АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1735/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 644/490/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої та захисника на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.07.2015р. стосовно ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Секешфехервар Угорщини, з професійно-технічною освітою, заміжня, має двох малолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

засуджена за ч.1 ст.115 КК України до 8(восьми) років позбавлення волі.

Крім того, цим же вироком вирішені питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України та розв`язаний цивільний позов.

Згідно вироку, ОСОБА_10 , 21.11.2014р., о 23год. 00хв., знаходячись на кухні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків. в ході сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на протиправне позбавлення життя останнього, нанесла ОСОБА_11 один удар кухонним ножем в тулуб, спричинивши останньому, тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення грудей з проникненням у ліву плевральну порожнину на рівні 3-го ребра по середньо ключичній лінії, з наскрізним пораненням четвертого сегменту лівої легені та легеневого стовбура, від яких ОСОБА_11 помер на сходовій клітині біля квартири АДРЕСА_3 .

В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.07.2015р. стосовно ОСОБА_10 скасувати в частині призначення покарання останній та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15(п`ятнадцять) років. Крім того вважає, що заявлений нею позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000000,00грн. повинен бути задоволений в повному обсязі. В обґрунтування посилається на агресивну, навіть, погрожуючу поведінку ОСОБА_10 під час їх спільного проживання та аморальну поведінку обвинуваченої після смерті її сина. Наголошує на тому, що всі пояснення ОСОБА_10 з приводу скоєного злочину не відповідають дійсності. Крім того зазначає, що суд безпідставно виключив вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння з обставин, яка обтяжує покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить скасувати вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.07.2015р., а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 закрити, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначені порушення, як стверджує захисник, призвели до того, що не були допитані певні свідки, не були досліджені певні докази для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких, на думку захисника має істотне значення для ухвалення законного та справедливого вироку.

У поданих письмових запереченнях потерпіла спростовує доводи наведені в апеляції захисника та просить йому відмовити у задоволені апеляції.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченої та захисника, які просили задовольнити свої апеляційні вимоги, потерпілу, яка вважала вирок несправедливим та просила призначити більш суворіше покарання; прокурора, який вважав, що суд першої інстанції правильно розглянув справу та ухвалив правомірний вирок, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, фактичні обставини справи були встановленні судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів за встановленим процесуальним порядком.

Сама обвинувачена, у судовому засіданні в суді першої інстанції свою вину у вчинені злочину за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не визнала та показала, що ОСОБА_11 був її співмешканцем. 21.11.2014 року вона спиртні напої не вживала. Ввечері між ними виник конфлікт. Перебуваючи в кімнаті, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_11 поводився агресивно, штовхав її, хватав за волосся, бив руками по голові. Потім в конфлікт втрутилась бабуся померлого ОСОБА_12 . Після чого, ОСОБА_10 , пішла на кухню, а ОСОБА_11 вийшов з квартири та спустився на третій поверх. ОСОБА_10 спустилась за ним, там сварка продовжилась, він її хватав за волосся та вдарив. В конфлікт знову втрутилась бабуся, ОСОБА_10 пішла на кухню. Потім на кухню зайшов ОСОБА_11 , ставши на проході між мийкою та плитою, таким чином, щоб вона не могла пройти. У нього в правій руці був кухонний молоток, при цьому він сказав, що вб`є її. ОСОБА_11 лівою рукою вдарив її та взяв за волосся. Молотком він її не бив. Обвинувачена злякалась, взяла в руку те, що було на столі, потім виявилось, що це був ніж, та нанесла йому удар в грудну клітину. ОСОБА_11 втік. Крові вона не бачила. ОСОБА_10 , побігла за ним. ОСОБА_11 впав на сходовій клітині, вона намагалась його підняти та побачила кров. ОСОБА_10 , почала кричати, прибігла її мати. Потім вона викликала швидку. В цей день спиртних напоїв не вживала.

Незважаючи на не визнання обвинуваченою ОСОБА_10 своєї вини за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст.115 КК України, її вина у скоєному злочині підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, які були досліджені судом безпосередньо в процесі судового розгляду, а саме показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , свідчення яких відображені у вироку районного суду (т.2 а.с.69-70).

Так, потерпіла ОСОБА_8 в суді дала показання, згідно яких вона була проти відносин її сина з обвинуваченою, який розповідав, що в них погані стосунки з ОСОБА_10 , яка погрожувала його вбити, якщо він її покине. Син казав, що він її боїться, а також, розповідав, що влітку вона його поранила, а одного разу, коли він прокинувся, вона сиділа на ньому, в руках у неї був ніж, яким ОСОБА_10 , йому погрожувала. Син планував піти від неї але не встиг

Свідок ОСОБА_13 в суді пояснила, що її квартира знаходиться на одній сходовій клітині з квартирою ОСОБА_11 . Особливих скандалів до цієї події у сусідів не було. В нетверезому стані свідок бачила їх не часто. 21.11.2014р. після 23год. 00хв. вона чула на сходах грохот та крики. Потім вона в якості понятої приймала участь в огляді квартири та трупа.

Зі свідчень ОСОБА_14 випливає, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 . 21.11.2014р. о 23год. 00хв. 23год. 30хв. вона почула крики та прохання про допомогу. Про допомогу просив ОСОБА_11 , просив викликати швидку. Двері свідок не відкривала, однак чула сварку між ОСОБА_10 та вбитим. Потім вона почула як щось впало, свідок хотіла відкрити двері, але не змогла. Вона чула як ОСОБА_11 просив його не бити, а ОСОБА_10 сказала, що він помре тут під дверима і ніхто йому не допоможе. Свідок викликала швидку та міліцію. Поки міліція не приїхала, ОСОБА_14 з квартири не виходила.

У суді ОСОБА_15 дала свідчення, згідно яких вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Ввечері 21.11.2014р. вона знаходилась в кімнаті разом зі свідком ОСОБА_14 . Біля 23год. вони почули крики, сварились ОСОБА_11 з ОСОБА_10 . Вона на мить відкрила двері та побачила, як ОСОБА_11 біг по сходах. Потім ОСОБА_11 впав біля дверей їх квартири, а ОСОБА_10 сказала, що він помре під цими дверима та ніхто йому не допоможе. Потім ОСОБА_10 почала кричати і прибігла її мати. Коли ОСОБА_11 падав то кричав, щоб ОСОБА_10 його не била та викликала швидку. Одного разу, приблизно в червні 2014р. вони також сварились, після цього ОСОБА_10 розповідала, що вона його порізала. ОСОБА_11 також це підтвердив та показав свідку поріз.

Як в суді свідок ОСОБА_12 , показали вона проживає в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , а в іншій кімнаті проживав її онук ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . В той день, 21.11.2014р., ОСОБА_11 прийшов тверезий, а вдома почав пити пиво. Вони з ОСОБА_10 були в залі, свідок почула крик та пішла до них. В залі вона побачила, що ОСОБА_11 тримає ОСОБА_10 за волосся. Свідок зробила зауваження онуку, і той її відпустив та побіг до кімнати. За ним пішла ОСОБА_10 . Свідок також пішла за ними і вони продовжували сваритись. В кімнаті ОСОБА_11 зняв с себе светр та сказав, що ОСОБА_10 його вкусила і в неї є ніж. Потім ОСОБА_11 вибіг на сходову клітину, а ОСОБА_10 побігла за ним. Свідок теж вийшла, щоб перешкодити їм сваритись. В процесі сварки її вдарили по обличчю, хто саме з них вона не знає. Від удару у неї виступила кров і вона пішла вмиватись. Пізніше до квартири прийшла ОСОБА_10 та сказала, що ОСОБА_11 потрібна «примочка». Пізніше свідок дізналась, що її онук мертвий. Також, свідок показала, що ніж, який вона побачила на підвіконні на кухні, він був в крові, вона вимила бо вона не знала, що ним вбили ОСОБА_11 .. Кухонний молоток вона дійсно на наступний день підняла за плитою, а де він потім подівся, свідок не знає. ОСОБА_11 з ОСОБА_10 часто вживали спирті напої, частіше всього пиво і сварились теж часто.

З урахуванням інших доказів, як свідчень так і тих, що містяться в матеріалах кримінального провадження та яким суд у вироку дав належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що доводи захисника з приводу допущеної неповноти судового розгляду, спростовується сукупністю цих доказів.

Отже, апеляційна інстанція вважає, що фактичні обставини справи встановлені районним судом у вироку, повністю підтверджуються дослідженими у суді першої інстанції доказами.

З приводу доводів потерпілої, що суд першої інстанції, на її думку, помилково не визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння то колегія суддів погоджується з мотивуванням районного суду з цього приводу, наведеному у вироку (т.2 а.с.74) і тому ці доводи потерпілої вважає безпідставними.

Таким чином, оскільки ОСОБА_10 своїми діями навмисно спричинила смерть ОСОБА_11 , то суд першої інстанції вірно кваліфіковані ці її дії за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вбивство.

При призначенні покарання районний суд, відповідно до ст.66 КК України, визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої наявність у ОСОБА_10 двох малолітній дітей.

Вивченням особи обвинуваченої суд встановив, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей. За висновком судово-психіатричної експертизи №1140 від 09.12.2014р., в період часу до якого відноситься правопорушення, вона знаходилась поза будь-якого часового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, в даний час за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд врахував, обставину, яка пом`якшує покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом відноситься до особливо тяжких, умисну форму вини і наслідки які настали від її протиправного діяння, вищенаведені данні про особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_10 , можливе в умовах призначення їй покарання у вигляді реального позбавленні волі на строк в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, однак ближче до мінімальної межі визначеного законом покарання.

Звідси, колегія суддів приходить до переконання, що призначене районним судом обвинуваченій покарання, з урахуванням ст.414 КПК України неможна визнати явно несправедливим в наслідок його м`якості.

Що стосується прохання потерпілої щодо задоволення моральної шкоди у розмірі 1000000грн., то колегія суддів приймає до уваги, що потерпіла є мати вбитого ОСОБА_11 , яка перенесла великі за об`ємом та важки за характером страждання, у зв`язку зі смертю сина, а тому, враховуючи положення п.3 ч.1 ст.408 КПК України, вважає справедливим збільшити розмір стягнення моральної шкоди на її користь до 700000грн.

Таким чином, оскільки апеляційною інстанцією не встановлені порушення кримінального закону, не виявлені істотні порушення кримінального процесуального закону, а встановлена безпідставність апеляційних доводів то колегія суддів вважає, що вирок районного суду слід змінити лише в частині збільшення суми стягнення компенсації моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, п.3 ч.1 ст.408, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.07.2015р. стосовно ОСОБА_10 в частині розв`язання цивільного позову змінити, збільшивши розмір стягнення моральної шкоди до 700000 (сімсот тисяч) грн.

В іншій частині той же вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в тай самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді