Святошинський районний суд м. Києва
пр. № 1-кп/759/673/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005291 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи - платника податків невідомий, який не працює, розлучений, освіта середня, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 06.12.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- 14.02.2013 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 2 (двох) місяців арешту, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до 1 (одного) року 7 (семи) місяців обмеження волі,

- 23.04.2013 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до обмеження волі на строк 3 роки; ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27.06.2014 згідно із ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбуту частину покарання скорочено наполовину; 22.09.2014 згідно із ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12.09.2014 звільнений з місць позбавлення волі умовно- достроково на 10 місяців 3 дні, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 30.05.2015 приблизно о 16 год. 00 хв., знаходячись неподалік будинку № 4 по вул. Якуба Коласа у м. Києві, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_4 , який розмовляв по мобільному телефону, та вирішив заволодіти вказаним чужим майном шляхом вчинення розбою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , діставши предмет, схожий на ніж, який знаходився при ньому, та утримуючи його в правій руці, підійшов до малолітнього ОСОБА_4 ззаду та схопив його лівою рукою за плечі. Продовжуючи утримувати в правій руці предмет, схожий на ніж, ОСОБА_3 притиснув його лезо до шиї малолітнього ОСОБА_4 , вимагаючи передати йому мобільний телефон.

Сприймаючи погрозу ОСОБА_3 як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, малолітній ОСОБА_4 віддав ОСОБА_3 належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Lenovo S650», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно із висновком спеціаліста становить 2176 грн 00 коп., який знаходився у чохлі, вартістю 100 грн 00 коп., з захисною плівкою, вартістю 45 грн 00 коп., та сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка не має матеріальної цінності, сім карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 25 грн 00 коп., на рахунку якої було 10 грн 00 коп., а всього майна на загальну суму 2311 грн 00 коп. Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення, та показав, що він 30.05.2015 приблизно о 16 год. 00 хв. знаходився біля будинку № 4 по вул. Якуба Коласа у м. Києві та побачив у раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_4 мобільний телефон, яким він вирішив заволодіти. Підійшовши до малолітнього ОСОБА_4 , він схопив його за плечі, приставив йому тростинку, яка мала форму ножа, до горла та сказав, щоб останній віддав йому свій мобільний телефон. Малолітній ОСОБА_4 , злякавшись, віддав йому свій мобільний телефон «Lenovo S650». Забравши мобільний телефон, він продав його на ринку за 1000 грн. 00 коп. Кримінальне правопорушення вчинив, оскільки був винен 1000 грн 00 коп. власнику автомобіля «BMW» за зламане дзеркало. Також показав, що він працює неофіційно установником жалюзі та ролетів, проживає з батьками та братом.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення, не прибули. Через канцелярію суду законний представник потерпілого ОСОБА_5 подав заяву від 06.08.2015 про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності та відсутності його сина ОСОБА_4 . Претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, покарання просив призначити на розсуд суду.

За таких обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження (прокурора та обвинуваченого), які вважали за можливе за відсутності потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 з`ясувати всі обставини вчинення даного кримінального правопорушення під час судового розгляду, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження прокурор, не оспорюють всі обставини вчинення даного кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому складу кримінального правопорушення доведена повністю, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до п.п. 1 та 6 ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо малолітнього.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким; обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він розлучений, утриманців не має, неофіційно працює установником жалюзі та ролетів, за місцем проживання характеризується посередньо, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, також не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вчинив нове кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у межах, установлених у санкції вказаної частини ст. 187 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, приймаючи до уваги те, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2013 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185; ст. 71 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 12.09.2014 звільнений 22.09.2014 умовно-достроково з місць позбавлення волі на не відбутий строк покарання 10 місяців 3 дні, та протягом невідбутої частини покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Враховуючи обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_3 , з огляду на його попередні судимості, зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження, вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати в порядку ст. 377 КПК України щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (а.с. 64).

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376, 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2013, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) місяць, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий вид, виходячи із співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Обрати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 02 жовтня 2015 року.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання час перебування його під вартою з 01.06.2015 до 03.06.2015 включно.

Речовий доказ:

- мобільний телефон марки «Lenovo S650», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який повернуто на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у власника (законного володільця).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1