ПОСТАНОВА

Справа № 1710/4-24/12

07 березня 2012 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Олійник П.В.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії слідчого,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії слідчого відділу УСБ в Рівненській області ОСОБА_2 в частині накладення арешту на напівпричіп бортовий SREM TRAILOR, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований на його імя, визнати незаконною і скасувати постанову слідчого про накладення арешту на вказаний напівпричіп та зняти арешт з напівпричіпа бортового.

В обгрунтування скарги покликається на те, що в провадженні районного суду знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.358 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.1 ст.362 КК України. На досудовому слідстві постановою слідчого слідчого відділу УСБ в Рівненській області ОСОБА_2 накладено арешт на напівпричіп бортовий, який належить йому на праві власності. Вважає, що діями слідчого він незаконно обмежений у здійсненні права власності на належне йому майно.

Встановлено, що в провадженні судді Костопільського районного суду Маринича В.К. знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, яка на даний час перебуває на стадії судового розгляду.

Відповідно до ст.126 КПК України накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Долю майна, описаного для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, вирішує також суд при постановленні вироку ( п.8 ч.1 ст.324 КПК України ). Таким чином, питання щодо зняття накладеного арешту на майно вирішується слідчим на стадії досудового слідства або головуючим-суддею по кримінальній справі при постановленні вироку у випадку, якщо в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Відповідно до ч.6 ст.234 КПК України скарги на дії слідчого розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбаченого цим Кодексом.

Статтями 236-1 - 236-8 КПК України передбачено права учасників процесу та зацікавлених осіб оскаржувати до суду процесуальні документи органів дізнання та досудового слідства, а саме : постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, про закриття справи та про порушення справи. Оскаржувати ж в окремому провадженні до суду дії органу дізнання чи досудового слідства, як і прийняті ними рішення, окрім викладених вище, чинний процесуальний закон права не надає.

Крім того, на суд не покладено контрольної функції з приводу проведення слідчої дії, передбаченої ст.126 КПК України, що унеможливлює розгляд судом даної скарги по суті.

Відтак, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 не може бути предметом розгляду в окремому провадженні судом в кримінально-процесуальному порядку, так як питання щодо скасування арешту на майно повинно бути вирішено під час постановлення вироку у кримінальній справі.

Також суд вважає за потрібне розяснити скаржнику, що в порядку кримінального судочинства ( ст.409 КПК України ) розглядаються заяви боржників про неправильність включення майна в опис, коли арешт на майно накладено при провадженні у кримінальній справі. Вимоги ж інших осіб, що заявляють про право на описане майно, розглядаються за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду позовів про виключення майна з опису ( п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30 червня 1978 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» ).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.126, 324 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії слідчого залишити без розгляду та повернути скаржнику.

Суддя: Олійник П.В.