АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/201/16 Справа № 186/1294/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

4 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0000206 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Першотравенську Дніпропетровської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації особисто належного майна,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Першотравенську Дніпропетровської області, маючого на утриманні малолітню доньку 2008 р. н., зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації особисто належного майна.

Провадження № 11-кп/774/201/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 187 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
На зазначений вирок обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_9 принесли апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції просить змінити кваліфікацію вчинених ним дій на ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання, передбачене відповідною санкцією, із застосування ст. 75 КК України.

В апеляції ОСОБА_7 зазначається на незаконність та необґрунтованість вироку суду, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, закону України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_7 вказує, що між ним та ОСОБА_9 не було домовленості на напад на потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими вони знаходились поряд, до того, як підходив потерпілий ОСОБА_10 .. Також, підтверджують ці свідки і те, як вказує автор апеляції, що за ОСОБА_10 слідом пішов лише ОСОБА_9 .. ОСОБА_7 зазначає, що залишив свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 саме після дзвінка на мобільний телефон від ОСОБА_9 , який повідомив про бійку з ОСОБА_10 .. Після чого, за версією обвинуваченого, він попрямував допомагати ОСОБА_9 чинити опір ОСОБА_10 , який нападав з фізичним насильством на останнього. ОСОБА_7 зводить до того, що він винний саме у спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_10 , і не мав умислу на заволодіння майном останнього, при цьому вказує, що куртку не знімав з потерпілого. Звертається увага на принесення вибачень потерпілому зі сторони ОСОБА_7 ..

Посилаючись на засади принципу презумпції невинуватості, ОСОБА_7 зводить до того, що між ним та ОСОБА_9 не було домовленості на вчинення розбою щодо ОСОБА_10 , а мав місце ексцес виконавця в діях ОСОБА_9 ..

Крім того, вказує, на порушення в ході досудового розслідування, вимог ст. 290 КПК України, а саме відкриття слідчим матеріалів кримінального провадження за відсутності доручення прокурора, що підтверджується відсутністю підписів потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на дорученнях про повідомлення.

Автором апеляції також звертається увага, як на підставу застосування ст. 75 КК України, на міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання та роботи, відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок в частині покарання змінити, застосувавши статтю 75 КК України.

ОСОБА_9 не погоджуючись з висновками суду, вказує на відсутність домовленості із ОСОБА_7 на здійснення розбою відносно ОСОБА_10 .. Зазначається на виникнення раптової сварки у нього з потерпілим, яка переросла у бійку, а ОСОБА_7 виключно захищав його. Звертає увагу, що куртку з потерпілого зняв сам, не повідомляючи ОСОБА_7 про такий намір.

Вироком суду встановлено, що 25 березня 2015 року о 00 годин 5 хвилин, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , знаходилися біля пам`ятника загиблим у другій світовій війні, розташованого по вул. Леніна м. Першотравенська Дніпропетровської області, де до них підійшов потерпілий ОСОБА_10 , та попрохав викликати таксі, викликавши таксі ОСОБА_10 , відійшов від вищевказаних осіб, після чого у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , виник спільний умисел на скоєння нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднаним із насильством небезпечним для життя чи здоров`я останнього, з корисливих мотивів для власного збагачення, а саме скоєння розбійного нападу на ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаним із застосуванням насильства небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 , за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та діючи спільно, 25 березня 2015 року о 00 годин 5 хвилин знаходячись біля пам`ятника загиблим у другій світовій війні, розташованого по вул. Леніна в м. Першотравенську, побачивши що потерпілий ОСОБА_10 зайшов у двори між будинками 9 та 13 розташованих по вул. Леніна в м. Першотравенську, побігли в слід за потерпілим де наздогнавши його біля останнього під`їзду, розташованого в буд. АДРЕСА_4 , взявши ОСОБА_10 під руки намагались відтягнути його в сторону гаражів розташованих у дворі будинку АДРЕСА_4 , але останній почав активно чинити опір в ході якого дані особи штовхнули потерпілого і останній впав на асфальт біля вищезазначеного під`їзду, після чого ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 почали наносити удари ногами по корпусу тіла та по голові потерпілому, через що останній не зміг піднятись та почав кликати свою дружину та говорив їй щоб вона викликала міліцію, після чого ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 взявши з обох сторін куртку, потерпілого, площовку, чорного кольору, 48-50 розміру, вартістю 467,50 гривень та зняли її. В куртці знаходились кошти в розмірі 1 680 гривень, перепустка в ДТЕК на ім`я ОСОБА_10 таб. №4450, кредитна картка Приват-Банку, заробітна карта Укрсоцбанку UniCreditCard, ключі від квартири та гаражу, лікарський лист на ім`я ОСОБА_10 , після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном потерпілого ОСОБА_10 на свій розсуд, заподіявши йому матеріальний збиток на загальну суму 2 147, 50 гривень та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

На думку прокурора, апеляційні скарги як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_9 є безпідставними, та задоволенню не підлягають.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційних скаргах обвинувачених і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесені апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дають іншу оцінку фактичним обставинам справи, спрямовуючи свої доводи на те, щоб спотворити показання потерпілого ОСОБА_10 та викликати до них недовіру. Обвинувачені, на підтвердження своїх доводів щодо невинуватості у вчиненні розбійного нападу, вказують на те, що між потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виникла сварка, яка переросла в бійку, а ОСОБА_7 , який прибув на місце бійки за телефонним дзвінком ОСОБА_9 став допомагати останньому відбиватись від потерпілого. Згодом куртку з ОСОБА_10 зняв ОСОБА_9 без-будь якої домовленості зі ОСОБА_7 ..

Однак, досліджені в судовому засіданні та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вони були засуджені оскаржуваним вироком.

Факт розбійного нападу на ОСОБА_10 за обставин, вказаних у вироку, підтверджений свідченнями, які надали суду потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновками судово-медичної експертизи та іншими фактичними даними.

З показань потерпілого ОСОБА_10 слідує, що пізно вночі, коли він намагався викликати таксі для своєї невістки, він підійшов до групи молодих людей, серед яких був його знайомий ОСОБА_12 . Після вирішення питань з викликом таксі, він став повертатися додому. Коли він підійшов до під`їзду, до нього наблизились двоє чоловіків, які взяли його під руки та почали відтягувати до гаражів. Він почав опиратися, а нападники штовхнули його, від чого він впав на асфальт. Ці двоє чоловіків почали його бити ногами по корпусу тіла та по голові. Від отриманих побоїв він не міг піднятись та став кричати і кликати про допомогу. В цей час нападники, взявши з обох сторін його куртку стягнули її з нього та втекли.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив суду, що пізно вночі, коли він стояв на вулиці зі своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , де вони вживали алкоголь, до них підійшов ОСОБА_10 з приводу виклику таксі. Після того, як ОСОБА_10 пішов від них, за ним пішли ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .. Через деякий час він з ОСОБА_11 почули крики про допомогу з того напрямку, куди пішли ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .. Вони побігли на допомогу, але побачили тільки ОСОБА_10 , який був без куртки та сказав їм, що його побили та забрали куртку ті хлопці, що стояли разом з ними. В цю ніч, коли вони зустрілися з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , останні не заперечували свою причетність до нападу на потерпілого ОСОБА_10 ..

Об`єктивних підстав ставити під сумнів покази потерпілого ОСОБА_10 , як на це вказують обвинувачені в апеляційних скаргах, у суду першої інстанції не було, а покази потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими доказами по справі.

Таким чином, при розгляді справи в місцевому суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для її правильного вирішення, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, допитані всі особи, показання яких мали суттєве значення для справи.

Виходячи з встановлених під час судового розгляду дій ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо потерпілого ОСОБА_10 , які носили узгоджений та спрямований характер, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що умисел обвинувачених був направлений на розбійний напад за попередньою змовою останніх.

З огляду на доводи апеляційних скарг обвинувачених, колегія суддів звертає увагу і на той факт, що під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України визнали в повному обсязі, добровільно відшкодували потерпілому завдані збитки та щиро розкаялись, що стало підставою для місцевого суду врахувати ці обставини при призначенні покарання та застосувати ст. 69 КК України.

Таким чином, зважаючи на викладене, колегія суддів вважає твердження поданих апеляцій про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, надуманими та нікчемними.

Будь-яких суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування, які-б слугували відповідно до вимог ст. ст. 412, 415 КПК України підставою для скасування вироку, як на це вказує в апеляції обвинувачений ОСОБА_7 , по справі не виявлено.

Призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та пом`якшенню з підстав, наведених в апеляціях, не підлягає.

З огляду на вищенаведене, підстави для задоволення апеляцій обвинувачених відсутні, оскільки вирок суду був ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області