Провадження № 11-сс/779/228/2014
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківького міського суду ОСОБА_1 від 11 грудня 2014 року, по кримінальному провадженні №0000317 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі КПК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в ОВС відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській облсті ОСОБА_8 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні, про накладення арешту на майно за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК, яке було подане до суду у відповідності до п.7 ч.2 ст.131 КПК як захід забезпечення кримінального провадження.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча майно, на яке слідчий просить накласти арешт, підпадає під ознаки ч.2 ст.167 КК, однак навіть якщо в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, то відсутні підстави для накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваною по справі, а тому подане слідчим клопотання про арешт майна такої особи, є передчасним і не підлягає до задоволення.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу (далі АС), в якій покликається на її незаконність та необгрунтованість, оскільки висновки судді, викладені в ухвалі, містять істотні суперечності, а тому слідчий суддя допустив істоне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить ухвалу слідчого суддді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на автопоїзд марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Автоприват», що зареєстроване по вул.Вербова, 8-Б, Оболонського району м.Києва, та напівпричепа марки «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , зареєстрованому по АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану АС, просить її задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою накласти арешт на майно, зазначене в прохальній частині АС; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи і мотиви АС прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення.

Згідно вимог ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК, слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього ж Кодексу.

Вказаних вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Стосовно висновків слідчого судді про те, що слідчий передчасно подав клопотання про арешт майна, то вони є помилковими, зважаючи на наступне.

Як передбачено ч.1 ст.167 КПК, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Положеннями ч.5 ст.171 КПК встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таких вимог закону слідчий дотримався.

З наявної в матеріалах справи копії протоколу огляду місця події видно, що 08 грудня 2014 року було проведено огляд місця події, де відбулося зіткнення вищевказаних автомобілів, і в результаті цього з місця пригоди вилучено труп водія ОСОБА_10 , а вилучені транспортні засоби - автопоїзд марки «Renault Magnum» з напівпричепом марки «Schmitz SKO 24» та сідловий тягач марки «Renault Magnum» з напівпричепом марки «Schwarzmuller» поміщено на майданчик зберігання (а.с.6-8).

З урахуванням цього, оскільки в ході огляду місця події були вилучені вищевказані транспортні засоби, колегія суддів приходить до висновку, що в слідчого було достатньо підстав для подання слідчому судді наступного робочого дня після вилучення вказаних транспортних засобів клопотання про їх арешт, тобто 09 грудня 2014 року.

Як правильно зазначено в мотивувальній частині ухвали слідчого судді, транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт, дійсно підпадає під ознаки ч.2 ст.167 КПК, оскільки, як зазначено в його клопотанні, автопоїздом «Renault Magnum» з напівпричепом «Schmitz SKO 24» було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, і на ньому збереглися сліди кримінального правопорушення, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, і по них є потреба у проведенні ряду експертиз (а.с.2-3).

Тому, апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що для накладення арешту на вищевказане майно необхідно, щоб воно належало підозрюваному по справі, оскільки в даному випадку застосуванню підлягають саме положення ч.1 ст.176 та ч.5 ст.171 КПК, які врегульовують питання вирішення долі майна, тимчасово вилученого у іншої особи, у володінні якої перебуває тимчасово вилучене майно. Однак, слідчий суддя вказані норми КПК не застосував.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що АС прокурора слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, зазначене в ньому.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170-173, 309, 376, 405, 407, 408, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківького міського суду ОСОБА_1 від 11 грудня 2014 року скасувати.

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_8 задовольнити та накласти арешт на майно, а саме: автопоїзд у складі сідлового тягача марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Автоприват», що зареєстроване по вул.Вербова, 8-Б, Оболонського району м.Києва, та напівпричепа марки «Schmitz SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , зареєстрованому по АДРЕСА_2 , який був вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08 грудня 2014 року у с.Підкамінь, Рогатинського району, Івано-Франківської області.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2