У Х В А Л А

8 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

вироком Кремінського районного суду Луганської області від 22 квітня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за частиною першою статті 119 Кримінального кодексу України (далі - КК) на три роки позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 10 липня 2015 року вказаний вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2015 року вказані судові рішення залишено без зміни.

Заступник Генерального прокурора України звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначеної ухвали касаційного суду з підстав, передбачених пунктом 1 та 3 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). При цьому у заяві йдеться про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд.

Відповідно до статті 449 КПК до заяви про перегляд судового рішення додаються копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 статті 445 КПК та копія постанови Верховного Суду України, якщо заява подається з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК.

Однак надані прокурором копії рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2013 року та 28 квітня 2015 року, а також копії постанов Верховного Суду України від 25 квітня 2013 року та 19 березня 2015 року не є належним прикладом для порівняння.

Так, зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2015 року, та постанов Верховного Суду України від 25 квітня 2013 року та 19 березня 2015 року вбачається, що винних осіб було засуджено за те, що вони завдавали по одному удару в голову потерпілим, внаслідок чого останні падали на тверде покриття і отримували тяжкі тілесні ушкодження голови від яких наступала смерть.

З ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2013 року вбачається, що вироком місцевого суду ОСОБУ засуджено за те, що внаслідок його хуліганських дій, потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді наскрізного посттравматичного розриву брижі тонкого кишечника, крововиливів у брижу тонкого кишечника, у стінки шлунку по його великій кривизні та у підшлункову залозу, що спричинило смерть потерпілого.

У той же час зі змісту оскаржуваної ухвали суду касаційної інстанції вбачається, що в ході сварки засуджений ОСОБА_1 завдавав численні удари руками й ногами потерпілому в голову, а після того, як потерпілий піднявся і намагався піти, засуджений штовхнув його в спину, від чого потерпілий упав і вдарився головою об дорожнє покриття.

Смерть потерпілого настала від закритої черепно-мозкової травми.

Наведене свідчить, що в оспорюваному і в наданих для порівняння судових рішеннях судами встановлено різний розвиток подій, що призвів до наслідків у вигляді смерті, а тому рішення надані для порівняння не є належним прикладом.

Окрім того, відповідно до пункту 1 статті 449 КПК до заяви додаються копії заяви відповідно до кількості учасників судового провадження, проте, дану вимогу закону прокурором також не виконано.

Таким чином, під час перевірки відповідності заяви вимогам КПК встановлено ряд зазначених недоліків, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК України,

у х в а л и в:

про зазначені недоліки заяви повідомити заступнику Генерального прокурора України і надати йому строк до 29 лютого 2016 року для їх усунення.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений в даній ухвалі строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2