АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/2108/15-к
Провадження № 11-кп/791/890/15 Головуючий у 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: УДЗ Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року жовтня місяця 07 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З участю прокурора ОСОБА_5

При секретарі: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.09.2015 року відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалово, Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 21.01.2011 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

засудженого: 21.11.2011 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком цього ж суду, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок відбування строку покарання: 21.11.2011 року, кінець строку: 21.05.2016 року,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.09.2015 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Суд своє рішення мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання недостатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначає, що він не згоден з висновками суду і що воно не базується на реальних обставинах справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що за час відбування покарання отримав середню спеціальну освіту за двома спеціальностями, закінчив заочну біблейську школу, курси місіонерів «Служіння друзям» та був відповідальним за церковне богослужіння в Дар`ївській виправній колонії №10. До того як захворів на тяжку хворобу працював в промисловій зоні колонії на електроділянці. Являється членом церкви ХВЕУ «П». Зазначає, що дисциплінарне стягнення отримав за незначний проступок.

Під час перебування в Дар`ївській виправній колонії №10 захворів на тяжку хворобу та 11.02.2015 року прибув на стаціонарне лікування до Голопристанської виправної колонії №7.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає апеляційну скаргу безпідставною і просить залишити ухвалу суду без зміни, в судових дебатах залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення врахував всі необхідні обставини та належним чином мотивував своє рішення, відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за №2 "Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким", де при звільнені засудженого від відбуття покарання умовно-достроково, враховується відбуття передбаченого законом частини покарання, сумлінна поведінка засудженого та якщо він, сумлінним ставленням до праці, довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У своїй ухвалі суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання та відмовляючи у задоволенні подання вказав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_7 будучи звільнений від відбування покарання з іспитовим строком вчинив новий злочин проти власності. За період відбування покарання має лише одне заохочення, а також одне непогашене стягнення. У зв`язку з хворобою не працевлаштований та самостійно ініціативи в цьому напрямку не проявляє. Роботи по благоустрою установи здатен здійснювати лише під контролем адміністрації, з представниками якої не завжди тактовний у спілкуванні. За характером тихий, цілеспрямований, не конфліктний, серед засуджених уживчивий, дружні відносини підтримує з засудженими різної спрямованості.

Комісією Дар`ївської виправної колонії ОСОБА_7 тричі відмовлялося у застосуванні заохочувальних норм, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на те, що протягом відбування покарання він довів своє виправлення не можуть бути взяті до уваги так як спростовуються матеріалами провадження, а доводи про те, що він зарекомендував себе позитивно, сумлінно ставиться до праці, має заохочення не можуть бути в даному випадку підставами для умовно-дострокового звільнення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам справи провадження, а тому доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни ухвали - не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.09.2015 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2