АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1307/15-к Номер провадження 11-кп/786/150/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.249 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ПРО ЗАЛИШЕННЯ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ БЕЗ РУХУ
14 січня 2016 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен, визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.249 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього здобутого.

Постановлено стягнути солідарно із обох обвинувачених на користь держави 22004 грн.

На вказаний вирок суду обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких прохають скасувати вирок та постановити новий, яким їх виправдати.

Перевіривши апеляційні скарги на відповідність вимогам, що визначені законом, до форми і змісту апеляційної скарги, приходжу до висновку про необхідність залишити їх без руху, виходячи з такого.

Приписами п.4 ч.2 ст.396 КПК України передбачено, що апеляційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Тобто, в апеляційній скарзі має бути викладене прохання апелянта, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами розгляду, вказівку на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення і доводи на підтвердження такої позиції. Особа, що подає скаргу, зобов`язана зазначити, які існують підстави для скасування судового рішення, навести обґрунтування своєї позиції.

Як вбачається з тексту апеляційних скарг обвинувачених, в них лише наведено резолютивну частину оскаржуваного вироку та прохання скасувати цей вирок і постановити новий, виправдувальний.
При цьому скаржники взагалі не наводять будь-яких обґрунтувань свого прохання та не вказують про наявність порушень закону при постановленні обвинувального вироку.

Крім того, вимоги, викладені обвинуваченими в апеляційних скаргах, суперечать приписам ст.407 КПК України з огляду на таке.
Згідно з п.3 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
В свою чергу приписами ч.1 ст.420 КПК України встановлений вичерпний перелік випадків ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку, а саме:
1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;
2) необхідності застосування більш суворого покарання;
3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;
4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Формулюючи прохальну частину апеляційної скарги, обвинувачені вказали не передбачену законом підставу для постановлення вироку апеляційним судом.

Отже, апеляційні скарги не відповідають вимогам ст.396 КПК України, а тому скаржникам необхідно усунути їх недоліки, а саме: обґрунтувати вимоги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; сформулювати прохальну частину згідно приписів кримінального процесуального закону та вказати на те, яким чином необхідно перевірити законність вироку з урахуванням повноважень апеляційного суду та меж перегляду судових рішень першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.399 КПК України,

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2015 року залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків апеляційних скарг до 26 січня 2016 року.

Суддя-доповідач ОСОБА_2