Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2012 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Завязуна С.М.,

суддів: Заліщука М.С. та Прокопчука С.М.,

з участю: прокурора Сидоренко О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями прокурора Ревелюка С.В., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_1, на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2012 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку ст.89 КК України раніше не судимого,

засуджено:

- за ч.1 ст.286 КК України на 3 роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами;

- за ч.1 ст.135 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.І ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на два роки.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 слідуючі обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально- виконавчій інспекції.

Запобіжний захід - підписка про невиїзд - залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області 999 грн. 60 коп. за виконання експертиз.

Речові докази - автомобіль «ИЖ 2715», що знаходиться на зберіганні в Радомишльському РВ УМВС України в Житомирській області передано у власність держави; корпус бокового дзеркала, осколки скла, дзеркала та частини фарби, що знаходяться на зберіганні в Радомишльському РВ УМВС - знищено.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3500 гривень спричиненої злочином матеріальної шкоди та 10 тисяч гривень моральної шкоди, а всього 13500 грн.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочинів при наступних обставинах.

02 травня 2012 року близько 22 годин 30 хвилин в селі Путівка Радомишльського району Житомирської області, порушуючи вимоги п.п.2.1 а), б), 2.9а) Правил дорожнього руху України, керував в стані алкогольного сп'яніння автомобілем «ИЖ-2715» з реєстраційними номерами, що це належать вказаному автомобілю, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційних документів на вказаний автомобіль, яким рухався на 121 км +500 м автошляху «Овруч-Малин- Кочерів». Поблизу господарства №163 на вул. Лутовецькій, ОСОБА_1, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, а саме: не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, що не дало змоги відповідно реагувати на її зміну (п.2.3 б) вказаних Правил), в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, який рухався по краю проїзної частини вулиці в попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головногр мозку, садна лівого стегна, закритого перелому лівого плеча, які по своїй категорії відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоровя і знаходяться в прямому причинному зв'язку з неправомірними діями водія ОСОБА_1, які виразились в порушенні вимог Правил дорожнього руху України.

Після скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1, усвідомлюючи, що здійснив дорожньо-транспортну пригоду, пішохід отримав тілесні ушкодження і потребує надання допомоги умисно не виконав вимоги п.2.10 «а»-«е» Правил дорожнього руху України, тобто, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди не залишився на місці пригоди, не вжив можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не звернувся до будь-кого за допомогою і не відправив потерпілого до лікувального закладу, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення автомобіля після його зупинки, не повідомив про дорожньо- транспортну пригоду до міліції і не чекав прибуття працівників міліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, їх огородження та не організував об'їзд місця пригоди, тобто, маючи змогу надати допомогу потерпілому, не зупинився і поїхав з місця пригоди, завідомо залишивши без допомоги ОСОБА_2, що перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, викликаного травмою, яку спричинив ОСОБА_1

На вирок суду надійшла апеляція прокурора, а в послідуючому відповідні зміни до неї, в яких прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочину, призначеного засудженому покарання, та правильності кваліфікації його дій, ставить питання про зміну вироку шляхом виключення з мотивувальної частини вироку безпідставно вмінену за ч.І ст.286 КК України кваліфікуючу ознаку - порушення правил експлуатації транспорту.

В апеляції засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити, виключити обовязок про періодичну реєстрацію в органах кримінально-виконавчої інспекції, посилаючись на те, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Вказує, що він до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, розкаявся у вчиненому злочину та сприяв його розкриттю, скоїв злочини які віднесено до злочинів середньої тяжкості. Крім того, просить повернуту йому речовий доказ-автомобіль «ИЖ 2715», зменшити розмір відшкодування шкоди, враховуючи його матеріальний стан, оскільки матеріальна шкода не обґрунтована наявними чеками, а моральна шкода оцінена без засад розумності та справедливості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляцію із відповідними змінами державного обвинувача, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КГЖ України, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція засудженого частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.367 КГЖ України, серед інших, підставою для скасування або зміни судового рішення може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, на що посилається засуджений у своїй апеляції.

Згідно вимог ст.372 КГЖ України, невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок мякості, так і суворості.

Вирішуючи питання призначення покарання засудженому ОСОБА_1 суд виходив з вимог ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу засудженого та з врахуванням всіх обставин справи.

Викладені в апеляції засудженого доводи про суворість покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, не можна визнати обґрунтованими.

Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, який є злочином невеликої тяжкості, взяв до уваги обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_1 - вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та наявність обставин, що помякшує його покарання - щире каяття, позитивна характеристика, молодий вік підсудного.

Викладені в апеляції доводи на необхідність помякшення покарання, а також інші дані, що маються в матеріалах справи щодо особи засудженого, зокрема те, що він характеризується позитивно, не працює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, є раніше не судимим в порядку ст.89 КК України, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_1 покарання.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначив засудженому остаточне покарання із застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України та обгрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування положень ст.75 КК України та звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, в умовах постійного контролю за його поведінкою на протязі встановленого судом іспитового строку з покладанням на засудженого обов'язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

Призначені судом першої інстанції засудженому ОСОБА_1 вид і міра покарання із застосуванням положень ст. ст.75, 76 КК України,

апеляційний суд вважає є обґрунтованими, необхідними й достатніми для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, підстави вважати таке покарання явно несправедливим відсутні.

Разом з тим, кваліфікуючи злочинні дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.286 КК України, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку безпідставно вказав кваліфікуючу ознаку - порушення правил експлуатації транспорту. Так, згідно висновку судово-технічної експертизи №3/341 від 20.07.2012 року, автомобіль марки «РІЖ 2715), яким керував ОСОБА_1, перебував у технічно справному стані.

За таких обставин, з мотивувальної частини вироку підлягає виключенню кваліфікуюча ознака - «порушення правил експлуатації транспорту».

При вирішенні питання про відшкодування на користь потерпілого матеріальної шкоди суд не дотримався вимог ст.ст.64, 323, 328 КПК України, ст.22 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи потерпілий ОСОБА_2 в ході досудового слідства предявив до ОСОБА_3 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 3500 грн. та моральної шкоди на суму 50000 грн., завданої злочином.

Відповідно до п.4 ст.64 КПК України в кримінальних справах підлягають доказуванню характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Частиною 2 статті 66 КПК України цивільному позивачу гарантовано право подати відповідні докази на підтвердження заявлених ним позовних вимог.

На підтвердження завданої матеріальної шкоди позивачем було надано органу досудового слідства відповідні фіскальні чеки (а.с.86-90). на загальну суму 2934 грн. 94 коп. (чеки на придбання медичних засобів - 1956 грн. 41 коп., витрати на пальне - 399 грн. 79 коп., витрати на харчування - 578 грн. 74 коп.).

Сума збитку визначена в цивільному позові - 3500 грн., ні змістом позовної заяви, ні будь-яким розрахунком, не обґрунтована та не підтверджена.

Стягуючи з засудженого 3500 грн. на відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_2, суд не навів конкретних доказів якими підтверджено розмір відшкодування та не обґрунтовано вмотивував такий розмір лише чеками на придбання ліків.

За таких обставин, наведені в апеляції доводи про порушення, допущені судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди, є обґрунтованими, а тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Що ж стосується позовних вимог засудженого в частині стягнення із засудженого моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_2, суд дотримався вимог ст.ст.64, 323, 328 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, і

Як встановлено вироком, потерпілому ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_3, були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Потерпілий в результаті отриманих травм змушений тривалий час лікуватися, змінити свій звичайний життєвий ритм, переніс тяжку операцію, втратив роботу. Стан його здоров'я такий, що потребує подальшого лікування.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди та ч.З ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд першої інстанції вище викладені обставини, розяснення Верховного Суду України та вимоги цивільного законодавства при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди врахував. Визначена сума моральної шкоди - 10000 гривень відповідає принципам розумності та справедливості.

Згідно ч.4 ст.1193 ЦК України зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою при вчиненні злочину, залежно від її матеріального становища не допускається.

За наведених обставин доводи апелянта безпідставні, так як апеляційний суд не встановив істотних порушень вимог закону, які є підставами для зменшення сум моральної шкоди.

Крім того, суд першої інстанції у вироку в частині вирішення питання про речові докази допустив суперечності. Так, в мотивувальній частині вироку суд вирішив речові докази передати власнику, в той час як в резолютивній його частині вказав автомобіль марки ИЖ 2715 передати у власність держави.

З врахуванням вимог ч. 1 п.5 ст.81 КПК України речовий доказ по справі - автомобіль марки ИЖ 2715 підлягає поверненню його володільцю - ОСОБА_1

За вказаних обставин, вирок суду в частині вирішення питання про речові докази підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію прокурора Ревелюка В.В., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити. Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2012 року в частині стягнення матеріальної шкоди із засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства до того ж суду в іншому складі.

Вирок в частині вирішення питання про речові докази по справі - змінити. Речовий доказ автомобіль марки ИЖ 2715 повернути володільцю ОСОБА_1

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку, передбачену ч.1 ст.286 КК України - «порушення правил експлуатації транспорту».

Судді: