Дата документу Справа № 336/4586/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/164/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.15 ч.3, ст.185 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2016 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 засуджено за те, що він, будучи раніше засудженим за скоєння крадіжки, судимість за яку не знято і не погашено, 04.06.2015 року приблизно о 00.30 год. маючи умисел на викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в квартирі потерпілого ОСОБА_7 АДРЕСА_3 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до зальної кімнати, де шляхом вільного доступу зі столу таємно викрав майно ОСОБА_7 : телевізор марки «LG Eleсtronics» модель 32 LG 6000 серія 85 КС в корпусі чорного кольору, вартістю 3057,06 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ст.185 ч.2 КК, як викрадення чужого майна, вчинене повторно. Йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, не оспорюючи обставин справи і кваліфікацію дій обвинуваченого, просила зазначений вирок суду в частині призначеного покарання змінити, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання у відповідності до ст.75 КК.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого і його захисника, які наполягали на задоволенні вимог апеляційної скарги, вивчивши позицію прокурора, яка не погодилась з доводами апеляції і вважала за необхідне вирок суду залишити без змін; потерпілого, який просив прийняти рішення у відповідності до вимог закону; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок суду.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника обставини справи і кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги лише щодо виду і розміру призначеного обвинуваченому покарання та можливості звільнення від його відбування.

Вимагаючи змінити вирок суду в частині призначеного покарання, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання у відповідності до ст.75 КК, захисник виходила з того, що ОСОБА_9 повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, за місцем реєстрації характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину. Мав намір відшкодувати шкоду, проте цього не зробив з причин, що не залежали від нього. Потерпілий не заявляв вимоги про призначення суворого покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК вирок суду в тому числі й щодо виду і розміру призначеного покарання має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Проте, в порушення наведених вимог кримінального процесуального і кримінального закону суд першої інстанції не зазначив чому менш суворі ніж позбавлення волі види покарань з числа передбачених ч.2 ст.185 КК (арешт чи обмеження волі) будуть недостатніми для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Проте, виходячи з того, що дійсно обвинувачений розкаявся у вчиненому, під час провадження досудового слідства та в судовому засіданні давав правдиві показання визнання своєї вини; обвинувачений характеризується задовільно, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку у психіатричній лікарні не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, він обвинувачується у скоєнні одиничного злочину, а тому суд мав всі підстави для призначення найм`якішого з передбачених ч.2 ст.185 КК видів покарань, а саме арешту.

Даний вид покарання не передбачає можливості звільнення від його відбуття, а тому має виконуватись реально. Разом з цим, саме ця обставина на переконання судової колегії забезпечить мету призначення покарання виправлення винної особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Адже суд вірно прийняв до уваги, що ОСОБА_9 раніше 6 разів був засуджений за скоєння злочинів, в тому числі й проти власності неодноразово судимий, в тому числі й за скоєння крадіжок. Дана крадіжка скоєна менш ніж через півроку від дня закінчення іспитового строку умовно-дострокового звільнення, шкода не відшкодована. Вказані обставини беззаперечно вказують на стійку схильність ОСОБА_9 до скоєння ним злочинів. В зв`язку з чим судова колегія вважає за необхідне призначити йому покарання в максимальному розмірі передбаченого для арешту. І з цих же підстав судова колегія не вбачає підстав для призначення ОСОБА_9 іншого виду покарання з наступним звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 в цій справі в частині призначеного йому покарання змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4