Справа № 204/7794/15-к
Провадження № 1-кп/204/94/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000046, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середньо - технічна, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В період з 03 січня 2015 року по 21 лютого 2015 року солдат ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у Дніпропетровському військовому шпиталі- військовій частині НОМЕР_2 . 21 лютого 2015 року після закінчення стаціонарного лікування солдат ОСОБА_5 повинен був прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та приступити до виконання своїх службових обов`язків.

Проте, 21 лютого 2015 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини.

16 травня 2015 року солдат ОСОБА_5 добровільно прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, у період з 21 лютого 2015 року по 16 травня 2015 року солдат ОСОБА_5 був незаконно відсутній на військовій службі, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд та таким чином був не законно відсутній на військовій службі 85 діб.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив суду, що в період часу з 03.01.2015 року до 21.02.2015 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у військовому шпиталі, після лікування він повинен був повернутися до військової частини. Однак після закінчення лікування він не повернувся до військової частини. Через деякий час, після своєї відсутності він вирішив повернутися на службу, після чого 16.05.2015 року він прибув до військової частини.

У вчиненому кається.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним доказів, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд знаходить, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доказана в повному обсязі.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, кваліфікуються за ч. 3 ст. 407 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу винуватого, який раніше не судимий, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , за місцем служби характеризується опосередковано, на обліку у лікаря нарколога, знаходився на лікуванні КЗ «ДКПЛ» ДОР» з 25.06.2015 року по 03.07.2015 року, 14.07.2015 року освідуваний амбулаторною судово-психіатричною експертною комісією у відділенні СПЕ. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Абстенентний стан синдром відміни неускладнений.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.
З урахуванням викладеного, враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставин, а саме повного визнання ОСОБА_5 своєї вини, щире каяття, суд вважає, що покарання ОСОБА_5 слід призначити за правилами ст.ст.60, 69 КК України, перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді арешту з триманням на гауптвахті. Таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту з триманням на гауптвахті.
Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1