Провадження № 11-кп/792/743/15
Справа № 688/3469/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2015 року

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0000225 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 29 жовтня 2015 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 29 жовтня 2015 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, пенсіонера, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили особисте зобов`язання, замінено на тримання під вартою, взято його під варту в залі суду.
За вироком суду, ОСОБА_8 , 21 березня 2015 року близько 10 год., у житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли в процесі сварки, схопив співмешканку ОСОБА_10 рукою за волосся, потягнув до газового балону та умисно наніс об нього два удари лівою ділянкою голови ОСОБА_10 . Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у вузловій лікарні станції Шепетівка. Смерть потерпілої настала від закритої черепно-мозкової травми: перелому лівої скроневої кістки, субарахноїдального крововиливу в правій півкулі речовини головного мозку, забою речовини головного мозку на базальних поверхнях лобних ділянок обох півкуль.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На її думку, суд не звернув увагу на розбіжності в показаннях ряду свідків, які безпосередніми очевидцями скоєного злочину не були, проігнорував, наявність суттєвих протиріч у медико-криміналістичних дослідженнях, які покладені в основу обвинувального вироку. Це, на думку захисника, свідчить про упередженість суду і за відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_8 у спричиненні смерті потерпілої є підставою для скасування вироку та закриття провадження в справі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами в провадженні проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в процесі судового та апеляційних розглядів ОСОБА_8 не заперечував та ствердив обставини конфлікту з потерпілою в ранкову пору 21 березня 2015 року в належному останній домоволодінні АДРЕСА_2 , в тому числі вчинення відносно потерпілої ОСОБА_10 активних фізичних дій, однак викладав свою версію подій.

Обставини умисного спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , їх вид та механізм спричинення, в час та при обставинах, які зазначені у вироку, повністю ствердив допитаний судом свідок ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем скоєного злочину ОСОБА_8 .

Наявність конфлікту між потерпілою та обвинуваченим 21 березня 2015 року за місцем проживання останньої, вчинення ОСОБА_8 активних фізичних дій по відношенню до ОСОБА_10 цього дня, ствердила і свідок ОСОБА_12 .

Показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які ствердили, що особою, яка 21 березня 2015 року за місцем її проживання спричинила потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження є обвинувачений ОСОБА_8 про що їм безпосередньо, ще будучи при свідомості, повідомила сама ж потерпіла.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який ствердив обставини госпіталізації потерпілої ОСОБА_10 , яка знаходилася без свідомості до медичного закладу 23 березня 2015 року.

Показаннями лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_17 , який показав, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок черепно-мозкової травми, яка могла бути заподіяна внаслідок ударів її головою об сторонній предмет, в час та при обставинах, які встановлені органами досудового розслідування. При цьому фактично виключає можливість отримання потерпілою наявних в неї тілесних ушкоджень внаслідок падіння.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними протоколів огляду місця події з фото-таблицями, з яких вбачається, що за місцем проживання потерпілої ОСОБА_10 , на кухні домоволодіння АДРЕСА_2 наявний металевий газовий балон, тобто саме там, де за твердженням свідків внаслідок ударів об такий обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілій (а.п. 27-29, 125-131, т. 1).
Із змісту протоколу огляду місця події з фото-таблицями вбачається, що на тілі потерпілої ОСОБА_10 , в тому числі голові наявні тілесні ушкодження (а.п. 32-34, т. 1).
Змістом лікарського свідоцтва про смерть № 186 від 31 березня 2015 року вбачається, що причиною смерті потерпілої ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма (а.п. 36, т. 1).
Даними висновків експерта № 77 від 21 квітня 2015 року та № 78 від 22 травня 2015 року стверджується, що на тілі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: перелом лівої скроневої кістки, субарахноїдальний крововилив в правій півкулі речовини головного мозку, забій речовини головного мозку на базальних поверхнях лобних ділянок обох півкуль.
Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії твердих тупих предметів, могли виникнути за 3-10 діб до моменту настання смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а даному випадку, що призвели до смерті.
Вказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок удару долонею руки в ліву ділянку голови.
Виникнення даних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту є малоймовірним.
Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми із переломом кісток склепіння черепа, крововиливом під оболонки мозку, забоєм речовини головного мозку.
Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05 год., що не протирічить даним судово-медичної експертизи її трупа.
В крові та спинномозковій рідині ОСОБА_10 наявність етилового (винного) алкоголю не виявлено. (а.п. 37-40, 45-48, т. 1).
Із даних висновку експерта № 735 від 03.04.2015 року вбачається, в крові та спинномозковій рідині ОСОБА_10 наявність етилового (винного) алкоголю не виявлено (а.п. 41, т. 1).
Аналізуючи висновки судово-медичних експертиз в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі показаннями свідків, ряд з яких були безпосередніми очевидцями скоєного злочину, а частина з них безпосередньо спілкувалися з потерпілою після її побиття обвинуваченим, враховуючи роз`ясненнями лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_17 , щодо механізму та способу отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виявлені в потерпілої тілесні ушкодження вона отримала саме внаслідок спричинення таких обвинуваченим, в результаті ударів головою об газовий балон, а не внаслідок падіння, в чому намагається переконати колегію суддів сторона захисту.

Даними протоколів проведення слідчого експерименту та висновку експерта № 116 від 22.06.2015 року стверджується, що свідок ОСОБА_11 в присутності понятих, з застосуванням фотозйомки, що виключало вчинення тиску на нього, без жодного примусу, в деталях вказав місце, спосіб та механізм нанесення потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень обвинуваченим. При цьому повідомлені ОСОБА_11 обставини щодо механізму та способу спричинення потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченим за своїм характером відповідають виявленим на тілі ОСОБА_10 ранам у вигляді закритої черепно-мозкової травми із переломом кісток склепіння черепа (а.п. 133-139, 148-151, т. 1).
Зі змісту висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 515 від 26 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_8 , ознак жодного хронічно-протікаючого душевного захворювання (психічного захворювання) або недоумства не виявляє, не виявляв і на момент вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому, обвинувачений в стані тимчасового розладу душевної діяльності чи психічного розладу, фізіологічного афекту, психологічного стресу, в стані паталогічного сп`яніння не знаходився, міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.п. 174-176, т. 1).
За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що відносно скоєного і на теперішній час ОСОБА_8 є осудним.
Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення потерпілій ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізація поранень, а саме умисне нанесення ударів, в тому числі за допомогою сторонніх предметів, виключно в голову потерпілої, тобто виключно в життєвоважливий орган.

Про наявність умислу в діях ОСОБА_8 , спрямованого саме на спричинення потерпілій ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, вказує також те, що потерпіла жодного опору обвинуваченому не чинила, відсутність підстав у необхідності спричинення такого виду тілесних ушкоджень для подолання опору потерпілої. Обвинувачений жодних заходів щодо відвернення настання для потерпілої шкідливих наслідків, в тому числі виклику швидкої медичної допомоги не забезпечив, із зізнанням не з`явився.
Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень (наніс ряд ударів, з прикладанням значної сили виключно в життєвоважливий орган).
Сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого і потерпілої, що передувала події, їх стосунки вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії ОСОБА_8 спрямовані на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_8 .
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Більше того, дані твердження ОСОБА_8 та його захисника були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_8 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях ОСОБА_8 та його захисника, які є прямо зацікавленими особами, їх роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях органів досудового розслідування та суду в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону та особи потерпілої, що не можна визнати допустимими доказами.
При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_8 чи його захисник звертались із заявами та скаргами до Шепетівького міжрайонного прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників міліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.
Колегія суддів відхиляє твердження обвинуваченого та його захисника в тій частині, що ОСОБА_8 до вчинення злочину не причетний, оскільки вони є не послідовними, суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні, вищенаведеними доказами.
Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_11 , який був безпосереднім очевидцем скоєння обвинуваченим злочину, показання якого, в тому числі щодо механізму та способу нанесення потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченим є послідовними та повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким потерпіла повідомила деталі її побиття ОСОБА_8 в належному їй домоволодінні 21 березня 2015 року, а також даними судово-медичних експертиз та висновками лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_17 в процесі розгляду справи судом першої інстанції (а.п. 37-40, 45-48, 148-151, т. 1).
Не змінює факту вчинення злочину, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого відсутність у свідка ОСОБА_11 100 % зору. Оскільки, як стверджується показаннями останнього при 60 % зору, він повністю сприймає оточуючий світ та бачив, що саме ОСОБА_8 спричинив потерпілій тілесні ушкодження внаслідок ударів головою об газовий балон. При цьому показання свідка ОСОБА_11 про обставини вчинення злочину, спосіб та механізм спричинення потерпілій тілесних ушкоджень повністю узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким потерпіла повідомила деталі її побиття ОСОБА_8 , а також даними судово-медичних експертиз та висновками лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_17 в процесі судового розгляду, що свідчить про правдивість, допустимість та належність показань свідка ОСОБА_11 щодо обставин вчинення злочину.
Не може погодитися колегія суддів і з твердженнями ОСОБА_8 та його захисника, що його обвинувачення ґрунтується виключно на суперечливих показаннях свідка ОСОБА_11 . Оскільки, його вина у вчиненні злочину доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених судом доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновках експертів, які підтверджують обставини та висновки встановлені судом та спростовують твердження обвинуваченого і його захисника.
З огляду на те, що потерпіла ОСОБА_10 померла і можливість її допиту щодо обставин вчинення злочину втрачена, обставини спричинення обвинуваченим потерпілій тяжких тілесних ушкоджень підтверджуються і іншими зібраними органами досудового розслідування та перевіреними судом вищенаведеними доказами, колегія суддів не може погодитися з твердженнями сторони захисту, що показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яким потерпіла повідомила деталі її побиття ОСОБА_8 21 березня 2015 року є недопустимими доказами, оскільки, за наведених обставин, в силу вимог ч. 6 ст. 97 КПК України показання вказаних свідків є належними, допустимими доказами та повністю узгоджуються з доказами вини ОСОБА_8 .
Як стверджується матеріалами кримінального провадження, численних криміналістичних досліджень, по гарячих слідах, жодних даних які б вказували на отримання потерпілою ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень внаслідок падіння, причетності до скоєння злочину не обвинуваченого, а інших осіб не встановлено. Більше того, такі обставини спростовуються даними судово-медичних досліджень та показаннями лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_17 , відповідно до яких можливість отримати виявлену у ОСОБА_10 черепно-мозкову травму внаслідок падіння є фактично неможливо. Навпаки, в матеріалах кримінального провадження зібрано достатньо беззаперечних доказів вини саме обвинуваченого у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій. Вказані обставини повністю спростовують твердження сторони захисту про можливе отримання потерпілою виявлених в неї тяжких тілесних ушкоджень в результаті падіння та ігнорування слідчими органами цих обставин.
Разом з тим, всі проведені дослідження, в тому числі ряд судово-медичних експертиз, жодним чином не підтвердили отримання ОСОБА_10 закритої черепно-мозкової травми внаслідок падіння, на відміну від доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину, які носять беззаперечний характер.
Не змінює факту вчинення злочину, не впливає на кваліфікацію дій та не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності твердження останнього та його захисника, що в показаннях ряду свідків даних ними в процесі досудового розслідування та суду містяться розбіжності. Оскільки суд ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, а ті розбіжності на які посилається сторона захисту є не суттєвими та такими, що не впливають на встановлення істини у провадженні, ґрунтуються на вільному тлумаченні показів свідків та матеріалів кримінального провадження.
Є надуманими та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , що в процесі досудового розслідування допущено порушення право обвинуваченого на захист.
Зокрема, як вбачається з власноручних, жодним чином не спростованих ні ОСОБА_8 , ні його захисником, пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного, його власноручної розписки, даних технічних засобів фіксування судового процесу, ОСОБА_8 , у встановленому законом порядку, належним чином був ознайомлений зі своїми правами, в тому числі з правом мати захисника (а.с. 159-160, 161, т. 1).
Однак, ОСОБА_8 , без жодного тиску та примусу, від послуг професійного захисника відмовився, що ствердив власноручним підписом і це є його конституційним правом гарантованим державою (а.с. 161, т. 1).
Належних та допустимих доказів, які б стверджували протилежне, суттєвого порушення органами досудового розслідування та місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, в тому числі права на захист обвинуваченого в матеріалах провадження не встановлено, не надано таких ні ОСОБА_8 , ні його захисником, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Злочин у вчиненні якого визнаний винним ОСОБА_8 , ні його особа, в силу ст. 52 КПК України, не передбачають обов`язкової участі захисника.
Як стверджується даними технічних засобів фіксування кримінального провадження, ОСОБА_8 , вільно володіє та виключно користується українською мовою, нею ж давав пояснення в процесі апеляційного розгляду. Ствердив, що отримав пам`ятку про права в процесі судового розгляду та з ними повністю ознайомлений.
ОСОБА_8 з малолітства проживає в м. Шепетівка Хмельницької області, там же закінчив україномовну загальноосвітню шкоду та здобув базову середню освіту.
За таких обставин відсутність у ОСОБА_8 професійного захисника в процесі досудового розслідування, з огляду на те, що обвинувачений від участі захисника відмовився, не утворює порушення прав та законних інтересів останнього.
Таким чином, ОСОБА_8 , в тому числі в процесі судового розгляду, повністю забезпечені права, передбачені законами та Конституцією України, в тому числі право користуватися допомогою захисника, давати пояснення, подавати докази, тощо.
Ставлячи питання про скасування вироку, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , конкретних фактів порушення прав та його законних інтересів органами досудового розслідування та судом не навела, а виключно обмежилася перерахунком та декларуванням норм права, в тому числі міжнародного. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Не змінює факту вчинення злочину, не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності та не тягне за собою визнання доказу недопустимим описка експерта в судово-медичному дослідженні № 77 від 21.04.2015 року щодо наявності в крові та спинномозковій рідині потерпілої етилового спирту (а.п. 37-40, т. 1). Оскільки ці обставини не впливають на кваліфікацію дій та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, усунуті під час проведення додаткової судово-медичної експертизи № 116 від 22.06.2015 року (а.п. 148-151, т. 1).
Крім того, висновки щодо наявності чи відсутності етилового спирту в крові та спинномозковій рідині потерпілої здобуті при судово-токсологічному дослідженні № 735 від 03.04.2015 року, відповідно до якої такі в крові ОСОБА_10 відсутні та перенесені до судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 (а.п. 41, т. 1).
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними, впливали на доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого чи визначення виду та строку покарання, перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тягли за собою скасування вироку, на що посилаються обвинувачений та його захисник у провадженні не допущено.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.
Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_8 , який посередньо характеризується за місцем проживання, визнаний винним у вчиненні тяжкого злочину, врахував його підвищену суспільну небезпечність, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень, наслідки, що настали у вигляді смерті ОСОБА_10 .

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні злочину ОСОБА_10 не визнав навіть під тиском зібраних у справі доказів, даних про виявлення ним жалю в провадженні не встановлено.

За таких обставин приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень, наслідки, які настали, колегія суддів приходить до висновку, що обране ОСОБА_8 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.
Те, що ОСОБА_8 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, не спростовує встановлених судом обставин і висновків та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе при призначенні більш м`якого покарання.
З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку не вбачається.
Разом з тим, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі та взявши його під варту в залі суду, поза увагою місцевого суду залишилась та обставина, що обвинувачений перебував під вартою по даній справі і під час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи знаходився у вартовому відділенні медичного закладу, а тому цей строк підлягає зарахуванню в строк тримання під вартою.
За таких обставин слід зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання період перебування його під вартою по даній справі з 11 по 28 серпня 2015 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 29 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого без задоволення.
Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання, період перебування під вартою по даній справі з 11 по 28 серпня 2015 року включно.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .