печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М., при секретарі Нагібіній Я.О., за участю старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України Чижевського В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Києві в залі суду скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року ОСОБА_2 в порядку ст. 303 КПК України звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаною, в якій просить визнати завідомо незаконними дії і бездіяльність начальника та прокурора першого наглядового відділу управління наглядової діяльності при проведенні досудового розслідування в органах прокуратури ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та винести окрему ухвалу про притягнення їх до відповідальності. Зобов'язати Генеральну прокуратуру України внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за його заявою про злочин від 10 квітня 2013 року. Вважає, що невнесення відомсотей за його заявою є незаконним та просить задовольнити скаргу в заявлений ним спосіб.

В судовому засіданні старший прокурор відділу Генеральної прокуратури України Чижевський В.Б., проти скарги заперечив просив відмовити у її задоволенні.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився перо місце, день і час розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Кримінальним-процесуальним кодексом України суд не наділений правом вживати заходи примусу для забезпечення участі заявника в судовому засіданні.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений, не повідомив про причини неявки та не просив відкласти розгляд справи, суд визнав можливим розглянути скаргу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2, заслухавши думку старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України Чижевського В.Б., приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про злочин вчинений працівниками СВК «Лідія», суддями Скадовського районного суду Херсонської області, суддями апеляційного суду Херсонської області, суддями Верховного Суду України, працівниками прокуратури Херсонської області та працівниками Генеральної прокуратури.

18 квітня 2013 року листом № 06/3-8759-10 прокурором першого наглядового відділу управління наглядової діяльності при проведенні досудового розслідування в органах прокуратури ОСОБА_3 було розглянуто вищевказану заяву ОСОБА_2 про злочин та повідомлено останнього про те, що обставини, які викладені у його заяві не охоплюються поняттям злочину, визначеним у ст. 11 КК України.

Такі дії старшого прокурора першого наглядового відділу управління наглядової діяльності при проведенні досудового розслідування в органах прокуратури ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подану 10 квітня 2013 року заяву ОСОБА_2 вважає «заявою про злочин», остання за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить даних про вчинення кримінального правопорушення працівниками СВК «Лідія», суддями Скадовського районного суду Херсонської області, суддями апеляційного суду Херсонської області, суддями Верховного Суду України, працівниками прокуратури Херсонської області та працівниками Генеральної прокуратури і зводиться до особистого непогодження ОСОБА_2 з прийнятими рішеннями судами першої, апеляційної та касаційної інстанцією.

Що стосується вимог п. 2 скарги ОСОБА_2 про визнання завідомо незаконними дії і бездіяльність начальника та прокурора першого наглядового відділу управління наглядової діяльності при проведенні досудового розслідування в органах прокуратури ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та винесення окремою ухвали про притягнення їх до відповідальності, то вказані вимоги не можуть бути задоволені, оскільки положення ст. 303 КПК України передбачають оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні передбачених виключно ч.1 цієї статті КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; про зобов'язання припинити дію; про зобов'язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, наведені положення статей КПК виключають можливість постановлення ухвали слідчим суддею з розв'язання 2 пункту скарги ОСОБА_2

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає..

Слідчий суддя О.М. Соколов