УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/15750/14-к

25 листопада 2014 року Суворовський районний суд міста Херсона у складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника ВК №61: ОСОБА_4

представника лікарської комісії: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції подання Херсонської виправної колонії №61 (далі за текстом - Херсонська ВК №61) про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , -

встановив:
Херсонська ВК №61 звернулася до суду з поданням про звільнення від відбуття покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , зазначивши, що хвороба, якою він страждає, є невиліковною та включена до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні представник ВК №61 та представник лікарської комісії подання підтримали та просили задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник лікарської комісії додатково вказав, що стан засудженого на даний час оцінюється як середньої тяжкості, ближче до тяжкого, відповідне лікування він отримує, від якого на протязі двох місяців помітного ефекту немає.

Засуджений ОСОБА_6 при вирішенні порушеного відносно нього питання поклався на розсуд суду.

Прокурор заперечив проти задоволення подання, мотивуючи свою позицію тим, що засуджений захворів на туберкульоз легенів не в місцях позбавлення волі. Також просив врахувати тяжкість вчиненого засудженим злочину та дані про його особу.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали подання та проаналізувавши наведені у ньому доводи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 84 КК України при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання за хворобою особи, яка має тяжку хворобу, крім психічної, що перешкоджає відбуванню покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставин. При цьому можливість звільнення від подальшого відбування покарання відповідно до цієї норми закону поставлена в залежність від того, що особа захворіла на тяжку хворобу після вчинення злочину або постановлення вироку.

Зазначене кореспондується і з роз`ясненнями, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу №8 від 28.09.73 року, із змінами, згідно з якими факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Судом встановлено і це вбачається з наданих суду документів, що ОСОБА_6 у Херсонській ВК №61 відбуває покарання, призначене вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 03.07.2013 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 289КК України на 5 років позбавлення волі.

З цього вироку видно, що вказаний злочин ОСОБА_6 вчинив у 2012 році.

Висновком спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого від 11.11.2014 року підтверджено, що він хворіє туберкульозом легенів з 2009 року.

Такі дані свідчать про те, що ОСОБА_6 не є особою, на яку поширюється дія ч. 2 ст. 84 КК України, оскільки судом встановлено, що на туберкульоз легенів він захворів як до постановлення вироку, так і до вчинення злочину, і в цій частині подання відносно нього не ґрунтується на законі.

За показаннями представника лікарської комісії, засуджений отримує необхідне лікування, в тому числі відносно нього було проведено операційне втручання , на даний час здійснюється дренаж легенів,тоді як засуджений пояснив, що до направлення до місця відбування покарання в медичних закладах не лікувався, проживав у сільській місцевості.

Крім того, за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 є особою, раніше неодноразово судимою, зокрема: вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 19.05.2005 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, вироком Гадяцького районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ст. 71 КК України на роки 2 місяці позбавлення волі.

З довідки про стягнення та заохочення, що міститься в матеріалах справи, видно, що за весь період відбування покарання до ОСОБА_6 заходи стягнення або заохочення не застосовувалися.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для задоволення направленого відносно ОСОБА_6 подання і приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд, -

постановив:
У задоволенні подання Херсонської виправної колонії №61 про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Суддя: ОСОБА_1