Справа № 1320/1-22/12 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 11/1390/496/12 Доповідач: Гончарук Л. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Гончарук Л.Я.

суддів Данка В.В., Партики І.В.

з участю прокурора Ковальчука Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2012 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, невійськовозобов'язаного, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 06.03.2003 року Сколівським районним судом за ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України на 5 років позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст. 176 КК України на три роки позбавлення волі з конфіскацією та знищенням всіх примірників творів, матеріальних носіїв комп'ютерних програм; за ч.1 ст. 203-1 КК України до штрафу в розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із конфіскацією та знищенням дисків для лазерних систем зчитування; за ч.2 ст. 300 КК України на два роки обмеження волі з конфіскацією кіно та відеопродукції, що пропагує культ насильства і жорстокості.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання три роки позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації у зазначені органи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь Компанії "Автодеск" в особі її представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "ОСОБА_3 Пі Консалтинг" компенсацію за порушення авторського права у розмірі 78 654 гривні 24 копійки; в користь представника цивільного позивача Миколюка ПП компенсацію за порушення авторського права у розмірі 19 175 гривень; в користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області 5 739 гривень за дослідження у сфері інтелектуальної власності та 6 768 гривень за проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності та мистецтвознавчих досліджень.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_1 29 березня 2011 року незаконно зберігав по вул. Гайдамацькій 9/3 в м. Сколе Львівської області та реалізовував по вул. Б. Хмельницького в м. Сколе Львівської області у значних розмірах диски для лазерних систем зчитування, які попередньо були придбані ним у м. Львові та під час розповсюдження яких було допущено умисне порушення авторського права і суміжних прав, чим була завдана матеріальна шкода у великому розмірі, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 176, ч. 1 ст. 203-1 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_1 30 березня 2011 року незаконно зберігав по вул. Гайдамацькій 9/3 у м. Сколе Львівської області з метою збуту та розповсюдження відеопродукцію, яка була придбана ним у м. Львові та згідно висновку експерта № 7/67 від 27.10.2011 року відноситься до такої, що пропагує культ насильства та жорстокості, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 300 КК України.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції зазначає, що судом під час призначення ОСОБА_1 покарання за скоєнні злочини не правильно застосовано кримінальний закон, а саме суд незаконно поглинув призначене ОСОБА_1 покарання у виді штрафу позбавленням волі.

Обираючи покарання ОСОБА_1, суд невірно врахував тяжкість скоєного злочину, його суспільну небезпеку, тяжкість наслідків, особу засудженого, пом'якшуючі та обтяжуючі по справі обставини, та безпідставно застосував до нього ст. 75 КК України.

Вважає, що суд, дійшовши висновку про доведеність вини засудженого ОСОБА_1, призначив йому покарання, яке не можна вважати справедливим внаслідок м'якості, так як при призначенні покарання врахував як пом'якшуючу вину підсудного обставину - щире каяття та активне сприяння слідству в розкритті злочину, і за цієї однієї пом'якшуючої обставини дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства.

Судом не враховано як обтяжуючі обставини те, що ОСОБА_1 раніше був судимий за тяжкий злочин до позбавлення волі, однак, відбувши дане покарання, в час погашення судимості скоїв нові злочини, рецидив злочину.

Крім цього, поза увагою суду залишено ту обставину, що ОСОБА_1 не вжито жодних спроб для відшкодування завданої шкоди скоєними злочинами і на даний час.

Також, не враховано особу ОСОБА_1, який тривалий час ніде не працює, посередньо характеризується за місцем проживання та перебуває під адміністративним наглядом.

Просить вирок суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який частково змінив апеляційні вимоги прокурора у справі та просить виключити з апеляції покликання на незаконне поглинення призначеного ОСОБА_1 покарання у виді штрафу, а в решті підтримав апеляцію, розглянувши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така підлягає задовольненню.

Відповідно до вироку районного суду ,стосовно епізоду від 29 березня 2011 року, згідно якого ОСОБА_1 29 березня 2011 року незаконно зберігав по вул. Гайдамацькій 9/3 в м. Сколе Львівської області та реалізовував по вул. Б. Хмельницького в м. Сколе Львівської області у значних розмірах диски для лазерних систем зчитування, які попередньо були придбані ним у м. Львові та під час розповсюдження яких було допущено умисне порушення авторського права і суміжних прав, чим була завдана матеріальна шкода у великому розмірі, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 176, ч. 1 ст. 203-1 КК України, то судом першої інстанції не зясовано та у вироку не зазначено з якого саме розрахунку суд вбачав, що діями ОСОБА_1 було завдано шкоду у великому розмірі, не визначено розмір шкоди, що є кваліфікуючою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 176 ч.2 КК України.

Крім цього, при призначенні покарання за ст. 203-1 ч.1 КК України судом не вказано суми штрафу в грошовому еквіваленті, а при визначенні остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України не приєднані додаткові покарання, призначені судом за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_1 було визнано винним.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання засудженому належно не врахував його особу, характеризуючі дані, обтяжуючі та помякшуючі покарання обставини, інші відомості.

Виходячи з наведеного, вирок суду підлягає скасуванню у звязку із незастосуванням судом кримінального закону, який підлягає застосуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 367, 371 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції задовольнити.

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2012 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Головуючий

Судді