АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/81/15 Справа № 2315/7106/2012 Категорія: ч.1 ст.368 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурораОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника-адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляціями прокурора прокуратури Шполянського району ОСОБА_11 , засудженого ОСОБА_8 його захисника адвоката ОСОБА_12 , засудженого ОСОБА_9 та його адвоката ОСОБА_13 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Васильків Шполянського району Черкаської області, а житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одружений, непрацюючий, не військовозобов`язаний, раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 127 КК України на 5 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3-річного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки згідно п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2) повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи; 3) періодично з`являтися в КВІ для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено до вступу вироку в законну силу - підписку про невиїзд;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, одружений, приватний підприємець, невійськовозобов`язаний, раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 127 КК України на 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 змінено на тримання під вартою, взявши під варту в залі суду;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Нежухів Стрійського району Львівської області, житель АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, військовозобов`язаний, раніше судимий: - 20 січня 2003 року Шполянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; - 18 серпня 2003 року Стрійським міським судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; - 17 березня 2009 року Шполянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185 КК України на 4 місяці арешту; - 23 березня 2010 року Бориспільським міським судом Київської області за ч.1 ст. 296 КК України на 1 рік обмеження волі,

засуджений за ч. 2 ст. 127 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 змінено на тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Вирішено рахувати строк відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 21 травня 2015 року.

Вирішено зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання час знаходження його під вартою з 10 серпня 2012 року по 24 грудня 2013 року.

Вирішено цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 задовольнити частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 з кожного по 16 666 грн. на відшкодування моральної шкоди, а в частині вимог про стягнення 6000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

В порядку ст. 81 КПК 1960 року вирішена доля речових доказів.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними в тому, що вони 20 травня 2012 року близько 13 год. в м. Шпола Черкаської області, біля бару «Думанич» по вул. Пролетарській, з метою покарати ОСОБА_14 за насильство, яке останній цього ж дня близько 1 год вчинив щодо ОСОБА_7 , нанесли йому множинні удари по голові та тулубу, силоміць поклали у багажник автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить Варичу і під керуванням останнього привезли до приміщення забійного цеху (бойня), що використовується ПП «Мишалов» та розміщеного по вул. Островського, 53 в м. Шпола. Там вони, продовжуючи насильницькі дії, разом зв`язали ОСОБА_15 ноги мотузкою і підвісили його за ноги на механічній лебідці вниз головою. При цьому кожен із підсудних наносив потерпілому чисельні удари руками по голові та тулубу, а ОСОБА_9 , з метою залякування, приставляв до його голови та руки сокиру, погрожуючи її застосуванням.

Внаслідок цих дій потерпілому ОСОБА_15 спричинені сильні моральні страждання, фізичний біль і легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У поданих на вирок апеляціях, та внесених змінах до них:

- прокурор прокуратури Шполянського району ОСОБА_11 просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, та невідповідністю призначеного покарання особі засудженого, постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 127 КК України у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 127 КК України у вигляді 5 років 5 місяців позбавлення волі та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 127 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. Зазначає, що злочин вчинений засудженими кримінальним законом віднесено до категорії тяжких злочинів. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому завдано моральні страждання, фізичних біль, що виразився у заподіянні легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Жодних заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_14 засудженими не вживалось, з останнім не примирились. Також звертає увагу, що судом не враховано повною мірою дані про особу засуджених, а саме безпідставним є посилання суду на позитивну характеристику ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки вона носить формальний характер та жодним чином не зменшує суспільну небезпечність як самих засуджених, так і злочину, який вони вчинили;

- засуджений ОСОБА_8 просив вирок районного суду скасувати, як незаконний та несправедливий, з підстав однобічності і неповноти досудового та судового слідства, прийняти рішення, яким його виправдати за недоведеністю в діях складу злочину. В іншій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 з тих же підстав просив скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в іншому складі суддів. В змінах до апеляційної скарги остаточно присить про пом`якшення призначеного йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, урахувавши його визнання ним своєї вини, щире каяття, та наявність на утриманні малолітньої дитини;

- захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 , мотивуючи про незаконність вироку відносно ОСОБА_8 , який просить скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення судом вимог кримінально-процесуального закону. Захисник вважає, що суд не звернув увагу на непослідовність і суперечливість показань потерпілого, а також не врахував висновків повторної судово-медичної експертизи Черкаського обласного бюро СМЕ від 23.08.2013 року та Кіровоградського обласного бюро СМЕ від 07.11.2013 року, які спростовують висновок Шпотянського міжрайонного відділення СМЕ від 27.06.2012 року щодо походження. Захисник вважає, що судом було порушено вимоги КПК щодо таємниці наради суддів, оскільки суд використав для наради службовий кабінет;

- засуджений ОСОБА_9 просив вирок суду першої інстанції скасувати як незаконний, такий що ґрунтується на припущеннях, невірно складеним з грубим порушенням ч. 2 ст. 373, ст. 374 КК України та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду. В змінах до апеляційної скарги остаточно присить про пом`якшення призначеного йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, в межах строку попереднього ув`язнення (1 рік 9 місяців), врахувавши визнання ним своєї вини, щире каяття, та наявність у нього тяжкого захворювання.;

- захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 також просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України за відсутністю в його діях складу злочину. Зазначає, що вирок місцевого суду постановлений з порушенням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону. Вказує, що факт знаходження ОСОБА_9 20.05.2012 року на території бойні в м. Шпола не підтверджується жодним об`єктивним, беззаперечним доказом по справі. Суд безпідставно надав перевагу показам лише одного потерпілого ОСОБА_14 про те, що ніби ОСОБА_16 наносив йому тілесні ушкодження. Судом проігноровано ряд дачі ОСОБА_14 неправдивих доказів по суті вигороджуючи себе з метою уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний ним новий злочин. Крім того суд безпідставно проігнорував висновки Бюро СМЕ Черкаської області та Бюро СМЕ Кіровоградської області, які повністю спростовують показання ОСОБА_14 , надавши перевагу висновку судово-медичного експерта ОСОБА_17 , який складений з порушенням вимог законодавства, є необ`єктивним про що визнав в судових засіданнях при допиті сам експерт;

- засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_18 просили вирок місцевого суду скасувати як незаконний та необґрунтований з підстав однобічності і неповноти досудового та судового слідства, невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України за відсутності в його діях складу злочину, з посиланням на необґрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, недопустимість доказів, безпідставність надання перевагиу показанням свідка ОСОБА_19 , який не був очевидцем інкримінованих засудженим подій і не може підтверджувати ніби то катування потерпілого з боку засуджених, на помилковість посилання суду на висновок судово-медичного експерта № 33А від 27.06.2012 року, складеного Шполянським міжрайонним відділенням судово-медичної експертизи, який спростовується висновками повторних комісійних судово-медичних експертиз, на не розкриття судом об`єктивної сторони інкримінованого злочину та безпідставність задоволення судом першої інстанції цивільного позову, який не відповідає вимогам ст. 119 УПК України, проте, до початку апеляційного розгляду справи по суті засуджений ОСОБА_7 відкликав свою апеляційну скаргу та апеляцію свого захисника адвоката ОСОБА_18 .

Представник потерпілого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_20 подав заперечення на апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_18 (в інтересах засудженого ОСОБА_7 ) і ОСОБА_13 (в інтересах засудженого ОСОБА_9 ), а також на апеляцію засудженого ОСОБА_8 , мотивуючи про їх безпідставність та просить залишити без змін вирок суду першої інстанції.

Прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_12 (в інтересах засудженого ОСОБА_8 ) з обґрунтуванням безпідставності доводів і вимог захисника.

Заслухавши доповідь судді, - пояснення прокурора, який частково підтримав апеляцію прокурора, що брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, при цьому заперечив апеляційні вимоги засуджених і їх захисників, просить лише про призначення покарання засудженому ОСОБА_7 без застосування ст. 75 КК України, а в решті вирок суду залишити без змін, - пояснення засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримали зміни до своїх апеляційних скарг і апеляцій своїх захисників та пояснили, що визнають свою вину у вчиненні інкримінованого кожному з них злочину, щиро каються, просять вибачення у потерпілого і обіцяють найближчим часом відшкодувати шкоду потерпілому, пояснення потерпілого ОСОБА_14 , який погоджується з думкою прокурора щодо призначення покарання засудженому ОСОБА_7 , проте, з урахуванням сімейного стану та щирого каяття засудженого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, не заперечує проти задоволення апеляції останнього, - пояснення захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , який підтримав апеляційні доводи підзахисного і просить про пом`якшення покаранням ОСОБА_8 з урахуванням сімейного стану останнього, наявності на утриманні малолітньої дитини та думки потерпілого, - пояснення засудженого ОСОБА_7 , який просить залишити вирок суду без змін, вивчивши матеріали кримінальної справи, частково дослідивши матеріали справи та додаткові матеріали щодо особи кожного із засуджених і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення, а апеляції засуджених і їх захисників підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, як і правильність такої кваліфікації діяння кожного із засуджених підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, відповідну встановленим судом фактичним обставинам справи, що фактично під час апеляційного розгляду справи всіма апелянтами не оскаржується,.

Так, прокурор в своїй апеляції оскаржив вирок лише в частині вирішення судом питання про покарання винних.

До початку апеляційного розгляду по суті засджений ОСОБА_7 відкликав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника адвоката ОСОБА_18 , та пояснив, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро кається і просить вибачення у потерпілого, повністю визнає необхідність відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , хоча до початку апеляційного розгляду і не відкликали апеляційні скарги своїх захисників адвокатів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 про скасування вироку із закриттям кримінальної справи або направленням її на новий судовий розгляд, під час апеляційного розгляду справи їх не підтримали, свої апеляційні вимоги змінили та пояснили, що кожний визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро кається і просить вибачення у потерпілого, повністю визнають необхідність відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Тому доводи, зазначені в апеляційних скаргах захисників засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 про недоведеність винуватості засуджених спростовуються як показаннями потерпілого ОСОБА_14 , так і заявами самих засуджених в суді апеляційного суду про визнання своєї вини. Крім того, такі доводи сторони захисту були належним чином досліджені під час судового розгляду справи судом першої інстанції і у вироку їм дана належна і правильна оцінка.

Адвокат ОСОБА_12 в своїй апеляції не навів конкретних обставин, які б об`єктивно вказували на порушення судом таємниці наради суддів. Сам по собі факт використання судом службового кабінету, як нарадчої кімнати, не є порушенням вимог ст. 320 КПК України 1960 року, за відсутності даних про спілкування суддів під час наради з будь-якими особами.

За результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів також знаходить безпідставними і апеляційні доводи прокурора про м`якість призначеного кожному із засуджених покарання.

Прокурор у своїй апеляції на обґрунтування своїх вимог посилається на не визнання своєї вини засудженими, не вжиття заходів до відшкодування шкоди потерпілому.

Під час апеляційного розгляду справи кожний із засуджених визнав свою вину і просив вибачення у потерпілого, визнав свій обов`язок відшкодувати шкоду потерпілому і у суду немає підстав не ураховувати це при вирішенні справи в апеляційному порядку.

На таку позицію зокрема засудженого ОСОБА_8 зважив і потерпілий ОСОБА_14 , не заперечуючи можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, з урахуванням сімейного стану та щирого каяття засудженого ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Необгрунтованими також є доводи прокурора про безпідставність посилання суду на позитивні характеристики засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки будь-яких доказів на спростування таких даних суду не надано. Разом з тим,, стороною захисту надано суду лист-підтверджєення від голови вуличного комітету про потребу в догляді пристарілої ОСОБА_21 1938 р.н. від сина ОСОБА_8 .

Таким чином, доводи, зазначені в апеляції прокурора щодо м`якості призначеного покарання засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду справи не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а будь-яких інших підстав, які не були враховані судом при вирішенні цього питання і для визнання апеляційним судом призначеного судом першої інстанції кожному із засуджених покарання м`яким і скасування вироку та постановлення нового в цій частині стороною обвинувачення не надано. При цьому колегія суддів також ураховує і те, що потерпілий ОСОБА_14 апеляційну скаргу на вирок суду не подавав. У зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи прокурора про необхідність призначення засудженим більш суворого покарання. Крім того, під час апеляційного розгляду справи, прокурор апеляційні вимоги підтримав частково, лише в частині застосування ст. 75 КК України щодо засудженого ОСОБА_7 .

Колегія суддів знаходить, що при вирішенні питання про призначення покарання засудженому ОСОБА_7 за даний злочин, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, достатньо врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого, дані про наявність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання згідно санкції ч. 2 ст. 127 КК України та в її межах у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним для виправлення винного та попередження нових злочинів. В той же час суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства і тому можливим звільнення його від відбування покарання з випробуванням, враховуючи, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, з урахуванням обставини, яку обґрунтовано визнано судом пом`якшуючою покарання - неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_14 по відношенню до ОСОБА_7 наперед часі, що сприяло вчиненню засудженими злочину щодо потерпілого. При цьому колегія суддів ураховує, що зазначені обставини у апеляційних скаргах не оскаржуються, а сам засуджений ОСОБА_7 змінив своє ставлення до скоєного і визнав свою вину та заявив про своє щире каяття.

Тому, з урахуванням зазначених обставин колегія суду дійшла висновку, що вирок суду відносно засудженого ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим, а підстав для його скасування або зміни немає.

Перевіряючи вирок відносно засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначення кожному покарання, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, достатньо врахував тяжкість вчиненого злочину, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення кожному покарання згідно санкції ч. 2 ст. 127 КК України та в її межах у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним для виправлення винних та попередження нових злочинів.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що суд першої інстанції в неповній мірі урахував дані про особу кожного з засуджених, не звернув уваги на обставини, які могли істотно вплинути на висновки і рішення суду в цій частині.

Так, суд не звернув уваги на сімейний стан засудженого ОСОБА_8 , наявність на його утриманні малолітньої дитини сина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має матір похилого віку ОСОБА_21 , 1938 року народження. Також судом не було ураховано стан здоров`я засудженого ОСОБА_9 має тяжке захворювання та згідно повідомлення начальника слідчого ізолятора його подальше тримання під вартою може призвести до значного погіршення здоров`я та тяжких наслідків з загрозою для його життя. Зазначені обставини колегія суддів визнає щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 такими, що відповідно пом`якшують покарання кожного. Також буде справедливим урахувати по відношенню до кожного із засуджених наявність встановленої судом першої інстанції і визнаної пом`якшуючою покарання - неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_14 по відношенню до ОСОБА_7 наперед часі, що сприяло вчиненню засудженими злочину щодо потерпілого. При цьому колегія суддів ураховує і те, що засуджені змінили своє ставлення до скоєного і кожний визнав свою вину та заявив про своє щире каяття, просив вибачення у потерпілого та визнав необхідність відшкодувати потерпілому шкоду, а також думку потерпілого про можливість пом`якшення покарання ОСОБА_8 . При цьому колегія з урахуванням наведених вище підстав відхиляє заперечення потерпілого щодо можливого пом`якшення покарання ОСОБА_9 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість пом`якшення покарання як засудженому ОСОБА_8 , так і засудженому ОСОБА_9 та можливим їх виправлення без ізоляції від суспільства, а тому можливим звільнення кожного від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, якщо на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 372, 373, ч. 2 ст. 379 КПК України (1960 року), п. 15 розділу ХІ Перехідні положення КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляцію прокурора прокуратури Шполянського району ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляції засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та їх захисників адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_8 і вважати його засудженим за ч. 2 ст. 127 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції (КВІ); 2) повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи; 3) періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.

Пом`якшити покарання ОСОБА_9 і вважати його засудженим за ч. 2 ст. 127 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2) повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи; 3) періодично з`являтися для реєстрації в КВІ.

В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2015 року відносно засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляції без задоволення.

Засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий :

Судді :