Справа № 466/8946/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/768/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003811 від 18.11.2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 липня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кошелева, Хустського району, Закарпатської області, зареєстрованого та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 09.11.2010 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому на праві власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 12.12.2014р.

Стягнуто з ОСОБА_6 - 489,44 грн.(чотириста вісімдесят дев`ять грн.44 коп.) витрат за проведення фізико-хімічної експертизи в користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Вирішено питання речових доказів згідно з вимог закону.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних засобів, у місцях позбавлення волі у Личаківській виправній колонії № 30 УДПтСУ у Львівській області - 15.11.2014 року у невстановлений досудовим слідством час, відбуваючи покарання у Личаківській ВК № 30 УДПтСУ у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 156 спілкуючись по телефону із невстановленою досудовим слідством особою на ім`я « ОСОБА_9 » попросив останнього придбати наркотичні засоби, а саме: «марихуану» та «субітекс». Після того, як особа на ім`я « ОСОБА_9 » за винагороду в розмірі 1200 гривень (900 гривень за три таблетки «бупренорфіну», 300 гривень за наркотичну речовину «марихуану») шляхом перекиду наркотичних засобів на територію JIBK № 30 передала дані наркотичні засоби, на невстановлений досудовим слідством банківський рахунок належний особі на ім`я « ОСОБА_9 », перерахував кошти в сумі 1200 гривень.

17.11.2014 року, приблизно о 08 годині 10 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на території банно-прального комплексу установи Личаківської ВК № 30, незаконно придбав, отримав шляхом перекиду через огорожу установи, від невстановленої досудовим слідством особи камінь до якого клейкою стрічкою було прикріплено згорток із вмістом наркотичних засобів, а саме: «марихуана» загальною масою 11,82 грам та три таблетки «бупренорфіну» загальною масою 0,024 грам, які відповідно до висновку експертизи від 09.12.2014 року № 3/1438 відносяться до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, а подріблена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходиться в суміші з насінням сіро-коричневого кольору, містить тетрагідроканнабінол і є канабісом (маріхуаною), що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Обвинувачений ОСОБА_6 , піднявши із землі вказаний згорток, поклав його собі у кишеню спортивних штанів у які був одягнений та зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати. В обґрунтування покликається на те, що вирок не відповідає вимогам кримінального-процесуального законодавства України, а саме внаслідок неповноти судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги його покази визнавши їх надуманими. Зазначає, що під час судового слідства не було доведено його вини.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального-процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та через неповноту судового розгляду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування посилається на те, що 08.07.2015 року суд першої інстанції проводив допит залегендованого свідка ОСОБА_10 в режимі відеоконференції, проте всупереч ч.1 ст.352 КПК України особу свідка не встановлено, всупереч ч.9 ст.352 КПК України перед допитом судом першої інстанції не встановлювалось чи має ОСОБА_6 заперечення проти допиту особи, а також судом першої інстанції не виносилась вмотивована ухвала про проведення допиту свідка з використанням технічних засобів з іншого приміщення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника у підтримку поданої апеляційної скарги та доповнень до неї, прокурора з запереченнями щодо апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та дав суду показання про те, що він з 18.12.2010 р. відбуває покарання в ЛВК № 30. Останнім часом він постійно ходив до ОСОБА_11 - оперуповноваженого ОВ ЛВК № 30 з проханням перевести його в іншу колонію, оскільки тут у нього були проблеми. Восени 2014 року, коли він виходив з бані разом з іншими в`язнями, ОСОБА_11 , запросив його до себе та запитав чи він має при собі заборонені предмети, на що він відповів, що нічого забороненого при собі не має. Після чого ОСОБА_11 запитав, що у нього в кишені штанів, на що він витягнув з кишені згорток, в якому виявилися наркотики. Цей згорток він знайшов в бані та не знав що саме у ньому знаходиться. Після цього ОСОБА_11 сказав йому, щоб він визнав вину за збут наркотиків і за це він отримає додатково лише півтора місяці позбавлення волі та поїде на іншу зону і таким чином його проблеми вирішаться.

На думку колегії суддів суд першої інстанції дав належну оцінку показам обвинуваченого та вірно поклав в основу обвинувального вироку зібрані та досліджені в ході судового слідства докази, а саме:

Покази дані у судовому засіданні в суді першої інстанції, свідка ОСОБА_11 про те, що він працює оперуповноваженим ОВ ЛВК № 30. В листопаді 2014 року він отримав оперативну інформацію про те, що засуджений ОСОБА_6 під час спілкування в телефонному режимі з особою на ім`я « ОСОБА_9 » замовив наркотичні засоби «марихуану» та «субітекс», які в подальшому мав на меті розповсюджувати між засудженими ЛВК № 30, а також про те, що перекид має відбутися вранці 17.11.2014 року. Так, 17.11.2014 р. він разом з ОСОБА_12 - оперуповноваженим ОВ ЛВК № 30 помітив як засуджений ОСОБА_6 о 08:00 год. вийшов на вулицю та пройшов на подвір`я банно - прального комплексу, хоча в цей момент він мав перебувати в приміщенні житлового відділення. Через декілька хвилин ОСОБА_6 вийшов з подвір`я банного комплексу. В цей момент вони підійшли до ОСОБА_6 та запитали у нього чи має він заборонені речі. При особистому огляді засудженого було виявлено у його кишені штанів камінь, до якого скотч - лентою було прикріплено поліетиленовий пакет. Після цього ОСОБА_6 повідомив, що в даному пакеті знаходяться наркотичні речовини, а саме марихуана та субітекс, які він отримав від невідомого чоловіка на ім`я « ОСОБА_9 », заплативши останньому 1 200 грн. Також ОСОБА_6 сказав, що частину цих наркотичних засобів він мав намір продати іншим засудженим.

Покази свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні в суді першої інстанції про те, що він працює оперуповноваженим ОВ ЛВК № 30. В листопаді 2014 року ОСОБА_11 повідомив йому, що він отримав оперативну інформацію про те, що засуджений ОСОБА_6 під час спілкування у телефонному режимі з особою на ім`я « ОСОБА_9 » замовив наркотичні засоби «марихуану» та «субітекс», які в подальшому мав на меті розповсюджувати між засудженими ЛВК № 30, а також про те, що перекид має відбутися вранці 17.11.2014 р. Так, 17.11.2014 р. він разом з ОСОБА_11 помітив як засуджений ОСОБА_6 о 08:00 год. вийшов на вулицю та пройшов на подвір`я банно - прального комплексу, хоча в цей момент він мав перебувати в приміщенні житлового відділення. Через декілька хвилин ОСОБА_6 вийшов з подвір`я банно-прального комплексу. В цей момент вони підійшли до ОСОБА_6 та запитали чи має він заборонені речі. При огляді засудженого було виявлено у нього в кишені штанів камінь, до якого скотч - лентою було прикріплено поліетиленовий пакет. Після цього ОСОБА_6 повідомив, що в даному пакеті знаходяться наркотичні речовини, а саме марихуана та субітекс, які він отримав від невідомого чоловіка на ім`я « ОСОБА_9 », заплативши останньому 1 200 грн. Додатково повідомив, що ОСОБА_6 перебував на обліку як схильний до вживання наркотиків, не працював та являється злісним порушником режиму утримання.

Покази свідка ОСОБА_13 дані ним у судовому засіданні в суді першої інстанції про те, що 17 листопада 2014 року він перебував на своєму робочому місці у приміщенні медичної частини ЛВК № 30, де працює начальником медичної частини. Приблизно о 10:00 год. до нього підійшов оперативний працівник ЛВК № 30 і запросив його бути присутнім в якості понятого під час огляду місця події. Вони пройшли в службову кімнату, де був засуджений і працівники міліції та ще один понятий - майстер цеху. Засуджений назвався ОСОБА_6 і у нього з кишені спортивних штанів було вилучено камінь, до якого скотч - лентою було примотано поліетиленовий згорток. На запитання працівника міліції ОСОБА_6 повідомив, що у згортку знаходиться «марихуана» та «субітекс», які він отримав від чоловіка на ім`я « ОСОБА_9 » для подальшого продажу засудженим. Даний згорток був вилучений працівниками міліції, при відкритті якого було виявлено коричневу речовину рослинного походження та три таблетки білого кольору. Також в його присутності у ОСОБА_6 було зроблено змиви з обох рук та працівниками міліції складено відповідний протокол, який підписали всі учасники слідчої дії.

Покази свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні в суді першої інстанції про те, що він працює майстром цеху № 1 підприємства ЛВК № 30. 17 листопада 2014 року до нього підійшов працівник ЛВК № 30 та запросив його бути присутнім в якості понятого під час огляду місця події. Вони пройшли в службову кімнату, де був засуджений і працівники міліції та ще один понятий - працівник медичної частини. Засуджений назвався ОСОБА_6 , у нього з кишені спортивних штанів вилучили камінь, до якого скотч - лентою було примотано поліетиленовий згорток. На запитання працівника міліції ОСОБА_6 повідомив, що у згортку знаходиться «марихуана» та «субітекс», які він отримав від чоловіка на ім`я « ОСОБА_9 » для подальшого продажу засудженим. Даний згорток був вилучений працівниками міліції, при відкритті якого було виявлено коричневу речовину рослинного походження та три таблетки білого кольору з маркуванням «В8». Також в його присутності у ОСОБА_6 було зроблено змиви з обох рук та працівниками міліції складено відповідний протокол, який підписали всі учасники слідчої дії.

Зі звукозаписів судових засідань суду першої інстанції видно, що кожен з наведених вище свідків ствердив бажання ОСОБА_6 щодо залишення половини наркотичних засобів собі, а іншої для продажу засудженим. Підстав для сумніву в достовірності цих показав та їх об`єктивності немає.

Покази свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні в суді першої інстанції про те, що в листопаді 2014 року, перебуваючи в ЛВК № 30 йому потрібно було подзвонити по справах, він підійшов до таксофону, де розмовляв засуджений ОСОБА_6 . В ході спілкування він почув, що ОСОБА_6 спілкувався з чоловіком на ім`я « ОСОБА_9 » та питав його чи може він дістати для нього наркотичні речовини: «марихуану» та «субітекс» за 1 200 грн. для подальшого продажу. Через дві хвилини розмова закінчилася.

Згідно висновку експерта Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру № 3/1438 від 09.12.2014 р., в трьох таблетках білого кольору виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Загальна маса бупренорфіну становить 0,024 грам. Подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходиться в суміші з насінням сіро - коричневого кольору, містить тетрагідроканнабінол і є канабісом (марихуаною), що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Насіння сіро - коричневого кольору є насінням коноплі і до наркотичних засобів не відноситься. Маса канабісу (марихуани) без насіння в перерахунку на висушену речовину становить 11,82 грам. На ватних тампонах, якими проведено змиви з рук ОСОБА_6 , наркотичних засобів, психотропних речовин чи прекурсорів не виявлено (а.с. 37-43).

Протокол огляду предмету від 10.12.2014 р. свідчить про те,що предметом огляду були: пакет з сумішшю подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору та насіння сіро - коричневого кольору, три таблетки білого кольору з написом «В8» (а.с.44).

Згідно постанови про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів досудового розслідування від 10.12.2014 р. в якості речових доказів визнано : суміш подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору та насіння сіро - коричневого кольору, три таблетки білого кольору з написом «В8» (а.с. 45-46).

Відповідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2014 р. ОСОБА_6 показав як він 17.11.2014 р. зранку пішов з житлового приміщення до прально - банного комплексу і перебуваючи на подвір`ї побачив, що через огорожу перекинуто камінь, який він підняв та поклав собі в кишеню штанів і після повернення до нього підійшли працівники ЛВК № 30 які його доставили у службове приміщення, де в присутності понятих у ОСОБА_6 вилучили з кишені штанів наркотичні засоби (а.с. 70-77).

Таким чином, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині при вказаних у вироку обставинах, на думку колегії суддів доведена повністю, а його діям дана правильна кримінально-правова оцінка за ч.2 ст.307 КК України.

Суд першої інстанції оцінюючи здобуті під час досудового розслідування та досліджені у судовому засіданні докази, на думку колегії суддів вірно визнав їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, що логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, передбаченими як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що припущення обвинуваченого про те, що вилучені наркотичні засоби він знайшов на території банно - прального комплексу є надуманими та також вважає їх надуманими і такими які дані з метою уникнення від відповідальності.

Щодо посилань захисника обвинуваченого про порушення судом першої інстанції норм КПК України при проведенні допиту залегендованого свідка ОСОБА_10 то на думку колегії суддів такі є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Як видно зі звукозапису судового засідання від 22.05.2015 року прокурор заявив клопотання про допит залегендованого свідка ОСОБА_10 , суд вислухавши думку учасників процесу щодо їх заперечень проти допиту такого, ухвалив допитати залегендованого свідка ОСОБА_10 в режимі відео конференції, а тому посилання захисника на порушення норм ч.9 ст.352 КПК України щодо не встановлення чи має ОСОБА_6 заперечення проти допиту особи, що унеможливлюють його ідентифікацію є безпідставними.

Як видно зі звукозапису судового засідання від 08.07.2015 року суд при допиті залегендованого свідка встановив особу, а саме задавши свідку запитання чи його залегендоване прізвище ОСОБА_15 на що свідок відповів «так», після чого запитав чи його залегендоване ім`я та по-батькові ОСОБА_16 на що свідок відповів «так», після чого суд привів його до присяги свідка, а тому посилання захисника на порушення норм ч.1 ст.352 КПК України також є безпідставними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Щодо посилання захисника на невинесення судом вмотивованої ухвали щодо проведення допиту свідка з використанням технічних засобів з іншого приміщення, то на думку колегії суддів дана обставина не перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд І інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки, особу винуватого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, за місцем відбування покарання характеризується негативно, не одружений, дітей на утриманні не має.

Судом першої інстанції не встановлено обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Також суд першої інстанції вірно застосував ч.1 ст.71 КК України приєднавши частково не відбуте покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 09.11.2010 року.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б вплинули на законність постановленого рішення колегія суддів не знаходить.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду І інстанції є законним та обґрунтованим, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 31 липня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4