В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальну справу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 15.08.2012 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до 4 років і 2 місяців позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на три роки, у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
17 серпня 2012 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні магазину «Євросток», що по вулиці Льва Толстого, 3 в м. Ужгороді, умисно, таємно з корисливих спонукань, а саме з метою заволодіння чужим майном, повторно, без застосування фізичного насильства, таємно викрав чоловічі джинси фірми «Tom Tailor», вартістю 350 гривень, належні приватному підприємцю ОСОБА_5 , а саме це знайшло своє відображення в тому, що ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні вищевказаного магазину, взяв із вішака чоловічі джинси фірми «Tom Tailor» і в подальшому зайшовши з ними до примірочної кімнати магазину, імітуючи їх примірку, де зняв спортивні штани, після чого вийшов із примірочної кімнати га покинув приміщення магазину. Продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_6 , помітивши відсутність товару вибігла із приміщення вказаного магазину на вулицю вслід за ОСОБА_4 , проте на момент усвідомлення продавцем ОСОБА_6 факту викрадення майна підсудний вже мав реальну можливість розпорядитись майном, наздогнавши його стягнула з нього спортивні штани в які він був одягнений і таким чином виявила, що останній одягнений в джинси з магазину за які він не розрахувався. Однак ОСОБА_4 з метою уникнення затримання вирвався від неї та побіг вулицею Льва Толстого в напрямку площі Б. Хмельницького в місті Ужгороді, завдавши таким чином ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 350 гривень.

Підсудний ОСОБА_4 в пред`явленому обвинуваченні винним себе визнав повністю та пояснив, що йому зрозуміло звинувачення, він повністю визнає свою провину.
Суд обмежив встановлення фактичних обставин справи допитом підсудного ОСОБА_4 та дослідження матеріалів справи, які характеризують особу підсудного.
Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На підставі наведеного, суд кваліфікації дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Як встановлено під час судового розгляду даного кримінального провадження, обставинами, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання підсудного, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Підсудний ОСОБА_4 є особою раніше судимою, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків для своєї поведінки не зробив. Тому, з урахуванням зазначених обставин провадження, відношення до вчиненого злочину, суд дійшов висновку про можливість перевиховання та виправлення підсудного тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він представляє суспільну небезпеку для оточуючих та вважає необхідне визначити міру покарання в межах санкції, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України.
Підсудний ОСОБА_4 під час судового розгляду заявлено клопотання про звільнення його від покарання на підставі п. «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, з огляду на те, що він має на утриманні двох непрацюючих батьків.
Прокурор про застосування до підсудного ОСОБА_4 «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року не заперечував.
Поряд з цим, суд, зважаючи на прийняття Закону України "Про амністію у 2014 році" (далі Закону), враховуючи письмову заяву обвинуваченого про застосування до нього вимог вищезазначеного Закону, вважає за необхідне, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону, так як на день набрання чинності цим Законом на утримання в нього знаходиться двоє непрацюючих батьків.
За вказаних обставин, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до 4 років і 2 місяців позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки, - слід виконувати самостійно.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 235,20 грн. за проведену по справі експертизу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування зазначеного покарання на підставі п. "є" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2012 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до 4 років і 2 місяців позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки, - виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 235,20 грн. за проведену по справі експертизу.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1