490/9901/15-к
н/п 1-кп/490/660/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаїв кримінальну справу відносно :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, служить в в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України
ОСОБА_6 01.06.2013р. призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за контрактом.
ОСОБА_6 наказом №154-ПМ від 18.12.2013р. командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду стрільця-зенітника зенітно-ракетного взводу аеромобільно-десантного батальйону.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціональної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової» або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його де виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання В.о. Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014р. на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлення туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_6 достеменно було відомо і до часу не з`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Відповідно до Директив Начальника Генерального штабу ЗС України, військову частину НОМЕР_1 з 12.04.2014р. переведено на умовлене найменування воєнного стану-польова пошта НОМЕР_2 .
ОСОБА_6 , 08.04.2015 року о 8год 30хв. являючись військовослужбовцем Збройних сил України, маючи умисел тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин, діючи з прямим умислом, не з`явився вчасно на службу у військову частину п/п НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки та проводив час на власний розсуд. 04.08.2015 року о 10год 00хв. солдат ОСОБА_6 самостійно з`явився до військової частини- польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків.
Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
07.12.2015р. прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 укладено та підписано угоду про визнання винуватості, згідно з якою обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду справи повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях.
Підозрюваний ОСОБА_6 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.407 КК України.
Прокурор, обвинувачений та його захисник у судовому засіданні просили затвердити надану до суду угоду.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 - ч.4 ст.407 КК України, - віднесений згідно ст.12 КК України до злочинів середньої тяжкості, тому угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ст.473, ч.4ст.474 КПК України.
Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 ..
Запобіжний захід на час розгляду справи в суді обвинуваченому не обирався.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя