Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-112/2010р.
ВИРОК

Іменем України

1 липня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мартинова Є.О.

при секретарях Макаревич Я.А., Бердник О.І.,

з участю прокурорів Баклана В.М., Шевченка О.П.,

адвоката ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, освіти-середньої, неодруженого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3. 21, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_4, вчинив хуліганство при наступних обставинах:

7 січня 2006 року, близько 23 години 50 хвилин ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в групі осіб разом з громадянином ОСОБА_4, знаходячись в громадському місці поблизу Будинку культури по вулиці Радгоспній, 10 у селі Старе Бориспільського району Київської області, де з метою грубого порушення громадського порядку, діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_4, переслідуючи умисел на вчинення хуліганства, підійшли до ОСОБА_5

Реалізуючи свій злочинний умисел, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, яка виразилась в тому, що ОСОБА_3 діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_4, безпричинно, із хуліганських спонукань, схопив руками за капюшон куртки ОСОБА_5 та штовхнув останнього, від чого ОСОБА_5 впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на тривале, грубе та вперте порушення громадського порядку проявляючи особливу зухвалість, яка виразилася в тому, що ОСОБА_3, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_4, безпричинно з хуліганських спонукань умисно наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком руки і головою в обличчя. ОСОБА_4, діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_3, в цей час, безпричинно, з хуліганських спонукань умисно наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаками рук в обличчя га ногою в живіт, а коли ОСОБА_5 лежав на спині один удар ногою з ліву заднє-бокову поверхню грудної клітини.

При вказаних обставинах, заподіяні ОСОБА_3В та ОСОБА_4, тілесні ушкодження ОСОБА_5В у вигляді: крововиливу навколо лівого ока і двома саднами, три смугастих садна на правій вилиці. 6 смугастих саден на правій щоці. 2 садна біля хвоста лівої брови, 2 садна на лівому плечі і на лівому ліктьовому суглобі по одному крововиливу на передній поверхні обох колінних суглобів із саднами навколо них, один крововилив на задній боковій поверхні нижньої частини грудної клітини зліва, крововилив на верхній та нижній поверхні лівого купола діафрагми, згідно висновку експертизи №19 від 23.02.2006 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненнні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому та дав суду показання, з яких вбачається, що 7 січня 2006 року, поблизу будинку культури по вул. Радгоспній №4, в с. Старе Бориспільського району Київської області, близько 23 години 50 хвилин між ним та ОСОБА_5В стався конфлікт, під час якого ОСОБА_6 образив ОСОБА_3, в наслідок чого останній наніс ОСОБА_5 декілька ударів рукою в обличчя та удар лобом в обличчя, від якого ОСОБА_5 впав на землю. Крім того ОСОБА_3 зазначив, що своїми ударами не міг спричинити ОСОБА_5 тілесне ушкодження, від якого настала його смерть. Він також пояснив, що під час сутички між ним та ОСОБА_5, до останнього підбіг ОСОБА_4 та наніс йому удар правою ногою в область живота.

Слід зазначити, що показання підсудного ОСОБА_7 в частині визнання ним вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Вчинення ОСОБА_3 зазначеного злочину, підтверджуються зокрема наступними доказами у справі:

Показаннями потерпілої ОСОБА_2, яка, будучи допитаною у судовому засіданні, підтримуючи свої показання дані нею під час досудового слідства, пояснила, що 7 січня 2006 року близько 14-00 години її син ОСОБА_5 пішов на прогулянку. Самопочуття в нього було нормальне. 8 січня 2006 року, близько 03-00 години ночі її розбудила сусідка ОСОБА_8 і повідомила, що до неї приїхали хлопці та дівчата і повідомили, що її син лежить біля клубу під парканом. Вона поїхала із вказаними молодими людьми на автомобілі УАЗ до будинку культури. Під парканом, сидів зігнувшись її син ОСОБА_5 Біля нього стояли ОСОБА_9 та ОСОБА_10. ЇЇ син сказав, що його вдарили в пах і що він не може сам дійти додому. Вона допомогла сину сісти в автомобіль УАЗ. Після цього молоді люди відвезли її та сина додому. Вдома вона розпитала сина хто його побив, на що останній повідомив, що його ногою в пах та живіт ударив ОСОБА_4. Між 07 - 08 годинами ранку її син помер. В судовому засіданні потерпіла підтримала заявлений нею цивільний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної їй внаслідок смерті її сина ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди.

Показаннями свідка ОСОБА_10, який, будучи допитаним у судовому засіданні, підтримуючи свої показання дані ним під час досудового слідства, пояснив, що 7 січня 2006 року він знаходився на дискотеці в будинку культури села Старе Бориспільського району, яка закінчилась близько 24 год. Після дискотеки він провів додому знайому дівчину і повернувся до будинку культури. На відстані близько 40 м від будинку культури стояв автомобіль працівників міліції, які затримали кількох чоловік і до автомобіля підійшли знайомі затриманих і просили за них. ОСОБА_5 також підійшов до автомобіля, але ОСОБА_3 наказав йому відійти, а коли автомобіль поїхав. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 і сильно потягнув його за комір куртки, в результаті чого ОСОБА_5 впав на спину і вдарився головою. ОСОБА_5 запитав ОСОБА_3, що той робить, після чого ОСОБА_3 кулаком та головою вдарив в обличчя ОСОБА_5 Після цього до ОСОБА_3 приєднався ОСОБА_4, який також наносив удари ногами ОСОБА_5 коли той стояв, а також після того, як останній впав на землю. Після бійки він разом з ОСОБА_9 допомогли ОСОБА_5 дійти до криниці, щоб умитися. Пізніше ОСОБА_3 на своєму автомобілі УАЗ привіз матір ОСОБА_5, після чого ОСОБА_5 посадили до вказаного автомобіля та ОСОБА_3 відвіз їх додому. ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 під час вчинення хуліганських дій перебували в стані алкогольного сп'яніння.

Показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які, будучи допитаними у судовому засіданні в частині хуліганських дій ОСОБА_3 дали аналогічні показання, показанням свідка ОСОБА_10

Протоколом допиту свідка ОСОБА_15, яка будучи допитана під час досудового слідства дала показання, аналогічні показанням свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 70-73)

Дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

Протоколом огляду місця події - території біля Будинку культури по вул. Радгоспній в селі Старе Бориспільського району Київської області, де було вчинено злочин, схемою та фототаблицею до нього, (т. 1 а.с. 9-13)

Протоколом огляду місця події - будинку № 2 по вул. Першотравневій в с. Старе Бориспільського району Київської області, де було виявлено труп ОСОБА_5 та фототаблицею до нього, (т. 1 а.с.5-8)

Протоколом явки з повинною, в якій ОСОБА_3 зізнався у вчиненні даного злочину, (т. 1 а.с. 29)

Протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_10 та ОСОБА_3, в ході якої свідок ОСОБА_10 підтвердив свої раніше дані покази, (т.1 а.с. 63-65)

Протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_15 та ОСОБА_4. в ході якої ОСОБА_15 підтвердилаЇ раніше дані покази, (т. 1 а.с. 74-77)

Протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_11 та ОСОБА_4, в ході якої свідок ОСОБА_11 підтвердив свої раніше дані покази (т.1 а.с. 85-86)

Висновком експерта № 19 від 23 лютого 2006 року, згідно якого заподіяні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тілесні ушкодження ОСОБА_5В у вигляді: крововиливу навколо лівого ока з двома саднами, три смугастих садна на правій вилиці. 6 смугастих саден на правій щоці, 2 садна біля хвоста лівої брови, 2 садна на лівому плечі і на лівому ліктьовому суглобі по одному крововиливу на передній поверхні обох колінних суглобів із саднами навколо них, один крововилив на задній боковій поверхні нижньої частини грудної клітини зліва, крововилив на верхній та нижній поверхні лівого купола діафрагми, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, (т.2 а.с. 37-38)

Таки.и чином суд дослідив, оцінив та проаналізував усі зібрані по справі докази у їх сукупності та прийшов до висновку що дійсно ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, дані, що характеризують підсудного.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом'якшують покарання підсудного суд вважає те, що раніше ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, у вчиненні правопорушень помічений не був, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, з моменту скоєного сплинуло більше 4-х років, у звязку з чим суспільна небезпечність його особи та вчиненого значно знижена.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання підсудного є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 злочину, особу підсудного, наявність кількох пом'якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, суд вважає, що підсудному необхідно обрати міру покарання у вигляді обмеження волі, обмежившись терміном, відбутим заарештованим ОСОБА_3 з моменту обрання йому міри запобіжного заходу - тримання під вартою до моменту заміни даного запобіжного заходу на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, тобто з 13 лютого 2006 року по 23 серпня 2007 року.

У відповідності до вимог п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таке покарання та застосування відносно підсудного ОСОБА_3 є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час досудового слідства потерпілою ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_5 (який в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи; у кримінальній справі заявлені цивільні позови до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної їм внаслідок смерті сина ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди (т. 2 а.с. 8, т. 3 а.с. 226)

Підсудний ОСОБА_3, визнаючи свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК У країни заперечив проти задоволення цивільного позову, пояснивши що він не заподіював ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, наслідком яких наступила смерть останнього.

ч. 1 ст. 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд, розглянувши зазначені цивільні позови вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки в судовому засіданні не встановлено прямого причинного зв'язку між злочинними діями ОСОБА_3, передбаченими ч. 2 ст. 296 КК України та наслідками у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_5

Судові витрати по справ відсутні.

Речові докази у справі - куртка потерпілого ОСОБА_5 та рушник - підлягає збереженню в кімнаті речових доказів Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИ В:

Визнати винним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття міри покарання термін перебування його під вартою в Київському СІЗО № 13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань з 13 лютого 2006 року по 23 серпня 2007 року, що у відповідності до п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України в перерахунку становить 3 (три) роки 20 днів обмеження волі.

У зв'язку з реальним відбуттям покарання, встановленого судом ОСОБА_3, міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання - скасувати.

В задоволенні цивільних позовів, заявлених під час досудового слідства потерпілою ОСОБА_2 та потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування заподіяної їм внаслідок смерті сина ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Речові докази у справі - куртку потерпілого ОСОБА_5 та рушник - зберігати в кімнаті речових доказів Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області.

Вирок суду на протязі 15 діб може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд, а засудженим ОСОБА_3 на протязі вказаного строку з моменту отримання копії вироку.

СУДДЯ Є.О.МАРТИНОВ