ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 28 січня 2016 року касаційну скаргу засудженої у кримінальному провадженні щодо неї
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянки України, не судимої,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
У касаційній скарзі засуджена виклала вимогу про скасування судових рішень щодо неї із закриттям кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Вимогу обґрунтувала неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, зокрема з тих підстав, що в її діях відсутня субєктивна сторона складу злочину, так як не мала умислу на заволодіння грошовими коштами, оскільки вносячи відомості до декларації не приховувала доходи свого чоловіка, який на той час не працював, але отримував соцвиплату у зв`язку з трудовим каліцтвом, що за твердженням службових осіб Управління соцвиплат вона не мала вносити до декларації як доходи сімї. Вказала при цьому й на суттєво різні суми, які від неї Управління вимагало про повернення як надмірно сплачені. Зазначила про безпідставне покладення в основу вироку показань свідків, які не є службовими особами Управління соцвиплат та не були безпосередніми свідками подій щодо неї. Стверджувала й про недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України при прийнятті рішення щодо залишення її апеляційної скарги без задоволення.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто годин. Вироком суду задоволено цивільний позов Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про стягнення з ОСОБА_5 надмірно сплачених їй коштів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 12 031,22 грн, також вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

23 лютого 2011 року ОСОБА_5 звернулась до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з метою отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, право на яку передбачено ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, ОСОБА_5 , будучи особою, яка має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення шляхом обману, знаходячись в адміністративній будівлі Управління соцвиплат та компенсацій, що по вул. Морехідна, 9, у м. Миколаєві, будучи під розпис попередженою про надання повних і достовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї, при заповненні «Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги» в графі «Відомості про доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» за період з 1 серпня 2010 року до 31 січня 2011 року шляхом обману, власноручно внесла завідомо неправдиві відомості щодо відсутності доходу у її чоловіка ОСОБА_7 , при цьому будучи обізнаною про дохід свого чоловіка, який в період часу вказаний у Декларації знаходився на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Миколаєві та отримував соціальні виплати, також в цей же період часу ОСОБА_5 знаходився на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Березанському районі Миколаївської області і отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва.
Після цього, ОСОБА_5 зверталась до Управління соцвиплат та компенсацій за вказаною адресою з метою переоформлення документів для подальшого отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , 8 лютого 2012 року, 29 серпня 2012 року, 13 лютого 2013 року, 14 серпня 2013 року, діючи за аналогічних обставин, шляхом обману, власноручно вносячи завідомо неправдиві відомості до її декларацій щодо відсутності доходу у її чоловіка.

Таким чином, ОСОБА_5 шляхом обману службових осіб Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо доходів свого чоловіка заволоділа бюджетними коштами, що були надмірно їй виплачені, в розмірі 12 031,22 грн, чим спричинила державі матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду щодо неї від 6 березня 2015 року без зміни.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2015 року заяву ОСОБА_5 задоволено, її звільнено від відбування покарання за вироком суду від 6 березня 2015 року на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення касаційної скарги частково, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, відповідно до вимог абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

У апеляційній скарзі засудженої, зокрема, наголошувалось на відсутності в її діях складу злочину через відсутність однієї з його складових суб`єктивної сторони, так як при заповненні декларації не мала умислу на внесення недостовірних даних( а саме приховати соцвиплати чоловіка у зв`язку з трудовим каліцтвом), а зроблено це було нею через необізнаність. Тим більше вказувала, що працівники управління допомагали у заповненні декларації, однак не розяснювали, що саме входить до сукупного доходу, не ознайомлювали з методикою заповнення декларацій, а напроти підтверджували правильність заповнення.
Аналогічні доводи щодо відсутності в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, наведено засудженою і в касаційній скарзі.

У зв`язку з непроведенням судом апеляційної інстанції належної перевірки вказаних доводів засудженої, що залишились нічим не спростовані, суд касаційної інстанції позбавлений можливості на даному етапі зробити висновок щодо правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в апеляційному суді за результатами проведення якого слід постановити законне судове рішення, мотивоване належним чином.
Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року щодо засудженої ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-60км16 Категорія: ч. 1 ст. 190 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1