скасований вирок Мукачівського міськрайонного суду щодо ОСОБА_6 від 03.02.2014 і призначений новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, вбачається, що в ньому був заявлений цивільний позов про стягнення 23 719 грн. 84 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та про стягнення 15 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
В ухвалі Мукачівського міськрайонного суду від 06.05.2015, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, та в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 18.06.2015, якою ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 06.05.2015 залишено без змін, зазначено, зокрема, про те, в чому така невідповідність полягає у даному випадку. Ці процесуальні рішення в реєстр матеріалів досудового розслідування не внесені і прокурором не враховані.
Отже доводи прокурора і представника потерпілого та цивільного позивача про те, що внесення до реєстру матеріалів досудового розслідування судових рішень, пов`язаних з поверненням обвинувального акту прокуророві на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, законом не передбачено і що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, Апеляційний суд відкидає, як необґрунтовані.
Ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 06.05.2015 і від 18.09.2015, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 17.04.2014, 01.04.2015 та 18.06.2015 містять дані про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 був повернутий судом прокуророві принаймні двічі. До обвинувального акту, повернення якого оскаржує прокурор, приєднана розписка ОСОБА_6 про отримання його копії (а.п.6).
Отже скарга прокурора на те, що суд не надав йому можливості вручити обвинуваченому належний обвинувальний акт є безпідставною.
Довід представника потерпілого і цивільного позивача про те, що оскаржувана ухвала Мукачівського міськрайонного суду суперечить не скасованій ухвалі цього ж суду від 21.10.2013 у справі № 303/6910/13-к, якою обвинувальний акт визнаний таким, що відповідає вимогам КПК України, Апеляційний суд відхиляє, виходячи з того, що ухвала Мукачівського міськрайонного суду від 21.10.2013, на яку посилається апелянт, Апеляційному суду не надана, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначена, даних про те, яке відношення вона має до цього кримінального провадження, що має інший єдиний унікальний номер - 303/5533/15-к, його матеріали не містять.
З зауваженням прокурора про те, що завданням кримінального провадження, окрім захисту особи, суспільства і держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, є також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, Апеляційний суд погоджується і звертає його увагу на необхідність виконання ним приписів ст. 2 КПК України з цього приводу.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами і віднесені до його повноважень цим Кодексом. Питання про запобіжний захід щодо ОСОБА_6 сторонами на розгляд Апеляційного суду не виносилось, тому він його не обговорює і не вирішує.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури м. Мукачева ОСОБА_10 і представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 18.09.2015, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 повернуто прокуророві, залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Закарпатської області набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді