Справа № 1-859/10
В И Р О К

іменем України

"14" вересня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Курило А.В.,

при секретарі Хабуда Л. М.,

з участю прокурора Ємець Я. А.,

законного представника ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, українки, ІНФОРМАЦІЯ_3, учениці ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 13 квітня 2010 року приблизно о 14 годин 15 хвилин, знаходячись в жіночому туалеті в школі-інтернаті № 14, по бул. Перова, 3, в м. Києві, помітила на полиці мобільний телефон «Самсунг J700i», який випадково залишила малолітня ОСОБА_4, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих спонукань, таємно викрала чуже майно, що належало малолітня ОСОБА_4, а саме мобільний телефон «Самсунг J700i», вартістю 800 гривень, в якому знаходилась флеш-картка обємом 2 Гб, вартістю 89,95 грн. та стартовий пакет оператора мобільного звязку «МТС», вартістю 10 гривень, на рахунку якого грошей не було, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 899,95 грн.

Через деякий час до жіночого туалету зайшла малолітня ОСОБА_4 та запитала у ОСОБА_3 чи не бачила вона її мобільний телефон марки «Самсунг J700i», однак остання не маючи намір повертати викрадений мобільний телефон та з метою збереження викраденого повідомила, що не бачила.

Заволодівши чужим майном, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зникла та розпорядилася викраденим за власним розсудом.

Підсудна ОСОБА_3 свою вину у предявленому обвинуваченні визнала повністю та показала, що 13 квітня 2010 року вона знаходилась на уроках в школі. Після закінчення шостого уроку, приблизно о 14 годині 10 хвилин вона разом зі своєю подругою з паралельного 9-Б класу ОСОБА_5 пішли до жіночого туалету, що знаходиться на першому поверсі школи. Коли вони зайшли в туалет, ОСОБА_5 пішла в останню кабінку. В цей час з туалету почали виходити двоє наглядно знайомих їй дівчат з менших класів. В цей час вона побачила на поличці, що зроблена з кафелю і знаходиться над зливним бачком кабінки №4 мобільний телефон рожевого кольору. Вона підійшла та взяла вказаний телефон, це був телефон «Самсунг» слайдер. Зрозумівши, що вказаний телефон, хтось забувся у неї виникло бажання залишити цей телефон собі. Тому вона відключивши телефон поклала його собі в рюкзак. В цей час до туалету повернулась учениця молодших класів ОСОБА_4, яка зайшла в 4-у кабінку та відразу вийшла з неї, після чого звернулась до неї з ОСОБА_5 з питанням: «Чи не бачили вони її мобільний телефон». Вона відповіла, що не бачила ніякого телефону, ОСОБА_5 також повідомила, що не бачила телефону.

Після цього вона попрощалась з ОСОБА_5 і пішла додому. Телефон знаходився у неї вдома, своїм рідним вона вказаний телефон не показувала, і заховала його у своїх речах. Картку оператора мобільно зв'язку викинула по дорозі додому, точне місце куди її викинула вказати не може. Телефон планувала продати. Так як не знала як це зробити, то до 22.04.2010 телефон знаходився у неї вдома. Напередодні вона зателефонувала однокласнику ОСОБА_6, якого попросила допомогти продати мобільний телефон, і сказала ОСОБА_6, що знайшла вказаний телефон, проте за яких обставин і де саме я його знайшла йому не говорила, а він у неї про це не запитував. 22.04.2010, приблизно об 11 годині вона зустрілась з ОСОБА_6 на станції метро «Дарниця», показала йому телефон, після цього, вони поїхали до станції метро «Лісова», звідки на маршрутному автобусі №498 планували поїхати до школи. Знаходячись біля станції метро «Лісова», вони з ОСОБА_6 підійшли до одного з кіосків з продажу б/у мобільних телефонів. Телефон знаходився у неї в руках, вона почала його показувати продавцю і запитувати за скільки його можна продати. Продавець сказав, що за вказаний телефон він може заплатити 200 грн. ця сума її не влаштувала. ОСОБА_6 запропонував піти до іншого кіску. Однак в цей час до них підійшли четверо чоловіків в цивільному одязі, які пред'явили посвідчення працівників міліції. Працівник міліції попросив для огляду мобільний телефон «Самсунг» який вона тримала в руках, після чого її запитали де вона взяла вказаний телефон, на що ОСОБА_3 зізналась, що вказаний телефон знайшла в жіночому туалеті своєї школи-інтернату.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудною змісту обставин злочину, добровільності та істинності її позиції.

Інші докази по справі в судовому засіданні не досліджувались в порядку, передбаченому ст. 299 КПК України.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу підсудної, яка за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_3, є щире каяття у вчиненні злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудної є вчинення злочину щодо малолітнього.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, враховуючи наявність помякшуючих вину обставин та даних про особу підсудної, та з огляду на те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що підсудна має власні кошти в розмірі більшому ніж 1000 гривень, суд вважає за доцільне призначити їй покарання у виді штрафу.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді підписки про невиїзд.

Речовий доказ по справі Мобільний телефон «Самсунг J700i» залишити у володінні ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя