АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/88/16 Справа № 200/375/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м.Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2016 р., якою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 13.01.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Дніпропетровській області про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволене клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровські області про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, згаданий запобіжний захід до цього підозрюваного застосований на строк 60 днів з дня його затримання, розмір застави в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України визначений у розмірі 600.000, 00 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що органи досудового розслідування надали достатні докази обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також довели наявність ризиків у виді можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення ним інших кримінальних правопорушень. При визначенні розміру застави слідчим суддею було взято до уваги кількість наркотичного засобу та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, захисник зазначає, що стороною обвинувачення не підтверджено будь-якими доказами намір підозрюваного збути наявний в нього наркотичний засіб, а отже і обґрунтованість підозри його у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 КК України, замість менш тяжкого злочину, передбаченого ст. 309 КК України.

Також захисник вважає недоведеною наявність зазначених слідчим суддею ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема зазначає, що у період з 23.11.2015 р. до 13.01.2016 р. щодо підозрюваного діяв інший запобіжний захід домашній арешт, який виявився цілком достатнім для усунення згаданих ризиків, оскільки за цей період будь-які факти впливу ОСОБА_7 на свідків або вчинення ним інших правопорушень не мали місця.

Крім того, захисник посилається на обставини, що характеризують підозрюваного, - наявність на його утриманні дружини, що перебуває у декретній відпустці, та малолітньої дитини, постійного місця роботи, позитивних характеристик з місця роботи та місця проживання, відсутність в нього судимості в силу ст. 89 КК України, - що, на думку апелянта, свідчить про відсутність необхідності у застосуванні до ОСОБА_7 найбільш обтяжуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 цих вимог закону дотримався не у повному обсязі.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, зважаючи на загальний обсяг вилученого в нього наркотичного засобу та розфасовку його на окремі приблизно рівні між собою частки, що дає об`єктивні підстави для підозри у тому, що згаданий наркотичний засіб зберігався саме з метою збуту, але не для особистого вживання. При цьому приймається до уваги, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. У зв`язку з цим не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у причетності до збуту наркотичного засобу.

Разом з тим тяжкість як інкримінованого особі злочину, так і покарання, що може бути їй призначене, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 01.06.2006 р. у справі «Мамедова проти Росії», самі по собі не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України такий запобіжний захід є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з фактичних обставин здійснення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2015 р. з урахуванням всіх обставин, що мають значення, відносно останнього було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 21.12.2015 р.

З наданих матеріалів та пояснень осіб, що брали участь у судовому засіданні при апеляційному розгляді, не вбачається, що: на протязі та після збігу строку чинності цього запобіжного заходу його умови були порушені підозрюваним; або ним були вчинені будь-які дії з числа передбачених ст. 177 КПК України, інші дії на шкоду слідству; або підозрюваним у будь-який спосіб не виконувалися його процесуальні обов`язки; або цей запобіжний захід з будь-яких інших підстав виявися недостатнім для усунення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У період з 22.12.2015 р. до 12.01.2016 р. запобіжний захід до цьому підозрюваного взагалі не був застосований.

За викладених обставин колегія суддів доходить висновку про те, що раніше застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту був цілком дієвим та достатнім для усунення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а отже слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали, застосовуючи до ОСОБА_7 більш обтяжливий запобіжний захід у виді тримання під вартою, не дотримався вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, що тягне задоволення апеляційної скарги.

Крім того, запобіжний захід у виді тримання під вартою був застосований до підозрюваного виключно у зв`язку з перекваліфікацією його дій у межах досудового розслідування на більш тяжкий склад злочину з ч. 1 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 307 КК України, інші обставини, що мають значення, при цьому не змінилися, а отже фактично ОСОБА_7 був взятий під варту виключно з міркувань тяжкості пред`явленого обвинувачення та можливого покарання, що є неприпустимим, як це зазначене зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.02.2009 р. у справі «Каучор проти Польщі» та від 01.06.2006 р. у справі «Мамедова проти Росії».

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, застосувати до ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Також колегія суддів, зважаючи на тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та покарання, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, вважає необхідним застосування в порядку ст. 195 КПК України електронного засобу контролю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2016 р., якою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Дніпропетровській області про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , з застосуванням електронного засобу контролю, на строк до 11 березня 2016 року.

ОСОБА_7 звільнити з-під варти у залі суду.

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалу надіслати для виконання Красногвардійському відділенню поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3