Справа № 1-283/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2010 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.

при секретарі Пігаль О.В.,

з участю прокурора Семенюк О.В.,

підсудного ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, підприємця, військовозобов'язаного, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, який зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності фізична особа, вчинив грубе порушення законодавства про працю.

Злочин скоєно при наступних обставинах.

У лютому 2010 року у с. Калинівка Сарненського району Рівненської області ОСОБА_1, який зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності фізична особа, маючи пилораму, де здійснював діяльність у вигляді лісопильного та стругального виробництва, маючи на меті уникнути сплати страхових внесків на державне пенсійне страхування та інші види загальнообовязкового державного соціального страхування, в порушення п.6 ст.24 Кодексу законів про працю України, згідно якого при укладенні трудового договору з фізичною особою є обовязковим додержання його письмової форми, в порушення ст.24-1 Кодексу законів про працю України, згідно якої у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання, в порушення ст.48 Кодексу законів про працю України, згідно якої на всіх працівників, які працюють у фізичної особи строком понад пять днів, заводяться трудові книжки, вчинив грубе порушення законодавства про працю.

Так, не забезпечивши належного оформлення трудових відносин, без укладення трудового договору у письмовій формі та подальшої його реєстрації у державній службі зайнятості, а також не забезпечивши внесення записів у трудову книжку та сплату страхових внесків, фактично прийняв на роботу та допустив до роботи охоронцем потерпілу ОСОБА_2, яка працює по даний період часу, чим завдав істотної шкоди останній, що виразилося в порушенні її права на зарахування фактично відпрацьованого часу до страхового стажу та у позбавленні гарантій в порядку загальнообовязкового державного соціального страхування, що є грубим порушенням законодавства про працю.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та щиро розкаявся, в судовому засіданні дав повні та детальні показання про обставини скоєння злочину. Факт вчинення злочину підсудним ОСОБА_1 підтвердила потерпіла ОСОБА_2

Інші докази стосовно фактичних обставин справи у судовому слідстві відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КК України не досліджувались, так як учасниками судового розгляду не оспорювалось, судом зясоване правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, розяснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172 КК України, як умисні дії, які виразились у грубому порушенні законодавства про працю, і вина підсудного в скоєнні даного злочину повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому слідстві доказами.

По місцю проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Як обставини, які помякшують покарання, суд приймає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, та вважає, що підсудному слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді штрафу на рівні нижньої межі санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєний злочин.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі на 510 (пятисот десяти) гривень.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя : підпис вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_3