Справа №498/953/15-к р.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2015 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області, в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Велика Михайлівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000278 від 14.липня.2015 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове, Великомихайлівського району, Одеської області, пенсіонер, українець, громадянина України, одруженого, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10.07.2015 року біля 00.00 годин ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, а саме силосної плівки розміром 6 х 12 метрів, яка перебувала на балансі ТОВ «Колос», таємно її викрав. Впевнившись в відсутністю сторонніх осіб та власника плівки, таємно викрав з території ТОВ «Колос», яке розташовано в с. Кірове Великомихайлівського району Одеської області, де шляхом вільного доступу скоїв крадіжку силосної плівки розміром 6 х 12 метрів, вартістю 12,81 грн за один квадратний метр, якою розпорядився на власний розсуд. Таким чином, своїми противоправними злочинними діями спричинив ТОВ «Колос» матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 922,32 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 09.07.2015 року біля 21.00 часу він направився в с. Кірове Великомихайлівського району Одеської області до магазину продукти. Перебуваючи в магазині продукти, який розташований біля території ТОВ «Колос» Великомихайлівського району Одеської області, яке належить ОСОБА_5 , він помітив плівку, яка прикривала силосну яму. Він побачив, що вона перебувала в пошкодженому стані, а саме була по всій площі в нецілісному стані, то він вирішив прийти пізніше, та взяти цю плівку собі до дому, так як у нього також була солома вдома та її треба було чимось прикрити на зиму.

10.07.2015 року біля 00.00 годин він вийшов зі свого домоволодіння та направився до території ТОВ «Колос» щоб викрасти цю плівку з силосної ями. Прибувши до данної силосної ями він зняв з неї плівку, склав її для зручності перенесення та самостійно поніс її до свого дома. Принесши цю плівку до дому, він накрив нею скирду соломи, яка перебувала на території його домоволодіння. У вчиненому розкаюється в подальшому подібного зобов`язується не вчиняти. Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1, ст. 185 КК України, та кваліфікує його за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч. 1 ст. 185 КК України, що злочин передбачений ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Обставин, що обтяжує вину обвинуваченого згідно ст..67 КК України судом не встановлено. Цивільний позов по справі не заявлений. ТОВ «Колос» претензій до ОСОБА_4 не має, як марального так і матеріального характеру.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у вигляді позбавлення волі.

Однак враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, розкаюється у вчинені злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, суд приходить до висновку, що підстав для ізоляції ОСОБА_4 від суспільства немає, а покарання останньому може бути призначено з випробуванням.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання, за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, строк якого встановити 1 (один) рік.

На підставі ст.76 ч.1 п. 2, 3 КК Украины, покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі целофанову плівку розміром 6 х 12 метрів вважати повернутою ТОВ «Колос».

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394, 395 КПК України, до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суду Одеської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1