В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.2015 Справа №607/5346/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002850 від 31 жовтня 2014 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мільно Зборівського району Тернопільської області , громадянина України, з вишою освітою, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , працює на посаді виконроба Будівельного управління "Житлобуд 2 ", не судився ,

та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, мешканця АДРЕСА_2 , прцює на посаді стропальника у Будівельному управлінні "Житлобуд 2 ", не судився

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2014 року об 13 годині 50 хвилин машиніст баштового крана ОСОБА_6 виконувала роботи по переміщенню вантажів краном КБ-308А на будівельному майданчику будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 . В цей час виконроб Будівельного управління "Житлобуд-2" ОСОБА_3 дав вказівку стропальнику ОСОБА_7 розвантажити 3 м3 бетону в тару (баддю) крана КБ-308А розділивши даний об`єм на два рази, а сам, пішов у виконробське приміщення для оформлення документів та не проконтролював подальший процес загрузки та піднімання вантажу. В цей час стропальником ОСОБА_4 було розвантажено 3 м3 бетону в тару (баддю) баштового крана і подано сигнал кранівнику ОСОБА_6 підіймати вантаж. Вага тари з бетоном становила біля 8,4 тони. Внаслідок перевантаження баштового крана КБ-308А відбулося падіння його стріли та кабіни з кранівницею ОСОБА_6 вниз, внаслідок чого виникла загроза її загибелі, а від ударів об стінки кабіни під час падіння ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани першого пальця кисті, що належать до легких тілесних ушкоджень.

При цьому ОСОБА_4 на підставі наказу № 30 від 06 червня 2014 року працюючи на посаді стропальника Будівельного управління "Житлобуд-2" знаючи про покладені на нього законом обов`язки, визначені відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про охорону праці" умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства; п. 3.2 частини Б Інструкції Будівельного управління "Житлобуд-2" з безпечного ведення робіт для стропальників (зачіплювачів), які обслуговують вантажопіднімальні крани № 40, затвердженої 17 квітня 2014 року , знав , що безпосередньо на нього покладений обов`язок перевірити масу вантажу, який призначений для переміщення краном за списком вантажів; або по маркуванню на вантажі; якщо стропальник не має можливості визначити масу вантажу, то він повинен взнати її від особи, відповідальної за безпечне проведення робіт з переміщення вантажів кранами.

Згідно до п. 3.3 частини А Інструкції Будівельного управління "Житлобуд-2" з безпечного ведення робіт для стропальників (зачіплювачів), які обслуговують вантажопіднімальні крани № 40, при обв`язці та зачіплюванні вантажів стропальнику забороняється проводити стропування вантажу, масу якого він не знає, або коли маса вантажу перевищує вантажопіднімальність крана.

ОСОБА_4 , знаючи про покладені на нього законом обов`язки, в порушення згаданих вимог закону, а також в порушення Інструкції Будівельного управління "Житлобуд-2" з безпечного ведення робіт для стропальників (зачіплювачів), які обслуговують вантажопідіймальні крани № 40, правил експлуатації обладнання баштового крана КБ-308А, 1989 року випуску, реєстраційний № 188 IT, належного ТОВ "Тернобудмеханізація", вантажопіднімальність якого згідно паспорта крана становить 8 т., а при вильоті вантажного візка (каретки) на 20 м. - 5 т., не перевірив масу вантажу призначеного для переміщення краном, за списком вантажів або по маркуванню на вантажі, не дізнався про масу вантажу в особи, відповідальної за безпечне проведення робіт з переміщення вантажів кранами і проводив стропування вантажу вагою 8.4 т., маса якого перевищувала вантажопіднімальність баштового крана КБ-308А.

Також, ОСОБА_3 на підставі наказу № 30 від 06 червня 2014 року працюючи на посаді виконроба Будівельного управління "Житлобуд-2" знав про покладені на них законом обов`язки, визначені відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про охорону праці" умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства; п. 7 Посадової інструкції виконавця робіт Будівельного управління "Житлобуд-2" № 29/06-2 ,затвердженої 29 червня 2012 року .

Вказані дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 272 КК України , тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві,або будь-якому підприємстві особою,яка зобов"язана їх дотримувати,якщо це порушення створило загрозу загибелі людей та заподіяло шкоду здоров"ю потерпілого.

24 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_6 з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншої сторони, на підставі ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, в приміщенні слідчого управління УМВС України в Тернопільській області, укладено угоду про примирення.

Згідно із вказаною угодою потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 272 КК України. ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот ) гривень в дохід держави та отримана згода ОСОБА_3 і потерпілої ОСОБА_6 на його призначення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.

Також, 24 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_6 з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони, на підставі ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, в приміщенні слідчого управління УМВС України в Тернопільській області, укладено угоду про примирення.

Згідно із вказаною угодою потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 272 КК України. ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот ) гривень в дохід держави та отримана згода ОСОБА_4 і потерпілої ОСОБА_6 на його призначення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даних угод про примирення, суд виходить з таких мотивів:

Згідно зі ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання, при цьому вирок повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків .

Відповідно до правил п. 1) ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні 24 березня 2015 року між потерпілою та обвинуваченими угоди про примирення, вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України не порушені, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просить затвердити вказану угоду про примирення та призначити йому узгоджену в ній міру покарання. При цьому, ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований щодо нього в результаті затвердження угоди про примирення, і надав свою згоду на його призначення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить затвердити вказану угоду про примирення та призначити йому узгоджену в ній міру покарання. При цьому, ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований щодо нього в результаті затвердження угоди про примирення, і надав свою згоду на його призначення.

Потерпіла ОСОБА_6 також просить затвердити угоди про примирення від 24 березня 2015 року , повністю усвідомлює зміст укладених з обвинуваченим ОСОБА_3 та із обвинуваченим ОСОБА_4 угод про примирення , наслідки укладення й затвердження даних угод , передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін судового провадження переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що і обвинувачений ОСОБА_3 й обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладених з потерпілою угод про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винуватими, вид узгодженого покарання, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, в тому числі, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом. Потерпіла ОСОБА_6 - повністю усвідомлює зміст укладених з обвинуваченими угод про примирення та наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Також, враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов"язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу гибелі людей та заподіяло шкоду здоров"ю потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 272 КК України, за якою ОСОБА_3 необхідно призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Також, суд вважає , що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов"язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу гибелі людей та заподіяло шкоду здоров"ю потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 272 КК України, за якою ОСОБА_4 необхідно призначити узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за залучення експертів в розмірі 245,96 гривень за проведену почеркознавчу експертизу № 1-1091/14 від 28 листопада 2014 року , порівну по 122, 98 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 369, 370, 371 ,373, 374, 376, 394, 471, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншої сторони у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002850 від 31 жовтня 2014 року.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 24 березня 2015 року, покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави .

Затвердити угоду про примирення, укладену 24 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншої сторони у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0002850 від 31 жовтня 2014 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 24 березня 2015 року, покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави .

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за залучення експертів в розмірі 245,96 гривень, порівну по 122, 98 гривень..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя

Головуючий суддяОСОБА_1