Справа № 472/1122/15-к
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" листопада 2015 р. смт. Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 15.08.2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нововоскресенка, Веселинівського районну, Миколаївської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого 11.11.2014 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за таких підстав:

14.08.2015 року приблизно о 17:40 год. ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПП ОСОБА_6 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив на стільці зліва від входу мобільний телефон «NOKIA Asha 205» IMEI НОМЕР_1 та НОМЕР_2 вартістю з урахуванням зносу 270 (двісті сімдесят) гривень з SIM карткою «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 15 (п`ятнадцять) гривень, який знаходився на підзарядці та належав продавцю магазину ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_7 виникло бажання таємно викрасти мобільний телефон, що належав ОСОБА_5 . Діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та ціль незаконного збагачення, скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволіклась при виконанні своїх обов`язків, ОСОБА_3 з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу до нього, від`єднав мобільний телефон «NOKIA Asha 205» від зарядного пристрою та таємно заволодів ним. А в подальшому розпорядився вказаним мобільним телефоном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень. Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

05 листопада 2015 року під час судового розгляду у кримінальному провадженні була укладена угода між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 про примирення, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням в сумі 285 гривень, сторонам зрозумілі наслідками укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, обвинувачений повністю відшкодував матеріальний збиток та моральну шкоду потерпілій, потерпіла не має до обвинуваченого жодних претензій. Крім того, сторони даної угоди узгодили міру покарання, а саме покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав. Суду пояснив, що уклав угоду без будь-якого примусу, йому зрозумілі права, передбачені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення та покарання, яке буде призначене йому на підставі укладеної угоди, з мірою покарання узгодженою з потерпілою погодився, на розгляді справи в загальному порядку не наполягав. Просив суд затвердити досягнуту угоду.

Потерпіла по справі запевнла суд, що угоду про примирення між нею та обвинуваченим досягнуто добровільно, їй зрозумілі наслідки укладення угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, з мірою покарання узгодженою з обвинуваченим погодилася. Просила суд затвердити досягнуту угоду.

Прокурор висловив думку про не можливість затвердження угоди, оскільки її умови не відповідають вимогам закону. А саме в угоді зазначено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, хоча даний злочин віднесений до категорії середньої тяжкості. Також прокурор вказав, що сторони не обрали остаточної міри покарання обвинуваченому, так як даний злочин був вчинений під час випробування.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Вивчивши зміст угоди, допитавши обвинуваченого та потерпілого, суд приходить до висновку, що вказана угода відповідає положенням ст. 471 КПК України, укладена стосовно кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії середньої тяжкості, сторонам зрозумілі положення ст.ст. 394, 424, 476 КПК України та обмеження у зв`язку з затвердженням вказаної угоди на досягнутих в ній умовах, міра покарання визначена сторонами угоди у відповідності до санкції ч.1 ст. 185 КК України є обґрунтованою.

Щодо заперечень прокурора в затверджені угоди суд зазначає наступне.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 185 КК України, а зазначення в угоді, що це злочин є невеликої тяжкості, не може бути підставної для не затвердження угоди, тим паче сторони не є фахівцями в галузі права. По-друге, як вже зазначалось сторони не є фахівцями в галузі права, вони лише визначають міру покарання щодо даного кримінального правопорушення, як це передбачено КПК України, та відповідно до ст. 471 КПК України не зобов`язанні зазначати остаточну міру покарання. Отже, якщо обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК.
За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
У кримінальному проваджені судових витрат не має.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення, укладену 05 листопада 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 15.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України - затвердити.
ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

Вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11.11.2014 року у відношенні до ОСОБА_3 виконувати самостійно.
Речовий доказ по справі: мобільний телефон «NOKIA Asha 205», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити останній за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1