Ухвала

іменем україни

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6.,

суддів ОСОБА_7. та ОСОБА_8,

при секретарі ОСОБА_9.,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0003488 щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Біла Церква Київської області, мешканки АДРЕСА_1 такої, що судимості не мала,

за участю:

потерпілої ОСОБА_2,

представника потерпілої ОСОБА_3,

прокурора ОСОБА_10,

засудженої ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

зі змісту касаційної скарги потерпілої вбачається, що вона ставить вимогу про скасування постановлених у кримінальному провадженні судових рішень в частині призначеного надмірно м'якого покарання та необґрунтованого звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі засудженої.

Свої вимоги потерпіла обґрунтовує відсутністю пом'якшуючих покарання обставин, безпідставного невизнання обтяжуючої покарання обставини - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп'яніння, та звільнення останньої від відбування покарання з огляду на її поведінку, невизнання вини, тяжкість та наслідки вчиненого нею кримінального правопорушення. Крім того, потерпілою стверджується про те, що внаслідок вчинення щодо неї протиправних дій вподальшому унеможливлює народження нею дітей, не вчинила будь-яких дій щодо відшкодування шкоди.

У запереченнях засуджена не погоджується з доводами касаційної скарги потерпілої та ставить вимогу про залишення судових рішень щодо неї без зміни.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнана винуватою та засуджена за частиною 1 статті 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 18 липня 2012 року о 4 годині 00 хвилин, перебуваючи на проїжджій частині поряд з будинком АДРЕСА_2 Білоцерківського району Київської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час конфлікту між нею та потерпілою ОСОБА_5 умисно нанесла останній декілька ударів руками в голову та тулуб.

Внаслідок цього потерпілій було спричинено закриту черепно-мозкову травму, що призвела до розвитку у неї психічного захворювання та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, а також підшкірні крововиливи у тильній поверхні лівої кисті, 5-го пальця правої кисті, правого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 січня 2015 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 змінено. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на неї обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 частини 1 статті 76 цього Кодексу. В решті вирок суду залишено без зміни.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи потерпілої та її представника, які підтримали касаційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги та вважала постановлені у кримінальному провадженні судові рішення законними і обґрунтованими, засудженої та її захисника, які заперечували проти задоволення касаційної скарги та вважали постановлені у кримінальному провадженні судові рішення законними і обґрунтованими, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги, потерпілою не оскаржуються подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом за частиною 1 статті 121 КК України дій ОСОБА_1

Що стосується доводів потерпілої щодо обраних розміру та форми відбування засудженою покарання, то вони є безпідставними.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з частиною 1 статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, враховував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про її особу, яка характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілої та її представника.

Саме такі обставини вплинули на призначення судом першої інстанції покарання в мінімальних межах санкції статті та в умовах ізоляції від суспільства.

Тоді як, суд апеляційної інстанції, погодившись з видом та розміром покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, вважав визначену форму відбування засудженою покарання необґрунтовано суворою. Проте, додатково зважаючи на те, що засуджена вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, користується повагою у колективі, одружена та має на утриманні двох малолітніх дітей, 2010 та 2013 року народження, добровільно здійснила відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5340 грн та моральної шкоди - 25000 грн, письмово вибачилася перед потерпілою, вважав можливість її виправлення без ізоляції від суспільства.

Попри форму та зміст доводів касаційної скарги потерпілої на противагу наведеним судом апеляційної інстанції обставинам, колегія суддів не може визнати такий розмір та форму відбування покарання призначених з порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність, несправедливою або не виваженою внаслідок суворості.

Зокрема, вказівки потерпілої щодо вчинення засудженою кримінального правопорушення у стані алкогольного сп'яніння та стану її здоров'я, пов'язаного з можливістю народжувати, потребують обов'язкового документального підтвердження, а не голослівного судження.

Крім того, усвідомлення протиправності вчинених особою дій не обмежене стадією розгляду кримінального провадження, тоді як в даному випадку воно підкріплюється, у тому числі і добровільністю відшкодування завданої шкоди потерпілій, про що і зазначив суд апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що призначене засудженій покарання апеляційним судом відповідає вимогам статті 65 КК України та принципу індивідуалізації покарання, є виваженим, необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Сам же апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 419 КПК України.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції є законними і обґрунтованими, призначене покарання ОСОБА_1 справедливим, а відтак касаційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 січня 2015 року щодо засудженої ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8