Чуднівський районний суд Житомирської області
Справа № 294/1250/15-к
Провадження № 1-кп/294/1430/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2015 року м. Чуднів
Чуднівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 125 ч. 2 КК України,
встановив:
14.06.2015 року близько 02 год. ночі на території узбіччя дороги по вул. Карла Маркса в смт. Іванопіль, Чуднівського району, Житомирської області, під час сварки, що раптово виникла на грунті особистих неприязненних відносин, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 , нанесли ОСОБА_4 численні удари в область голови та спини, серед яких ОСОБА_7 наніс потерпілому один удар в область шиї та близько чотирьох-п"яти ударів по спині та голові, а ОСОБА_8 наніс потерпілому по голові та спині три удари рукою та п"ять ударів ногою, заподіявши ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоровя у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку легкого ступеня, садна нижньої губи та підшкірного крововиливу обличчя.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у нанесенні ОСОБА_4 побоїв 14.06.2015 року при вказаних в обвинуваченні обставинах, вказавши, що перед цим потерпілий його образив, назвавши по прізвиську " ОСОБА_9 ".
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав показання неповнолітнього щодо обставин нанесення ОСОБА_4 побоїв 14.06.2015 року.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав на те, що під час виниклої сварки 14.06.2015 року ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_8 , нанесли йому значну кількість ударів в різні частини тіла, заподіявши вказане в обвинуваченні тілесне ушкодження.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що 14.06.2015 року між обвинуваченими та потерпілим виник конфлікт із-за того, що потерпілий назвав ОСОБА_8 по прізвиську " ОСОБА_9 ". Даний конфлікт призвів до того, що обвинувачені почали бити потерпілого руками, а хтось один із обвинувачених також наносив удари ногами.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що її син прийшов 14.06.2015 року додому побитий, розповівши згодом, що його побили обвинувачені, в зв"язку з чим сина 14.06.2015 року відвезли у Бердичівську центральну міську лікарню.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується також зібраними в ході досудового розслідування доказами:
- висновком судово-медичної експертизи, проведеної на підставі даних медичної карти стаціонарного хворого, згідно яких потерпілому було заподіяне вказане в обвинуваченні тілесне ушкодження, яке утворилося внаслідок нанесення потерпілому ударів тупим твердим предметом (а.с. 50-60, 63-64),
- результатами слідчих експериментів за участю обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 66-76), згідно яких був встановлений механізм нанесення обвинуваченими ударів потерпілому, що узгоджуються з висновком проведеної по справі судово-медичної експертизи.
Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази і оцінивши їх у своїй сукупності, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєному злочині знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.
Обставинами, які помякшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та скоєння кримінальне правопорушення неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Захисник неповнолітнього обвинуваченого заявив клопотання про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
Неповнолітній та його законний представник підтримали клопотання захисника.
Суд, з"ясувавши також думку прокурора, яка підтримала дане клопотання, та потерпілого, який проти даного клопотання заперечив, вважає можливим на підставі ст. 497 КПК України та ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього від кримінальної відповідальності із застосуванням до неповнолітнього обвинуваченого примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.
Відповідно до ст. 497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених ч. 1 цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності із ст. 105 ч. 1 КК України неповнолітню особу, яка вчинила злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки вона на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, вказані у ч. 2 ст. 105 КК України.
При цьому суд враховує те, що неповнолітній раніше не судимий та не притягувався до кримінальної і адміністративної відповідальності, на обліку в Службі у справах дітей та у КМСД Чуднівського РВ УМВС не перебував до вчинення даного кримінального правопорушення, за місцем навчання та проживання неповнолітній характеризується загалом позитивно, мати забезпечує належні умови для виховання, розвитку та проживання сина.
З урахуванням того, що згідно із ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості, враховуючи особу неповнолітнього обвинуваченого, обставини, що помякшують покарання, скоєння неповнолітнім злочину під впливом старшої за нього особи, усвідомленням на даний час ним суспільної небезпеки своїх дій, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без застосування до нього кримінального покарання, враховуючи, що дане кримінальне правопорушення скоєне із-за віку неповнолітнього та пов"язаної з цим неналежної оцінки ним характеру своїх дій, звільнивши у відповідності зі ст. 497 КПК України неповнолітнього від кримінальної відповідальності із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру, передбаченого ст. 105 КК України у вигляді застереження, розділяючи позицію тих учасників даного судового розгляду, що вказують на те, що такий захід у даних конкретних умовах є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 372, 497 ч. 3 КПК України, ст.ст. 97,105 КК України, суд
ухвалив:
Звільнити ОСОБА_8 від покарання за ст. 125 ч. 2 КК України, застосувавши до ОСОБА_8 примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження щодо недопустимості скоєння кримінальних правопорушень у майбутньому.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляції через Чуднівський районний суд протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Суддя: ОСОБА_1