Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_12,
суддів ОСОБА_13 і ОСОБА_14,
при секретарі судового засідання ОСОБА_15,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Севастополь, громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1, такого, що судимості не мав,

за участю прокурора ОСОБА_16,
захисника ОСОБА_7,
виправданого ОСОБА_5,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся прокурор з вимогами про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_5

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2014 року ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України визнано невинуватим у предʼявленому йому обвинуваченні та виправдано.

У задоволенні заявлених у провадженні цивільних позовів потерпілого та прокурора відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 22 квітня 2015 року вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор зазначає про те, що вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду не відповідають вимогам ст. 370 КПК України - є необґрунтованими та неналежно мотивованими. У вироку, як зазначає прокурор належним чином не проаналізовано досліджені судом докази, що вплинуло на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує прокурор і про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст.ст. 404, 419 КПК України, оскільки апеляційним судом не проведено часткове судове слідство, про що заявляв клопотання прокурор у апеляційній скарзі та не надано належної відповіді на зазначені у ній доводи. Прокурор просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Окрім зазначеного, прокурор стверджує про недотримання апеляційним судом вимог закону щодо обовʼязковості виконання вказівок суду, який розглянув справу в касаційному порядку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він 10 серпня 2013 року приблизно о 21 годині 50 хвилин у дворі будинку АДРЕСА_1, під час конфлікту з ОСОБА_9 одним ударом колючо-ріжучого предмету в грудну клітку останнього, умисно заподіяв йому небезпечні для життя тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду й призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, захисника та виправданого, які просили судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Саме з дотриманням цих вимог апеляційний суд мав провести новий розгляд справи після скасування судового рішення судом касаційної інстанції.

Розглядаючи справу щодо ОСОБА_5 після скасування судом касаційної інстанції ухвали апеляційного суду, останній не дотримався вимог зазначеного закону.

Зокрема, судом апеляційної інстанції не звернуто належної уваги на підстави скасування ухвали апеляційного суду. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2015 року, якою скасовано ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 серпня 2014 року звернуто увагу на те, що суд апеляційної інстанції, зазначаючи суть апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_9, не дав повної відповіді на їх доводи, та, всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України, не провів судове слідство, не допитав свідка ОСОБА_10, показання якого, на думку прокурора, підтверджують показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11

Разом з тим, суд апеляційної інстанції без наведення належних мотивів, без дослідження та оцінки усіх доказів по справі, про що просив прокурор в апеляційній скарзі та на які вказував суд касаційної інстанції при скасуванні попередньої ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 28 серпня 2014 року щодо ОСОБА_5, прийшов до передчасного висновку щодо законності висновку місцевого суду про недоведеність участі ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

За наведених обставин рішення апеляційного суду не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим та таким, що відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України, а тому, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, надати відповідь на доводи апеляційних та касаційної скарг та ухвалити рішення, яке відповідало б вимогам кримінального процесуального закону.

За наведених обставин касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14