Справа №345/3216/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.09.2015 року м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника служби у справах
дітей Калуської РДА ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, учня Брошнівського професійного лісопромислового ліцею, несудимого, громадянина України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна.
Злочин вчинено за таких обставин.
ОСОБА_4 18 липня 2015 року близько 10.00 год., правомірно перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з шухляди стола у кімнаті, викрав гроші у сумі 3000,00 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, обставини вчинення ним таємного викрадення чужого майна, підтвердив відповідно до викладеного, розкаявся у вчиненому.
У відповідності до ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів по справі стосовно фактичних обставин справи та обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він в своїй позиції не заперечує проти цього, а інші учасники судового розгляду дали на це згоду. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, що позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілої щодо покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, суд не знаходить.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, вчинення злочину будучи неповнолітнім.
За наявності вищенаведених пом`якшуючих покарання обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає та виховується без батька, тобто є напівсиротою, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 місяців..
Однак, за змістом ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння, подальшої бездоганної поведінки він, на момент постановлення вироку, не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого, представник служби у справах дітей клопотали перед судом про звільнення ОСОБА_4 від покарання та просили застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, зокрема передачу його під нагляд матері, яка є законним представником, яка теж просила про це.
Суд вважає, що з такою позицією слід погодитись. Неповнолітній ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, у вчиненому щиро розкаявся, що було очевидним під час розгляду справи у суді, попередньо ніколи до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку в КМСН не перебував, нових злочинів не вчиняв, по місцю проживання характеризується позитивно, навчається в Брошнівському професійному лісопромисловому ліцею. Тому суд приходить до висновку, що він може бути звільнений від покарання у виді позбавлення волі із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.
Обираючи примусові заходи виховного характеру, суд враховує, що обвинувачений проживає разом із мамою ОСОБА_5 , яка має позитивний вплив на сина і може контролювати його поведінку. Тому суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері.
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі ст.105 КК України, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 105 КК України від призначеного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 звільнити, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру.
Передати неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 строком один рік.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Калуський міськрайонний суд.

Суддя