№ 5-5726ск15
П О С Т А Н О В А

01 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року, постановлених за результатами розгляду клопотання прокурора про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2014 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

у касаційній скарзі прокурор порушує питання про незаконність вказаних судових рішень.

В силу ч. 2 ст. 387 КПК України 1960 року, зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 КПК України 1960 року, відповідно до якої в скарзі, крім іншого, зазначаються вказівки на те, у чому полягає незаконність судових рішень, доводи на обґрунтування такої позиції, а також конкретне прохання з урахуванням того, яке рішення може ухвалити суд касаційної інстанції.

Скаржник має вказати на конкретні істотні порушення закону, що є підставами для скасування чи зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судом першої та апеляційної інстанцій при постановленні цих рішень, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, підставами для скасування вказаних судових рішень касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК України 1960 року).

Однак, касаційна скарга прокурора не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.

Так, прокурор, оскаржуючи у тому числі ухвалу апеляційного суду, належних доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості вказаного судового рішення у касаційній скарзі не наводить.

Крім того, касаційна скарга прокурора містить прохання, яке сформульоване без урахування положень ст. 396 КПК України 1960 року, оскільки постановлення нової ухвали про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження після скасування оскаржуваних судових рішень не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі ст. 388 КПК України 1960 року, справа не витребовується, якщо скарга, відповідно до вимог статей 350, 398 КПК України 1960 року, не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року та п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити прокурору, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 для перевірки в касаційному порядку.

Відмова у витребуванні справи не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо вона надійде в межах строку, визначеного статтею 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущений цей місячний строк при повторному зверненні до суду).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1