Справа № 361/990/15-к
Провадження № 1-кп/361/104/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10

потерпілої - ОСОБА_11

представника потерпілої - ОСОБА_12

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0003892 внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

села Красилівка Броварського району Київської області, громадянки

України, із вищою освітою, не заміжньої, не працюючої пенсіонерки,

зареєстрованої та проживаючої в

АДРЕСА_1 , раніше не судимої.

у вчинені кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України .

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_13 обвинувачується у умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Згідно з викладеними у обвинувальному акті обставинами, 21.10.2014 року близько 18 години, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 перебували поблизу зупинки громадського транспорту, яка знаходиться біля будинку № 28 по вул. Басова в с. Красилівка Броварського району, де в цей час між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_13 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 діючи умисно та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків для останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_13 знаходячись праворуч від потерпілої ОСОБА_11 нанесла їй один удар кулаком лівої руки в область правого плеча, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді синця в середній третині правого плеча, яке відповідно до висновку судової медичної експертизи № 419 від 23.10.2014 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у умисному нанесенні ОСОБА_11 легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_13 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_13 вину в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, за обставин викладених в обвинувальному акті і описовій частині вироку не визнала та пояснила, що вона дійсно 21.10.2014 року біля 18 години в с. Красилівка Броварського району, була присутня на зустрічі з кандидатом в народні депутати ОСОБА_14 . На зустріч, яка була в центрі села, вона приїхала на велосипеді, коли стояла то тримала його з правої сторони. По закінчені, люди стали розходитись, інші стояли та про різне говорили, вона також стояла та слухала. Позад себе вона побачила, що з правої сторони до них підходила ОСОБА_11 , щось говорила, однак вона її не слухала. Вона її відповіла, що не хочу тебе слухати та відмахнулась рукою. На зустрічі ОСОБА_15 також там стояла позаду неї в метрах 4-5. Коли вона відмахнулась, то це був жест, що іди від мене, не хочу з тобою розмовляти, до тіла ОСОБА_15 вона навіть не доторкнулась. Вона ніяких правопорушень не вчиняла, заявлений позов не визнає, клопоче перед судом, про винесення справедливого рішення по матеріалах, виправдати її.

Як на підтвердження вини обвинуваченої ОСОБА_13 у скоєнні нею кримінального злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, сторона обвинувачення покладається на:

- показання в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що 21.10.2014 року біля 18 години в с. Красилівка на вул. Басова, була присутня на зустрічі з кандидатом в депутати ОСОБА_14 . Під час зустрічі з сторони ОСОБА_16 , вона почула погані слова на її адресу, а по закінчені, вона підійшла до ОСОБА_16 та сказала, що ОСОБА_14 вам зробить. Після цього ОСОБА_16 лівою рукою, навідмаш навмисне один раз ударила її в плече правої руки. Після цього вона подзвонила в міліцію та пройшла обстеження в СМЕ, їх розмову чули та бачили ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . З обвинуваченою у неї погані відносини з 2013 року в основному по роботі, так як вона працює директором КП «Красилівське», а ОСОБА_16 до неї висуває незаконні претензій. ОСОБА_19 у неї був на руці біля тижня, її було стидно ходити по селу, цим її спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 5 000 гривні, а матеріальну в 5 098 гривні, це послуги адвоката та 98 гривні витрат. Щоб обвинувачена підійшла до неї до 12.02.2015 року та вибачилась, то вона б її простила а зараз ні. Просить призначити покарання в виді громадських робіт, підтримує заявлений цивільний позов.

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що 21.10.2014 року біля 17-18 годин в с. Красилівка на вул. Басова, під час зустрічі з кандидатом в депутати ОСОБА_14 , бачила конфлікт між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . За метрів 3-4 попереду неї стояла з велосипедом ОСОБА_16 , тримаючи велосипед з правої сторони, по ліву сторону стояла ОСОБА_15 боком. Між ними почався спір, вони одна одну в чомусь обвинувачували, тоді побачила рух руки ОСОБА_16 зверху вниз чи вбік. Який був удар вона не може сказати, ОСОБА_15 відійшла, а ОСОБА_16 залишилась на місці.

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що вона дійсно 21.10.2014 року біля 17-18 годин в с. Красилівка, перебувала на вул. Басова, під час зустрічі з кандидатом в депутати ОСОБА_14 . На зустрічі було біля 40-50 чоловік, вона стояла між людьми перед нею в метрах 3 стояли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , яка тримала велосипед з правої сторони, по ліву сторону стояла ОСОБА_15 . Між ними була якась розмова не довго, якої вона не чула, після чого ОСОБА_16 ударила кулаком лівої руки по руці ОСОБА_15 , в руках у неї нічого не було, після чого вони розійшлись.

- показаннями в судовому засіданні судового медичного експерта ОСОБА_22 , яка пояснила, що дійсно 23.10.2014 року робила обстеження, в висновку були описані пошкодження, все як говорила потерпіла. Також був проведений додатковий висновок, дійсно потерпіла говорила про два удари, однак це не знайшло підтвердження. Експертиза проводилась зі слів потерпілої, пошкодження може відповідати даті, яку назвала потерпіла.

- матеріали протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.10.2014 року від ОСОБА_11 відповідно до якого 21.10.2014 року біля 18 години на вул. Басова на ґрунті неприязних відносин жителька с. Красилівка вул. Дзержинського ОСОБА_23 , заподіяла заявниці тілесні ушкодження, вдаривши рукою по плечу.

- матеріали висновку судово-медичної експертизи за № 419 від 23.10.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлений синець середній третині правого плеча, по строку може відповідати 21.10.2014 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

- матеріали протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_11 , відповідно до якого потерпіла вказала, що ОСОБА_13 лівою рукою намагаючись її вдарити, подряпала її шию з правого боку (фото 1), після чого нанесла один удар кулаком в область правого плеча, знаходячись також з правої сторони від потерпілої .

- матеріали висновку судово-медичної експертизи за № 157/419 від 31.12.2014 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах вказаних потерпілою у протоколі допиту та під час проведення слідчого експерименту, а саме від удару кулаком в область правого плеча. Будь-яких тілесних ушкоджень, які могли утворитись від дряпання шиї потерпілої (як вказала потерпіла), при судово-медичній експертизі по освідуванні ОСОБА_11 не виявлено.

Заслухавши в судовому засіданні обвинувачену, потерпілу, свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

При дослідженні доказів, зібраних у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, судом встановлено, що органом досудового розслідування та прокурором в судовому засіданні не доведено, про наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_13 складу інкримінованого її злочину, а саме умисного нанесення легкого тілесного ушкодження,. В обвинувальному акті, в пред`явленому обвинуваченні вказано, що обвинувачена діючи умисно та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків для потерпілої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_13 знаходячись праворуч від потерпілої ОСОБА_11 нанесла їй удар кулаком лівої руки в область правого плеча, спричинивши легкі тілесні ушкодження. Однак допитані в судовому засіданні свідки з сторони захисту ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 показали, що саме потерпіла ОСОБА_11 підійшла до ОСОБА_13 , яка не наносила потерпілій удару, а лише відмахнулась рукою назад, сказавши що не хоче з нею розмовляти. Свідок ОСОБА_27 на яку як на свідка вказує і потерпіла, в судовому засіданні пояснила, що бачила як до ОСОБА_13 підійшла ОСОБА_11 щось говорила, а ОСОБА_16 лише відмахнулась і все, удару не наносила. Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується тільки умисною виною. Відповідальність настає у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяне легке тілесне ушкодження. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, умисного нанесення потерпілій ОСОБА_11 тілесного ушкодження обвинуваченою ОСОБА_13 . Відповідно до матеріалі слідчого експерименту від 15.12.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_11 відповідно до якого потерпіла вказала, що ОСОБА_13 лівою рукою намагаючись її вдарити, подряпала її шию з правого боку, після чого нанесла один удар кулаком в область правого плеча, знаходячись також з правої сторони від потерпілої, однак це не знайшло свого підтвердження, про що викладено в висновку СМЕ за № 157/419 від 31.12.2014 року, крім того в судовому засіданні, потерпіла пояснила, що обвинувачена нанесла її лише один удар.

Разом із тим, допитана в судовому засіданні свідок з сторони захисту ОСОБА_25 , показала, що дійсно 21.10.2014 року біля 13-14 години в с.Красилівка була присутня на зустрічі з кандидатом в народні депутати ОСОБА_14 . Вона була свідком, коли при розмові людей між собою, серед них була і ОСОБА_13 яка тримала велосипед з правої сторони, про кладовище, до них підійшла ОСОБА_11 та сказала «що ви мелете», на ці слова ОСОБА_13 відповіла виставивши руку «я не хочу з тобою розмовляти та йди займайся своєю роботою». На це ОСОБА_15 відповіла, - «раз так, то побачимо». Вона ж в цей час забрала свою матір ОСОБА_24 та поїхали додому. Вона не бачила, щоб ОСОБА_16 умисно наносила удар ОСОБА_15 .

- свідок з сторони захисту ОСОБА_24 , показала, що дійсно 21.10.2014 року біля 18-19 години в с.Красилівка була присутня на зустрічі з кандидатом в депутати ОСОБА_14 . Після зустрічі, вона бачила ОСОБА_13 яка тримала велосипед з правої сторони, стояли ще люди, про щось розмовляли, до ОСОБА_13 з правої сторони підійшла ОСОБА_11 . ОСОБА_13 сказала виставивши руку «я не хочу з тобою розмовляти». Після чого ОСОБА_15 відійшла, ніякого конфлікту не було, вона не бачила, щоб ОСОБА_16 умисно наносила удар ОСОБА_15 .

- свідок з сторони захисту ОСОБА_26 , показала, що дійсно 21.10.2014 року біля 18 години в с.Красилівка вона була присутня на зустрічі з кандидатом в депутати ОСОБА_14 . По закінчені зустрічі, коли ішла за велосипедом, вона бачила ОСОБА_13 яка тримала велосипед з правої сторони, стояли ще люди, про щось розмовляли. До ОСОБА_13 також з правої сторони підійшла ОСОБА_11 та щось її сказала, розмови вона не чула. ОСОБА_13 на це сказала «я не хочу з тобою розмовляти», та махнула рукою. Після чого ОСОБА_15 відійшла, ніякого конфлікту не було, вона не бачила, щоб ОСОБА_16 наносила удар ОСОБА_15 та тільки відмахнулась назад правою рукою і все. На той час уже було холодно і всі були одягнуті в куртки, вона перебувала від них на віддалі 3-4 метрів.

- свідок з сторони захисту ОСОБА_27 , показала, що дійсно 21.10.2014 року біля 18 години в с.Красилівка була присутня на зустрічі з кандидатом в депутати ОСОБА_14 . По закінчені зустрічі, вона бачила ОСОБА_13 яка тримала велосипед наче з правої сторони. До ОСОБА_13 підійшла також з правої сторони ОСОБА_11 та щось її сказала, розмови вона не чула. ОСОБА_13 на це обернулась та відмахнулась рукою. Після чого ОСОБА_15 відійшла, ніякого конфлікту не було, вона залишилась та розмовляла з ОСОБА_16 . ОСОБА_16 не наносила умисно удар ОСОБА_15 та тільки відмахнулась назад правою рукою і все. Агресії між ними вона не бачила, нормальний стан був у обох, вона від них перебувала в 2-3 метрах.

До закінчення судового слідства, клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло. В судових дебатах прокурор просив визнати винною ОСОБА_13 в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України. Обвинувачена просила її виправдати.

Таким чином, судом встановлено, що всупереч ст.92 КПК України, слідчим, прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_13 є склад кримінального злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Суд вважає, що докази, на які покликається прокурор, як на підставу доведеності вини ОСОБА_13 не доводять, а спростовують вину обвинуваченої та не являються достатніми для визнання ОСОБА_13 винуватою у вчиненні інкримінованого її кримінального злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обов`язок щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, передбачених ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1988 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь - який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. («Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, 77).

Згідно з ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_13 .

Частина 2 ст.17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків обвинувачення, кожен з яких не надав об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_13 умисного нанесення легкого тілесного ушкодження, а також неможливість спростування виправдовувальних показань обвинуваченої, суд у відповідності до ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь обвинуваченої ОСОБА_13 і приходить до загального висновку про відсутність в її діях, інкримінованого її кримінального злочину.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_13 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної чинності запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

Речові докази у обвинувальному акті затвердженого прокурором не вказані.

Витрати у кримінальному провадженні не вказані.

Цивільний позов про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним злочином, заявлений в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_11 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 94, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_13 визнати невинуватою та виправдати, через відсутність в її діях складу кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, стосовно ОСОБА_13 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України, не застосовувались.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 підлягає залишенню без розгляду

Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються виправданій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1