Справа № 473/3590/14-к
ВИРОК
іменем України

"11" грудня 2014 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
законного представника потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0001054 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 ,
у скоєні злочину, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при таких обставинах.
ОСОБА_9 , в період часу з початку грудня 2011 року до середини травня 2014 року, неодноразово перебував за місцем мешкання свого рідного брата ОСОБА_11 , яке розташовано по АДРЕСА_3 , де спілкувався з малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
20.04.2014 року, в денний час, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем мешкання свого рідного брата, а саме в приміщенні вказаного житлового будинку, діючи умисно та з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчиняв відносно малолітньої ОСОБА_10 фізичні розпусні дії: а саме: оголяв статеві органи потерпілої, торкався до них, намагаючись викликати цим взаємне статеве збудження, оголяв та давав їй торкатися свого статевого органу, а також інтелектуальні розпусні дії: а саме вів цинічні розмови з потерпілою на сексуальні теми.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_9 свою вину в скоєні злочину, передбаченого ст.156 ч.2 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно 20 квітня 2014 року він прийшов до місця мешкання свого брата, останнього та його дружини дома не було. Він підтвердив вчинення даного злочину при викладених вище обставинах.
Крім винних зізнань обвинуваченого ОСОБА_9 , його вина у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.156 КК України, доведена повністю, та підтверджується наступними доказами:
- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 , які в ході судового засідання в присутності законного представника та в присутності спеціаліста психолога, підтвердили вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 розпусних дій по відношенню до малолітньої ОСОБА_10 ;
- показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_7 , яка зазначила, що малолітня ОСОБА_10 є її дочкою, обвинувачений ОСОБА_9 часто приходив до них додому та спілкувався з її донькою. До неї дійшли чутки про те, що донька розмовляла з якоюсь дівчиною про секс. Після цього вона почала розпитувати свою доньку про викладені факти і остання підтвердила, що дійсно ОСОБА_9 відносно неї вчиняв розпусні дії, розмовляв з нею на сексуальні теми.
Відповідно до акту судово-психологічного експерта від 05.06.2014 року в силу відсутності достатньої обізнаності ОСОБА_10 в питаннях сексу остання не розуміла характеру і значення скоєних з нею дій в силу свого малолітнього віку, а відповідно чинити опір цим діям(а.с.93-100).
Згідно акту судово-психіатричного експерта №305 від 04.07.2014 року ОСОБА_9 страждає психічними захворюваннями, але в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.(а.с.108-114) При таких обставинах ОСОБА_9 повинен нести кримінальну відповідальність.
Таким чином, з урахуванням зазначених доказів суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.156 КК України, оскільки він вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи.
Згідно обвинувального акту, яке змінене прокурором 26 листопада 2014 року, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що в період часу з початку грудня 2011 року до середини травня 2014 року, неодноразово, перебуваючи за місцем мешкання свого рідного брата ОСОБА_11 , а саме в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_3 , а також в лісі неподалік від села Трикрати Вознесенського району, діючи умисно та з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчиняв відносно малолітньої ОСОБА_10 фізичні та інтелектуальні розпусні дії.
Дослідив докази, встановлені в судовому засіданні, суд вважає, що в цій частині зазначені дії необхідно виключити із обвинувачення з таких підстав.
Так, в обвинувальному акті не зазначено час, місце, рік, вчинення розпусних дій обвинуваченим ОСОБА_9 в період з грудня 2011 року до середини 2014 року, обвинувачення в цій частині є неконкретним, що позбавляє суд визначити ступінь винних дій обвинуваченого.
По кримінальному провадженню законним представником ОСОБА_7 , яка представляє інтереси малолітньої доньки ОСОБА_10 , заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди в сумі 100000 грн. та 2000 грн. за надання адвокатом юридичних послуг. Що стосується цивільного позову в частині стягнення 2000 грн за надання юридичних послуг, то підлягає задоволенню повністю, оскільки підтверджується квитанцією юридичної консультації(а.с.33), з якої вбачається, що нею сплачено 2000 грн..
Відносно заявленого цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що дійсно діями ОСОБА_9 малолітній ОСОБА_10 завдана значна моральна шкода, яка виразилася в моральних стражданнях, позначилося на стан здоров`я дитини, обстановку в сім`ї. Але при визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує матеріальний стан обвинуваченого, який не працює, доходи та майно у нього відсутні. Суд оцінює моральну шкоду з урахуванням викладеного в сумі 30000 грн.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставину, що пом`якшує його покарання, а саме стан здоров`я.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.
ОСОБА_9 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо. З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що перевиховання можливо в умовах ізоляції від суспільства та відсутні підстави для застосування ст.69 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6(шести) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 01 серпня 2014 року.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 за заподіяння моральної шкоди 30000 грн. та 2000 грн за понесенні затрати на юридичні послуги.
На вирок суду можуть бути подані апеляції протягом 30 днів з дня проголошення вироку до апеляційного суду Миколаївської області, а для обвинуваченого в такі ж строки з дня отримання копії вироку.

Головуючий суддя: підпис: ОСОБА_1

Судді: підпис: ОСОБА_2

підпис: ОСОБА_3

Згідно оригіналу: