13.03.2012 Справа № 1-13/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2012 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого Кафтанова В.В.,

при секретарях Черняк Н.А., Гаркуші Ю.В.,

з участю прокурорів Слизькоухої О.В., Чехівської Н.В., Кучер І.В., Галущенка О.В.,

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

законного представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, не військовозобовязаного, прож.: за адресою: с. Микуличі, вул. Комсомольська, 32, Бородянського району Київська обл., раніше судимого: 29.05.2007 р. Ірпінським міським судом Київської обл. за ст. 186 ч.2 КК України до 4 х років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. ст. 75,76 КК України з випробуванням та наданням іспитового строку - 1 рік; 13.07.2009 р. Бородянським районим судом Київської області за ст. 309 ч.1 КК України до 30 діб арешту; 23.02.2010 р. Бородянським районим судом Київської області за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 х років позбавлення волі, згідно ст. ст. 75,76 КК України звільнений з випробуванням та наданням іспитового строку - 1 рік 6 місяців;

у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 187 ч.2, 304 ч.1, 296 ч.4 КК України, -

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, працюючого курєром в ТОВ «Електромережбуд України механізована колона №35»в м. Києві, розлученого, не військовозобовязаний, прож. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, має на утриманні неповнолітню дитину, не судимого;

у вчиненні злочину передбаченого ст.187 ч.2 КК України, -

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_10, не працюючого, навчається в Микулицькій ЗОШ Бородянського району Київської обл., не одруженого, не військовозобовязаного, прож.: за адресою: АДРЕСА_1, не судимого;

у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 187 ч.2, 296 ч.4 КК України, -

в с т а н о в и в:

в тому, що 13 січня 2011 року близько 21 год. 30 хв. (точний час слідством не встановлено), ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які також знаходились в стані алкогольного спяніння, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8, являється неповнолітнім з метою втягнення його в злочинну діяльність, шляхом переконання схилив останнього вчинити розбійний напад знаходячись на вул. Пролетарській, біля будинку №61 в м. Ірпінь Київської області, із корисливих спонукань з метою заволодіння чужим майном, що виразилось в раптовому, несподіваному нападі поєднаним із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров'я, нанесли ОСОБА_8 тілесні ушкоджень у вигляді перелому 7, 8, 9 ребер справа та 9 ребра зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №10/33д від 14.02.2011 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров'я більше 21-ї доби, після чого заволоділи його мобільним телефоном «Nокіа 2700»вартістю 200 гривень із сім картою «Київстар»вартістю 25 гривень, який знаходився в чохлі вартістю 50 гривень, гаманцем вартістю 100 гривень, в середині якого знаходились гроші в сумі 300 гривень та кредитною карткою «Правекс банк»з якої зняли гроші в сумі 40 гривень, після чого з місця пригоди зникли, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 715 гривень.

Крім того, в цей же день, 13 січня 2011 року близько 23.00 години 50 хв. (точний час слідством не встановлено), ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, разом з неповнолітнім ОСОБА_7, якій також знаходився в стані алкогольного спяніння, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8, являється неповнолітнім, шляхом переконання, втягнув його у злочинну діяльність. Знаходячись в тамбурі передостаннього вагону електропотягу № 6639 сполученням «Київ-Тетерів», який перебував на під'їзді до залізничної ст. «Немішаєво», що в Бородянському районі Київської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, скоїли хуліганські дії відносно ОСОБА_9 при наступних обставинах. Так, ОСОБА_5 перебуваючи в передостанньому вагоні електропотягу № 6639 сполученням «Київ-Тетерів», який перебував на під'їзді до залізничної ст. «Немішаєво», що в Бородянському районі Київської області, після спільного вживання спиртних напоїв разом з неповнолітнім ОСОБА_7, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, ідучи по вказаному вагону та після того, як ОСОБА_7 зачепив ногу ОСОБА_9, який в той час лежав на сидінні електропотяга, склавши ногу на ногу, почав висловлюватися в сторону останнього нецензурною лайкою. Після чого ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийти до тамбуру вказаного вагону для того, щоб вияснити ситуацію, що склалась. Ідучи до тамбуру вказаного вагону та маючи прямий умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи прийняті в суспільстві елементарні правила поведінки, моралі та добропорядності, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 голосно висловлювались нецензурною лайкою. Також ідучи до тамбуру вказаного вагону ОСОБА_5 дав зрозуміти неповнолітньому ОСОБА_7Ю, що назріває конфлікт, який може перерости в бійку і в разі чого останньому також потрібно підтримати хуліганські дії ОСОБА_5 Вийшовши до тамбуру вказаного вагону, ОСОБА_5 притиснув до стіни тамбура вагону ОСОБА_9 на що останній наніс ОСОБА_10 удар рукою зігнутою в кулак в область обличчя. ОСОБА_5 обурившись поведінкою ОСОБА_9 та продовжуючи свої хуліганські дії наніс удар останньому скляною пляшкою від пива в область голови, в наслідок чого пляшка розбилась, чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_5, неповнолітній ОСОБА_11, який перебував у стані алкогольного сп'яніння зрозумівши, що ситуація, яка склалась знаходиться під контролем ОСОБА_5 та маючи прямий умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи прийняті в суспільстві елементарні правила поведінки, моралі та добропорядності, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, наніс удар скляною пляшкою від пива, яка була у нього в руках, в область голови, внаслідок чого пляшка розбилась, після чого неповнолітній ОСОБА_7 знову наніс удар ОСОБА_9 предметом спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, а саме - розбитою пляшкою в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Після вчинених хуліганських дій відносно ОСОБА_9, останній не стримавшись, з метою самозахисту, дістав з правої кишеню своєї куртки розкладний ніж, який в подальшому розклав та наніс ним удав в область лівого боку тулуба ОСОБА_5, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої половини грудної клітки непроникаючої в плевральну порожнину, які не є небезпечними для життя потерпілого та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров'я. Після чого ОСОБА_5 побіг до останнього вагону вказаного електропотягу, а ОСОБА_7 залишився разом з ОСОБА_9 у вказаному тамбурі, де ОСОБА_9 наніс удар неповнолітньому ОСОБА_7 ножем, що був у останнього в правій руці в ліве вухо, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді сквозної колотої рани лівої вушної раковини. В результаті хуліганських дій ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_7, потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта Ірпінського відділення КОБСМЕ № 191 від 28.04.2011 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 187 ч.2, 304 ч.1, 296 ч.4 КК України визнав повністю, давати покази відмовився, заявлений цивільний позов не визнав.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 187 ч.2 КК України визнав повністю, заявлений цивільний позов відшкодував в повному обсязі. Показав, що 13.01.2011 року о 18.00 год. вечора він повернувся з роботи в с. Микуличі, де у місцевому кафе випив горілки, після цього зателефонував до ОСОБА_5 і запропонував йому зустрітись в селі Микуличі на вул. Центральній, щоб розпити спиртні напої, на що той погодився. Вони зустрілись та почали разом розпивати горілку. Під час розлиття спиртних напоїв, хтось із них, він не пам'ятає хто саме, запропонував щось вкрасти. За для цього ОСОБА_6 запропонував поїхати в м. Ірпінь. ОСОБА_5 запропонував підсудному зателефонувати ОСОБА_7 для того, щоб долучити його до скоєння злочину. ОСОБА_6 передзвонив ОСОБА_7 і той погодився прийти. Через 10 хв. прийшов ОСОБА_7, вони всі разом вжили горілки та ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 поїхати до Ірпеня грабувати перехожих. Після цього вони електопотягом приїхали до м. Ірпеня, де випили пляшку горілки та пішли по вул. 3 го Інтернаціоналу, повернули на вул. Пролетарську, при цьому ОСОБА_6 йшов позаду інших підсудних, т. я. писав СМС повідомлення. Це було близько 21.30 год. Коли він наздогнав ОСОБА_5 та ОСОБА_7, то побачив, що вони бють потерпілого ОСОБА_8 Підсудний підбіг та вдарив потерпілого ногою в живіт після чого сам впав. Потерпілий також впав, і підсудний почав тримати його за шию, щоб він не встав. Потім хтось із підсудних наніс удари потерпілому, один раз в голову та один раз в живіт. Через деякий час ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали тікати, і ОСОБА_6 відпустив потерпілого та побіг за ними. Він наздогнав підсудних біля стадіону та ОСОБА_5 показав гаманець і сказав, що в ньому нічого не має крім банківської картки. В гаманці ОСОБА_5 знайшов пін код. ОСОБА_6 зрозумів, що вчинив злочин та пішов на залізничний вокзал, звідки поїхав додому. Також додав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 били потерпілого руками та ногами, вважає, що удари були небезпечні для здоровя потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 187 ч.2 КК України визнав повністю, в скоєнні злочину передбаченого ст. 296 ч.4 не визнав, також не визнав заявлений цивільний позов. Показав, що 13.01.2011 року, коли він знаходився у себе вдома, приблизно о 19 год. 00 хв. йому зателефонував ОСОБА_6, який запропонував прийти до парку. Через 10 хв. він прийшов до парку, що розташований в с. Микуличі по вул. Центральній. Він побачив, що на лавці сидів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які розпивали спиртні напої. ОСОБА_5 запропонував поїхати в м. Ірпінь, щоб когось пограбувати. Вони в трьох пішки пішли в смт. Немішаєво Бородянського району, звідки електропотягом доїхали до м. Ірпеня Київської області. Приїхавши в м. Ірпінь, на залізничному вокзалі ОСОБА_6 придбав пляшку горілки, яку вони в трьох розпили. Після цього вони пішли в напрямку кінотеатру «Перун», але там нікого не помітили, і вони пішли далі. Йшли по якійсь вулиці, якій саме він не знає, близько 21 год. 30хв., попереду йшов він з ОСОБА_5, а по заду них йшов ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 побачили невідомого їм чоловіка і ОСОБА_5 запропонував його пограбувати. Вони догнали його та ОСОБА_5 вдарив його, а потім ОСОБА_7 вдарив потерпілого рукою в обличчя. Потерпілого він бив руками та ногами. ОСОБА_5 також наносив удари руками та ногами, куди саме він не може сказати, т. я. було темно. В цей час до них підбіг ОСОБА_6 та також почав бити потерпілого. Він бив його руками та ногами. Скільки саме було нанесено ударів сказати не може. Під час того, як ОСОБА_6 тримав потерпілого руками за шию, підсудний забрав у нього гаманець, а ОСОБА_5 мобільний телефон «НОКІА»чорного кольору. Після цього вони залишили місце скоєння злочину. ОСОБА_5 оглянув гаманець, в ньому були гроші в сумі 200 грн., банківська картка та код до неї. Після цього ОСОБА_6 їх залишив, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 пішли до банкомату та зняли з рахунку гроші в сумі 40 гривень. Далі вони пішли на залізничний вокзал в м. Ірпені де сіли маршрутне таксі і поїхали ним в м. Бучу. В м. Бучі вони сіли до електропоїзда, який йшов в напрямку м. Тетеріва. В вагоні було близько 8 9 чоловік. Близько 24.00 год., приблизно в районі ст. Немішаєво Бородянського району, він та ОСОБА_5 проходили по вагону та підсудний зачепив ногу потерпілого ОСОБА_9, на що той сказав, щоб вони йшли акуратніше, при цьому застосував нецензурні вислови. Внаслідок цього ОСОБА_5 та ОСОБА_9 почали сваритися, вживаючи нецензурні слова, Всі люди, які були у вагоні чули цю сварку, вони звернули увагу на виникший конфлікт. ОСОБА_9 запропонував вийти до тамбуру. Першим пішов ОСОБА_7, а за ним ОСОБА_5 та ОСОБА_9 Коли останні зайшли до тамбуру, то почали одразу битися. ОСОБА_5 вдарив пляшкою по голові потерпілого, а той в свою чергу вдарив ОСОБА_5 ножем. Потім ОСОБА_5 перебіг в іншій вагон, а потерпілий вдарив підсудного в обличчя та ножем у вухо. Після цього вони взялись за руки та вдарилися головою один об одного. Пляшкою по голові він потерпілого не бив. В цей час почали вибігати люди, і ОСОБА_7 з ОСОБА_5 вийшли в смт. Немішаєво.

Крім того вказав, що коли розпочалася бійка, то дівчина ОСОБА_9 кричала у вагоні, щоб вони заспокоїлись. Покази, які він давав на досудовому слідстві не відповідають дійсності в частині того, що він вдарив ОСОБА_9 пляшкою по голові, т. я. він його взагалі не бив. При проведенні очної ставки між ним та ОСОБА_5 від 21.04.2011 р. він давав покази, як йому казала слідча. Він підписав вказаний протокол, тому, що злякався. т. я. на нього кричав якийсь чоловік, якого покликала слідча.

Також додав, що ОСОБА_5 знав про те, що він є неповнолітнім. Під час дослідження матеріалів справи та у судових дебатах свою вину в скоєних злочинах визнав повністю. Підтвердив ту обставину, що під час скоєння розбою проти потерпілого ОСОБА_8, він забрав у нього гаманець в якому було 300 грн. Повністю визнав свою вину в скоєнні злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Вказав, що покази, які він давав під час досудового слідства щодо скоєння ним хуліганства підтримує в повному обсязі, вину в судовому слідстві за цією статтею не визнавав тому, що розгубився.

Крім повного визнання своєї вини підсудними, їх вина скоєнні інкримінованих ними злочинів повністю доведена зібраними по справі доказами, а саме вина підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7: по епізоду розбою відносно потерпілого ОСОБА_8 13.01.2011 року та крім того ОСОБА_5 щодо втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність:

- показами потерпілого ОСОБА_8, який у судовому засіданні показав, що 13.01.2011 року близько 21.35 год. він повертався додому з магазину «Фора», що розташований в м. Ірпені по вул. Шевченка. Не дійшовши до підїзду свого будинку по вул. Пролетарській в м. Ірпені 50 м. він отримав удар ззаду. Він запитав «за що»і повернувся, але йому був нанесений ще один удар. Його почали бити руками та ногами, в т. ч. і по обличчю, скільки ударів було нанесено сказати не може, т. я. в нього стався провал в памяті. Нападників було троє. Він намагався пручатися та схопив одного із нападників за ногу, але після того, як його схопили за горло, він зрозумів, що опиратися марно. Потім вони перевірили його кишені та хтось з них вдарив його. Нападник забрали мобільний телефон Nокіа 2700 з чохлом, гаманець, 300 гривень, кредитну картку «Правекс банк»на рахунку якої були гроші в сумі 40 грн. Потерпілий трохи полежав та пішов додому, звідки він з дружиною викликав швидку допомогу та міліцію. Вказав, що при допиті слідчим він згадав ОСОБА_6 , інших він не бачив, т. я. вони напали ззаду. Хто забирав речі він також не бачив. Внаслідок нанесених йому тілесних ушкоджень в нього було зламано 4 ребра, розбиті ніс, верхня губа, підбито око, стався забій головного мозку.

Просив стягнути з підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_7 по 17 000 грн. завданої моральної шкоди. Матеріальних претензій до підсудних не має. Відносно підсудного ОСОБА_6, потерпілий просив не позбавляти його волі, т. я. той вибачився перед ним, повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду;

- показами свідка ОСОБА_12, яка у судовому засіданні показала, що 13.01.2011 року близько 21.35 год. її чоловік ОСОБА_8 вирішив піти в магазин за хлібом. Після 22.00 - ї год. він повернувся весь побитий, в крові та бруді, була розбита губа та ніс, око заплило. Тобто було розбито обличчя. Над правим вухом була велика шишка. Після цього вона стала запитувати в нього, що сталось, на що її чоловік пояснив, що коли він повертався додому, то на нього напали троє хлопців, які побили та заволоділи його мобільним телефоном «Нокіа», грошима в сум і 300 грн., банківською карткою на рахунку якої було 40 грн., порвали куртку. Внаслідок побиття у її чоловіка погіршився слух та зір, він скаржиться на головні болі. Нанесену шкоду відшкодував лише підсудний ОСОБА_6;

- оголошеними в судовому засіданні показами ОСОБА_5, згідно яких свою вину в пред'явленому йому звинуваченні за ст.ст. 187 ч.2, 304 ч. 1 КК України він визнав повністю та показав, що з дитинства товаришує з ОСОБА_7, як йому відомо останній навчається в 9 класі Микулицької ЗОШ. На даний час, як йому відомо ОСОБА_7 15 років 3 ОСОБА_6 він товаришує на протязі останніх 5-ти років.

13 січня 2011 року на протязі цілого дня він знаходився в вдома, приблизно о 18.00 год. на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_6 та запропонував йому разом з ним розпити горшку, на що він погодився та вони вирішили зустрітись біля парку в с. Микуличі. Зустрівшись приблизно о 18.30 год. Олександр придбав 0,5 літра горілки та продукти харчування, горілку вони відразу розпили на двох в парку. Під час розпиття спиртних напоїв, хтось із них, він не пам'ятає хто саме запропонував пограбувати перехожих, тоді він вирішив взяти із собою ОСОБА_7, з цією метою він попросив, щоб ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_7 та сказав, щоб останній прийшов до них. На його прохання, ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_7 та сказав, щоб той прийшов в парк. Потім він взяв у ОСОБА_6 телефон і сам подзвонив до ОСОБА_7 та сказав, щоб той прийшов у парк. Того самого, дня приблизно о 19.00 год. до них приєднався ОСОБА_7 Останньому він запропонував поїхати разом із ними в місто Ірпінь, для того, щоб відібрати в когось з прохожих цінні речі. Після цього вони всі троє відправились до станції зупинки електропоїздів в смт. Немішаєво Бородянського району Київської області. Близько 19 год. 20 хв. вони сіли на електропоїзд і поїхали до м. Ірпінь. Приїхавши в м. Ірпінь, Олександр на залізничному вокзалі придбав ще пляшку горшки ємкістю 0,5 літра, яку вони випили біля вокзалу, на трьох. Випивши горілку вони втрьох пішли до кінотеатру «Перун», де простоявши деякий час пішли в сторону ринку. Проходячи по вул. Пролетарській в м. Ірпінь, як в подальшому вияснилось приблизно о 21 год. ЗО хв., він з ОСОБА_7 йшли попереду, а ОСОБА_6 позаду них на декілька метрів. Неподалік від стадіону, який розташований на території ЗОШ, якої саме він не знає, по вул. Пролетарській, він побачив чоловіка, який йшов по переду них приблизно на 10-ть метрів. В той час хтось із них запропонував пограбувати даного чоловіка, хто саме запропонував він не пам'ятає, так знаходився в стані алкогольного сп'яніння. На пропозицію пограбувати невідомого чоловіка він погодився, вони зайшли за будинок №61 по вул. Пролетарській м. Ірпінь, та він, підбігши до невідомого чоловіка, ззаду наніс йому удар кулаком правої руки в область голови. Від даного удару той чоловік не впав, далі його вдарив ОСОБА_7, і до них підбіг ОСОБА_6, який також почав з ОСОБА_7 наносити численні удари ногами та руками по різним частинам тіла невідомого їм чоловіка. Він в той час почав обшукувати вміст кишень, як в подальшому вияснилось ОСОБА_8, з правої зовнішньої кишені куртки того чоловіка він дістав мобільний телефон «НОКІА - 2700»чорного кольору із чохлом чорного кольору та сім картою «Київстар», з лівої внутрішньої кишені куртки дістав шкіряний гаманець чорного кольору та поклав все це собі до кишені, будь-яких документів він не брав. Після цього, вони в трьох пішли в напрямку залізничного вокзалу. По дорозі він дістав із мобільного телефону сім карту «Київстар», яку викинув. Знаходячись біля дитячої площадки він подивився вміст гаманця, де виявив 300 грн. купюрами по 100 гривень, які забрав собі та кредитну банківську картку. Гаманець він викинув у бачок для сміття біля дитячої площадки. Після цього, він з ОСОБА_7 відразу пішли до банкомату, який розташований біля приміщення міської бібліотеки, де з кредитної картки зняв гроші в сумі 40 гривень. В цей час коли вони знімали гроші з ОСОБА_7, ОСОБА_6 пішов у невідомому йому напрямку, в той день він його вже не бачив. Знявши гроші з кредитної картки вони з ОСОБА_7 сіли на маршрутне таксі №3, та поїхали в місто Буча де пересіли на електропоїзд, на якому приїхали в смт. Немішаєво. В електропоїзді під час сутички з невідомим їм хлопцем він з ОСОБА_7 отримав проникаючі ножові поранення, після чого були госпіталізовані до Бородянської районної лікарні. Всі гроші, якими він заволодів у ОСОБА_8 потратив на лікування. Після того, як його виписали з лікарні, а саме 19 січня 2011 року викрадений ним мобільний телефон, він продав незнайомому йому чоловіку в смт. Немішаєво Бородянського району (а. с. 244 245 т.1);

- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 13.01.2011 р., згідно якого було оглянуто місце скоєння злочину на вул. Пролетарській, біля будинку №61 в м. Ірпінь та виявлені сліди волочіння (а.с.21-24т.1);

- явкою з каяттям ОСОБА_5 (а. с. 31 т.1);

- явкою з каяттям ОСОБА_6 (а. с. 33 т.1);

- явкою з каяттям ОСОБА_7 (а. с. 36 т.1);

- протоколом очної ставки від 31.01.2011 р. між потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_5, згідно якого потерпілий показав, що 13.01.2011 р. неподалік будинку №61 по вул. Пролетарській в м. Ірпені його побили троє чоловіків та забрали його речі та гроші, а підсудний підтвердив вказану обставину, вказавши що він скоїв злочин відносно потерпілого разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 120-121 т.1);

- протоколом очної ставки від 31.01.2011 р. між потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_6, згідно якого потерпілий показав, що 13.01.2011 р. неподалік будинку №61 по вул. Пролетарській в м. Ірпені його побили троє чоловіків та забрали його речі та гроші, а підсудний підтвердив вказану обставину, вказавши що він скоїв злочин відносно потерпілого разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а. с. 149-150 т.1);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_5 показав та розказав про обставини скоєння розбою відносно потерпілого ОСОБА_8 (а. с. 122-128 т.1);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 показав та розказав про обставини скоєння розбою відносно нього (а. с. 138-142 т.1);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_6 показав та розказав про обставини скоєння розбою відносно потерпілого ОСОБА_8 (а.с.151-155 т.1);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_7 показав та розказав про обставини скоєння розбою відносно потерпілого ОСОБА_8 (а.с.190-195 т.1);

- висновком судово-медичної експертизи N33 від 04.02.2011 року, згідно якої у ОСОБА_8 має місце закрита черепно мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, рани слизової оболонки верхньої губи, гематоми повік, крововилив під кон»юктиву правого ока, контузія правого ока - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоровя (7 21 добу); переломи 8 та 9 ребер справа відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров'я більше (21-ї доби). Виникнення сукупності ушкоджень від падіння на площину вкрай сумнівно, найбільш вірогідно утворення комплексу ушкоджень в результаті дії тупих предметів, зокрема від ударі ногами та руками (а. с. 165-166 т.1);

- висновком експерта N10/33 д від 25.02.2011 року, згідно якої у ОСОБА_8 має місце закрита черепно мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, рани слизової оболонки верхньої губи, гематоми повік, крововилив під кон»юктиву правого ока, контузія правого ока - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоровя (7 21 добу); переломи 7, 8 та 9 - го ребер справа, 9 - го ребра зліва відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликають тривалий розлад здоров'я більше (21-ї доби). Виникнення сукупності ушкоджень від падіння на площину не можливо. Комплекс ушкоджень у потерпілого виник в результаті багаторазової дії тупих предметів, можливо від ударі ногами та руками (а. с. 207 - 208 т.1);

вина підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_7: по епізоду скоєння хуліганства відносно потерпілого ОСОБА_13 13.01.2011 року та крім того ОСОБА_5 щодо втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_13, який в судовому засіданні показав, що 13.01.2011 року, після 23 год. 00 хв., він разом зі своєю дружиною ОСОБА_14, сестрою своєї дружини ОСОБА_15 та її чоловіком ОСОБА_13 повертались в електропоїзді з м. Київ додому в смт. Немішаєво. Під час того, коли вони їхали в вагоні електропотяга було мало людей, з ними всього близько семи осіб. Він ліг на лавку, а ноги виступали в прохід сантиметрів на десять. Приблизно в районі ст. Ворзель через прохід вагону електропотяга проходило два наглядно знайомих йому хлопця з пляшками пива в руках, які зачепили його ноги, на що він зробив їм зауваження, щоб вони йшли обережніше. На його зауваження хлопці підійшли до нього, і запитали його «чи є якісь проблеми?». Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали висловлюватися в бік потерпілого нецензурною лайкою, це чули дружина потерпілого, дочка та родичі, що їхали з ним у електричці. Дочка почала плакати. Він сказав, що тут ми розмовляти не будемо та запропонував хлопцям, які були на підпитку (від них відчувався перегар), вийти в тамбур вагону, на що вони погодились. Після цього вони всі разом вийшли в тамбур вагону. ОСОБА_5 взяв його двома руками за куртку та почав трясти нецензурно висловлюючись на адресу ОСОБА_9 Потерпілий відштовхнув його, але той знову став трясти його за куртку. ОСОБА_9 дістав розкладний ніж та вдарив рукояткою ножа підсудного в голову. ОСОБА_7 в цей час стояв позаду справа від потерпілого та наніс йому удар пляшкою по голові, внаслідок чого вона розбилась. Після цього, він же, розбитою пляшкою (розочкою) вдарив потерпілого ще 2 рази, внаслідок цього той отримав близько 7 8 порізів. У відповідь на це ОСОБА_9 відкрив лезо ножа та почав бити ОСОБА_5 ОСОБА_7 в цей момент утік. ОСОБА_5 намагався вдарити потерпілого по голові пляшкою, але він заблокував його руки та вдарив підсудного двічі головою. В цей час до тамбуру забігли дружина та її сестра і почали кричати, після чого ОСОБА_5 також вийшов з тамбуру вагона. Потім підсудні знову зайшли до тамбуру вагону та запитали його: «що ж ти своїх ріжеш?», на що він їм відповів, що «своїх пляшкою по голові не бють». У відповідь вони знову висловили погрози на його адресу. Вказав, що матеріальних та моральних претензій до підсудних не має. Чи наносив йому удари ОСОБА_5 точно сказати не може;

- показами свідка ОСОБА_15, яка в судовому засіданні показала, що вона повністю підтримує свої покази від 17.03.2011 р., згідно яких 13.01.2011 року приблизно о 22 год. 50 хв. перебуваючи на станції Святошин, що в Святошинському районі м. Києва вона сіла разом зі своїм співмешканцем та донькою її сестри ( ОСОБА_1),своєю сестрою ОСОБА_14 та її співмешканцем ОСОБА_9 в електропотяг сполученням «Яготин - Тетерів», щоб доїхати до смт. Немішаєво, що в Бородянському районі Київської області. Вони здійснили посадку у вагон десь посередині потягу, у четвертий чи третій вагон. У вагоні вони сіли приблизно по середині вагону на місця які були розташовані напроти, її сестра з ОСОБА_9 сіли справа, вона зі своїм співмешканцем та донькою її сестри ( ОСОБА_1), сіли попереду сестри. Коли електропотяг рушив з місця, то вони сиділи та спілкувалися між собою. У вагоні було небагато народу. Коли вони проїхали станцію Ворзель Київської області, то ОСОБА_9 приліг на сидіння біля виходу із вагону та слухав музику через навушники,вона сиділа на сидінні збоку від нього. В цей час по вагону проходили двоє раніше невідомих їй хлопців, віком приблизно до 20 років, із пляшками пива в руках. Коли вони проходили біля ОСОБА_9, то зачепили його ноги, на що він зробив їм зауваження, щоб вони були обережніше. На це дані хлопці повернулися до нього та запитали «чи в нього якісь проблеми?»Оскільки поруч була її племінниця, а дані хлопці розмовляли у грубій формі, хлопці та ОСОБА_9 вийшли розмовляти в тамбур вагону. Вона та її сестра залишалися сидіти на своєму місці. Коли ОСОБА_9 та два хлопці вийшли до тамбуру вагону, то пройшло менше хвилини і вона побачила, як в тамбурі вагону почалась бійка, яка в тамбурі була ситуація вона не бачила, оскільки вона сиділа далеко від тамбура. Дана бійка відбувалась приблизно 2-3 хвилини, це було приблизно о 23.25 хвилин. Потім електопотяг приїхав до станції «Немішаєво», що в Бородянському районі Київської області, і вона разом з сестрою, її співмешканцем та племінницею почали виходити з вагону. Коли вони виходили з вагону, то вона побачила, як в тамбурі була кров та була розбита пляшка від пива. Вийшовши на перон вона побачила, як біля вагону знаходився ОСОБА_9 Він стояв та спілкувався з охоронцями залізничного вокзалу. Після чого до неї підійшов ОСОБА_9 і вона побачила, що в нього на обличчі та на потиличній частині голови були сліди порізів і були сліди крові (а. с. 65 т.2);

- показами свідка ОСОБА_16, яка в судовому засіданні показала, що ввечері 13.01.2011 року вона разом із чоловіком ОСОБА_9, донькою ОСОБА_1, своєю сестрою ОСОБА_15 та її чоловіком ОСОБА_17 їхали з м. Києві електропотягом до смт. Немішаєво. У вагоні було небагато народу, скільки не памятає. Приблизно о 23.50 год. по вагону проходили двоє молодих хлопців із пляшками пива в руках. Коли вони проходили біля ОСОБА_9, то зачепили його за ногу, на що він зробив їм зауваження, щоб вони були обережніші. На це вказані хлопці повернулися до ОСОБА_9 та почали висловлюватись нецензурною лайкою. Потерпілий разом з хлопцями вийшли розмовляти в тамбур вагону, щоб дочка не чула лайки. Коли ОСОБА_9 та два хлопців вийшли до тамбуру вагону, то між ними почалася між ними бійка. Вона побачила через скло вагону, як один з хлопців, який був нижчий зростом вдарив її чоловіка ззаду пляшкою по голові (по потилиці), а потім розбитою пляшкою (розочкою). Потерпілий бився з іншим підсудним. Хлопець, що вдарив пляшкою вийшов до іншого вагону. Через деякий час він повернувся. Вказала, що з тамбуру вагону були чутні викрики і тому вона почала нервувати та в неї почалася істерика, дочка також почала плакати, т. я. все бачила. Бійка відбувалась на протязі приблизно 5 хв.

Вказала, що внаслідок скоєного відносно її чоловіка злочину в неї знову почалися напади епілепсії, якими вона раніше страждала;

- показами свідка ОСОБА_4, яка будучи допитана в судовому засіданні щодо умов виховання її сина ОСОБА_7 показала, що сина вона виховувала сама, т. я. її чоловік помер в 2005 р. На час скоєння злочину вона проживала зі співмешканцем ОСОБА_18 Навчається її син посередньо. Скарги від вчителів не надходили. Дружить з однолітками, про те, що він дружить з ОСОБА_5 вона не знала. Син вдома допомагає їй. Під час розслідування кримінальної справи в міліції вона не була, тому, що на той час була вагітна. В міліцію ходив її співмешканець.

- оголошеними в судовому засіданні показами в якості підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_5, згідно яких він винним себе у інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 304, ч.4 ст.296 КК України визнав повністю та показав, що 13.01.2011 року він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_7 в м. Ірпінь Київської області, вони сіли на маршрутне таксі та доїхали до м. Буча Київської області. Приблизно о 23 годині 50 хвилин сіли в електропотяг сполученням «Київ-Тетерів», в четвертий вагон з кінця електропотягу. Потім почали йти з четвертого вагону в останній, в зв'язку з тим, що на залізничній станції «Немішаєво»Київської області Бородянського району, де вони мали виходити, їм ближче йти додому. Коли вони проходили через передостанній вагон, ОСОБА_7 йшов попереду нього та зачепив своєю ногою ногу наглядно знайомого їм хлопця, який сидів на сидінні закинувши ногу на ногу. З вказаним хлопцем знаходились ще дві дівчини та один хлопець, які їм були не знайомі. Хлопець запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийти разом з ним до тамбуру вагона електропотяга та поговорити. Вони вийшли разом з ним в тамбур, ОСОБА_5 штовхнув хлопця, а останній штовхнув його і вони почали битися. ОСОБА_7 стояв позаду вказаного хлопця. Хлопець вдарив його кулаком в область ділянки серця, а він наніс хлопцю удар кулаком правої руки в обличчя. Хлопець міцно тримав його руками за його куртку і він вдарив хлопця порожньою пляшкою від пива по голові, внаслідок чого пляшка розбилась. ОСОБА_7 побачив, що він керує ситуацією, яка склалася і, що по раніше домовленій між ними схемі ОСОБА_7 повинен підключитись до його дій, наніс удар пляшкою від пива по голові хлопцю, пляшка розбилась і ОСОБА_7 наніс ще один удар по голові хлопцю вже розбитою пляшкою від пива. Під час цього, хлопець дістав складний ніж та наніс ОСОБА_5 удар в область грудної клітини. Останній зразу вибіг до останнього вагону, зняв з себе верхню одежу, так як вона була в крові, приклав до рани свою футболку, яка була на ньому. Приблизно через 2-3 хвилини до нього в останній вагон вийшов ОСОБА_7, лице якого було все в крові. Потім до них підійшов чоловік, який їхав в даному вагоні та запитав «що трапилось?». Він йому відповів, що їх підрізали, та той чоловік викликав міліцію та швидку допомогу (а. с. 121 122,145 146, 154 -155, 171 - 172 т.2);

- оголошеними в судовому засіданні показами в якості підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_7, згідно яких він винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, визнав повністю та показав, що 13.01.2011 року він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_5 в м. Ірпінь Київської області, вони сіли на маршрутне таксі та доїхали до м. Буча Київської області. Приблизно о 23 год. 50 хв. вони сіли в електропотяг сполученням «Київ-Тетерів», в четвертий вагон з кінця електропотягу. Потім почали йти з четвертого вагону в останній, в зв'язку з тим, що на залізничній станції «Немішаєво»Київської області Бородянського району, де вони мали виходити, їм ближче йти додому. В цей час електропотяг перебував на під'їзді до залізничної станції «Немішаєво», що в Бородянському районі Київської області. Коли вони проходили через передостанній вагон, він йшов попереду ОСОБА_5 та зачепив своєю ногою ногу наглядно знайомого їм хлопця, який сидів на сидінні закинувши ногу на ногу. З вказаним хлопцем знаходились ще дві дівчини та один хлопець, які були їм не знайомі. Хлопець запропонував їм вийти разом з ним до тамбуру вагона електропотяга покурити та поговорити. Він і ОСОБА_5 погодились на пропозицію хлопця та направились всі разом до тамбуру вказаного вагону. Коли вони йшли в напрямку тамбуру, то він йшов першим, за ним йшов ОСОБА_5, а за ОСОБА_5 вказаний хлопець. Коли вони всі вийшли в тамбур вагону, він почав повертатися до них обличчям і побачив, як ОСОБА_5 з вказаним хлопцем вже б'ються. Він стояв позаду вказаного хлопця та нічого не робив, а просто стояв і спостерігав за їхніми діями. Хлопець вдарив ОСОБА_5 кулаком в область грудної клітки. А ОСОБА_5 наніс хлопцю удар кулаком правої руки в обличчя. Хлопець міцно тримав ОСОБА_5 руками за його куртку і ОСОБА_5 вдарив хлопця порожньою пляшкою від пива по голові, в наслідок чого пляшка розбилась. Він побачив, що ОСОБА_5 керує ситуацією, яка склалася і що по раніше домовленій між ними схемі він повинен підключитись до дій ОСОБА_5, наніс ззаду удар пляшкою від пива по голові хлопцю, пляшка розбилась і він наніс ще один удар по голові хлопцю вже розбитою пляшкою від пива. Під час цього, хлопець дістав складний ніж та наніс ОСОБА_5 удар в область грудної клітки. ОСОБА_5 зразу вибіг до останнього вагону, а він залишився один на один з вказаним хлопцем. Так, як він стояв з розбитою раніше об голову хлопця пляшкою від пива, хлопець підбіг до нього та зачепив ножем, який був у нього в руці, його по лівому вуху. В цей час до тамбуру вагону де вони стояли з вказаним хлопцем вибігла жінка, яка їхала разом з цим хлопцем та сказала їм, щоб вони заспокоїлись. Тоді він пішов до останнього вагону в який раніше побіг ОСОБА_5 Потім до них підійшов чоловік, який їхав в даному вагоні та запитав «що трапилось?», на що ОСОБА_5 відповів йому, що їх підрізали. Чоловік викликав міліцію та викликав швидку допомогу (а. с. 129 130, 136 137, 161 - 162 т.2);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, згідно якого потерпілий повністю підтвердив, що саме підсудний наніс йому удар пляшкою по голові 13.01.2011 року в електропотязі сполученням «Київ-Тетерів»(а. с. 73 т.2);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, згідно якого останній повністю підтвердив покази ОСОБА_5 відносно події, яка сталася 13.01.2011 року в електропотязі сполученням «Київ-Тетерів»(а. с.80 - 82 т.2);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_9 та ОСОБА_5, де останній повністю підтвердив покази ОСОБА_9 щодо події яка сталася 13.01.2011 рокувелектропотязі сполученням «Київ-Тетерів»(а. с.78 -79 т.2);

- висновком експерта Ірпінського відділення КОБСМЕ № 191 від 04.05.2011 року, згідно якого у ОСОБА_9 мали місце забиті рани потиличної частини голови. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Спричинення вказаних ран за обставини і в термін (13.01.2011 р.) вказаний у постанові, не виключається (а. с. 90 т.2);

- іншими матеріалами кримінальної справи.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_6 в скоєнні злочину передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, ОСОБА_5 в скоєнні злочинів передбачених ст. ст.187 ч.2, 304 ч.1, 296 ч.4 КК України, ОСОБА_7 в скоєнні злочинів передбачених ст. ст.187 ч.2, 296 ч.4 КК України доказана повністю.

Оцінюючи покази підсудних по епізоду скоєння розбою 13.01.2011 р., суд враховує, що вони давали логічні, послідовні покази, як під час досудового так і судового слідства (ОСОБА_6, ОСОБА_7Ю.), повністю визнали свою вину в скоєнні розбою. Що підтверджується оголошеними в судовому засіданні протоколами очних ставок, зявленням з зізнанням, протоколами відтворення обстановки та обставин події. Крім того, вина ОСОБА_5 в скоєнні злочину передбаченого ст. 304 ч.1 КК України підтверджується його оголошеними в судовому засіданні показами в якості обвинуваченого від 17.03.2011 р. згідно яких він показав, що з дитинства товаришує з ОСОБА_7, як йому відомо останній навчається в 9 класі Микулицької ЗОШ. На даний час, як йому відомо - ОСОБА_7 15 років. ОСОБА_7 в судовому засіданні також підтвердив те, що ОСОБА_5 було відомо про те, що він (ОСОБА_7Ю.) являється неповнолітнім. Вказані покази підсудних повністю узгоджуються між собою.

Щодо оцінки показів підсудного ОСОБА_7, який не визнавав своєї вини в скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, але в ході судового слідства свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та ОСОБА_5, який вину визнавав повністю, позиції захисників вказаних підсудних, що всупереч позиції своїх підзахисних вважали, що у їх діях відсутній склад злочину передбачений ч.4 ст. 296 КК України суд виходить з наступного.

Аналізуючи докази в їх сукупності суд вважає, що показами потерпілого, свідків, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, підтверджується вина підсудних в скоєні хуліганства групою осіб. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 „Про судову практику в справах про хуліганство злісним хуліганством за ознакою особливої зухвалості може бути визнане таке грубе порушення громадського порядку, яке виражало явну неповагу до суспільства, супроводжувалось, наприклад, насильством із заподіянням тілесних ушкоджень або знущанням над особою, яке тривалий час і вперто не припинялось, або було пов'язане зі знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи громадського транспорту тощо.

Особливою зухвалістю скоєного хуліганства суд вважає тривале порушення громадського порядку (нецензурна лайки в присутності дитини) та фізичну розправу над потерпілим ОСОБА_9 Крім того, підсудні перебуваючи в стані алкогольного спяніння продемонстрували зневагу до загально визначених в суспільстві правил поведінки та моральності, в присутності дітей та жінок, проявляючи зухвалість та явну неповагу до оточуючих, голосно виражалися брутальною лайкою, чим тривалий час порушували спокій пасажирів, які знаходилися в вагоні електропотягу. Після того, як ОСОБА_9 зробив зауваження, підсудні почали висловлюватись на його адресу брутальною лайкою, а в подальшому заподіяли йому тілесні ушкодження. Також, ОСОБА_7 розбив на голові потерпілого пляшку, внаслідок чого утворилась так звана «розочка», тобто предметом спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, заподіяв тілесні ушкодження потерпілому.

Оцінюючи визнавальні покази підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо скоєння ними хуліганства, суд вважає, що вони підтверджуються крім того показами потерпілого та його дружини, які вказали що підсудні виражалися нецензурною лайкою в їх присутності, присутності їх доньки та інших пасажирів, що були присутні у вагоні електропотяг, а в подальшому в тамбурі завдали потерпілому тілесні ушкодження. Крім того дружина потерпілого вказала, що з тамбуру вагону були чутні викрики і тому вона почала нервувати, і в неї почалася істерика. Свідка ОСОБА_15., яка показала, що підсудні грубо виражались, а потім в тамбурі завдали потерпілому тілесні ушкодження. Підсудний ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що всі люди, які були у вагоні чули цю сварку з застосуванням нецензурних слів між потерпілим та ОСОБА_5, вони звернули увагу на виниклий конфлікт.

Таким чином, оцінюючи дії підсудних щодо наявності в їх діях складу інкримінованого їм злочину (ч.4 ст.296 КК України) та твердження адвокатів підсудних, що права інших пасажирів порушені не були, суд на підставі всіх досліджених в судовому засіданні доказів прийшов до висновку, що підсудні своїми діями вчинили порушення спокою громадян. Поводили себе нахабно, очевидно для потерпілого та інших осіб, зневажливо ставилися до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності.

Посилання підсудного ОСОБА_7 на те, що до нього застосовувались незаконні методи при проведенні досудового слідства з боку працівників міліції, не знайшли свого підтвердження при проведенні перевірки прокуратурою з питань нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті Київської області. По результатам даної перевірки була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо слідчого СВ ЛВ на ст. Київ Пасажирський ОСОБА_19 Крім того, суд враховує, що при проведенні очної ставки між ним та ОСОБА_5 від 21.04.2011 р. він давав покази, як йому казала слідча,а він підписав вказаний протокол, тому, що злякався. т. я. на нього кричав якийсь чоловік, був присутній законний представник ОСОБА_7

Органами досудового слідства дії підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 кваліфіковано за ст. 187 ч.2 КК України, як умисні протиправні дії, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб (розбій).

Органами досудового слідства дії підсудного ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 304 ч.1 КК України, як умисні протиправні дії, що виразились у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність.

Органами досудового слідства дії підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_7 кваліфіковано за ст. 296 ч.4 КК України, як умисні протиправні дії, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що

супроводжувалось особливою зухвалістю, (хуліганство), спеціально пристосованим

предметом для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

Суд вважає таку кваліфікацією правильною.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених підсудними злочинів, особи винних, обставини, що помякшують та обтяжують їх відповідальність.

Так, суд враховує, що підсудні скоїли тяжкі злочини.

Як особа підсудний ОСОБА_5 характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий, скоїв злочин находячись на випробувальному терміні.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, повторність та рецидив злочинів.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного є зявлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину.

Як особа підсудний ОСОБА_6 характеризується за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного є зявлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку

Як особа підсудний ОСОБА_7 характеризується за місцем навчання посередньо, за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, навчається в середній школі.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного є зявлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Суд виключає з обставин, що обтяжують покарання підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обтяжуючу обставину «вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою», т. я. дана обставина є кваліфікуючою за ст. 187 ч.2 КК України.

Враховуючи викладені обставини та особи підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_5, суд вважає, що виправлення підсудних не можливе без ізоляції їх від суспільства, тому підсудним слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

При обранні покарання щодо підсудного ОСОБА_6 суд враховує дані про особу, помякшуючи обставини по справі і знаходить за необхідне застосувати щодо підсудного ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, передбаченої за даний злочин з наступних підстав. Так, суд враховує те, що ОСОБА_6 характеризується позитивно, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, зявився із зізнанням, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, повністю одноособово відшкодував завдані матеріальні збитки в розмірі 7240 грн., які були завдані діями всіх трьох підсудних, також повністю відшкодував моральні збитки в розмірі 17 000 грн.

Таким чином, в судовому засіданні були встановлені декілька вище перерахованих обставин, що помякшують покарання підсудного і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та обумовлюють застосування судом ст.69 КК України.

Враховуючи вищенаведене та думку потерпілого, який просив не позбавляти підсудного волі, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а тому можливо, призначивши підсудному покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити його від відбування покарання із випробуванням та із наданням іспитового строку. Суд вважає дане покарання необхідним та достатнім для виправлення підсудних та попередження скоєння ними нових злочинів. В звязку з вищенаведеним, суд не застосовує до підсудного додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Дані покарання суд вважає необхідними та достатніми для виправлення підсудних та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що у підсудного ОСОБА_5 має місце сукупність злочинів та сукупність вироків, а у підсудного ОСОБА_7 сукупність злочинів, то суд призначає їм покарання у відповідності до ст. 70, 71 КК України.

Потерпілими ОСОБА_8 по даній справі заявлений позов про стягнення з підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на його користь по 17 000 грн. з кожного за завдання моральної шкоди.

Суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, оскільки потерпілий переніс нервовий стрес в звязку з завданими тілесними ушкодженнями, а в подальшому і з проведенням слідчих дій. В звязку з даними подіями він усвідомлює, що став предметом обговорювання оточуючих, що також вплинуло на його моральний стан. На тривалий час потерпілий змінив спосіб свого життя в звязку з необхідністю лікування. Суд вважає, що розмір відшкодування відповідає ступеню моральних страждань потерпілого, а тому задовольняє позов в повному обсязі.

Речовими доказами суд розпоряджається у відповідності із ст. 81 КПК України. Судові витрати по справі відсутні.

Підсудному ОСОБА_5 в строк відбутого покарання враховується час тримання його під вартою під час досудового та судового слідства, запобіжний захід підсудним ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишається без змін. Запобіжний захід підсудному ОСОБА_7 суд змінює з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна з відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 304 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_5 призначити у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного підсудному на праві особистої власності майна та відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком від 23.02.2010 р. Бородянського районного суду Київської області за ст. 309 ч. 2 КК України, остаточну міру покарання ОСОБА_5 призначити у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна та відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, тобто з 28.01.2011 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні підсудного залишити без зміни тримання під вартою в СІЗО № 13 Державної Пенітенціарної Служби України.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна з відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_7 призначити у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного підсудному на праві особистої власності майна та відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні підсудного змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою в СІЗО № 13 Державної Пенітенціарної Служби України, взявши його під варту в залі суду.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. завданої моральної шкоди.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України та призначити йому покарання цій статті з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_6:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

- періодично зявлятись до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_6 залишити без зміни підписка про невиїзд.

Речові докази по справі: куртку передану ОСОБА_8 залишити потерпілому.

На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подана апеляція протягом 15 діб із моменту проголошення вироку, а підсудними - в той же строк із моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_20