Справа №11-657/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня 28 дня колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого: Гончарова М.В.,

суддів: Крамаренка В.І., Забари І.К.,

з участю прокурора: Кравцової Л.М.,

засудженого: ОСОБА_2,

потерпілого: ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 2 листопада 2010р.

яким ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, українець, уроженець с. Дубовязівка Конотопського району Сумської області, мешканець с. Іволжанське Сумського району Сумської області, відповідно ст. 89 КК України раніше не засуджувався,

засуджений за ст. 125 ч. 2 КК України до штрафу в розмірі 1500 гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування: матеріальної шкоди - 500 гривень, моральної шкоди - 4000 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за вчинення злочину за слідуючих обставин.

15 травня 2010 року між малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стався конфлікт в ході якого останній наніс удари ОСОБА_4, заподіявши їй тілесні ушкодження, про що вона розповіла своєму батькові ОСОБА_3

29 травня 2010 року, близько 19 год. ЗО хв. ОСОБА_3 знаходився поблизу магазина в с. Іволжанське Сумського району Сумської області, куди на автомобілі підїхав ОСОБА_2 разом зі своїм сином. Під час розмови ОСОБА_2 почав дорікати ОСОБА_3 в тому, що він не дозволяє його сину ОСОБА_6 гуляти по с. Іволжанське. ОСОБА_3 заперечуючи цей факт нагадав ОСОБА_2 про те, що його син ОСОБА_6 побив його доньку ОСОБА_4. Нічого не пояснюючи, ОСОБА_2 став умисно наносити удари кулаком ОСОБА_3 в різні частини тіла: обличчя, потилицю, живіт, а потім схопив за шию та став давити доки ОСОБА_7 не вирвався від нього. Внаслідок побиття потерпілому ОСОБА_3 були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 вказує, що вказаного злочину не вчиняв, але суд розглядаючи справу на його доводи про непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не звернув уваги. Він критично відноситься до показів свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 так як вони знаходяться в дружніх стосунках з ОСОБА_3, але перебували від місця конфлікту на відстані 100 метрів, а тому не могли все достовірно бачити. Свідок ОСОБА_10 бачив сліди побоїв у потерпілого, але причину їх виникнення пояснив зі слів потерпілого.

Крім цього він зазначив, що потерпілий звернувся до медичного закладу лише через 5 днів після конфлікту, а тому тілесні ушкодження він міг отримати і при інших обставинах ніж суд вказав у вироку. Суд, приймаючи рішення про стягнення з нього розмір моральної шкоди не врахував всі обставини справи та поведінку потерпілого. За таких обставин, він прохає вирок суду скасувати як незаконний, та прийняти рішення про його виправдання.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_2 який підтримав подану апеляцію, потерпілого ОСОБА_3 який заперечував проти поданої апеляції потерпілого, прокурора Кравцову Л.М. яка вважала вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи які викладені в апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Викладені у вироку суду висновки щодо доведеності ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин викладених у вироку підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які перевірено в судовому засіданні в установленому кримінально-процесуальним законодавством порядку.

Вказівки ОСОБА_2 про те, що він не заподіював потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, а лише з ним вів розмову, перевірялись в судовому засіданні суду першої інстанції, і вони не знайшли свого підтвердження. Більше того суд навів докази, якими ці доводи спростовуються.

Так, потерпілий ОСОБА_3 вказав, що 15 травня 2010 року його донька розповіла, що її побив ОСОБА_5 та показала подряпини на тілі. Через 1-2 дні він разом з донькою пішов до ОСОБА_5 і розповів дружині

ОСОБА_5 про неправомірну поведінку її сина, але вона почала кричати на нього і він залишив їх подвіря. 29 травня 2010 року, близько 19 годин він разом з дружиною та донькою знаходились біля магазину в с. Іволжанському. Поряд з ними знаходились їх односельці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В цей час на автомашині, до магазину підїхав ОСОБА_5 і підізвавши його до себе став запитувати, чому він ОСОБА_3 не дозволяє його сину ОСОБА_6 їздити на велосипеді по селу. Він став пояснювати виниклу ситуацію, але ОСОБА_5 не дослухавши його став наносити удари кулаком йому в шию, живіт, потилицю, а потім схопив за шию і став давити руками, але він вирвався від нього. В цей же день він зателефонував в міліцію і повідомив про виниклий конфлікт. У звязку з тим, що дільничний інспектор, як це обіцяв черговий, до нього не зявився він поїхав в міліцію, де написав відповідну заяву.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 29.05.2010 року, близько 19 год. вона знаходячись неподалік магазину в їх селі і спостерігала за пожежною. Повернувшись в сторону вона побачила як ОСОБА_5 наносить удари кулаком в обличчя та груди ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_9 вказала, що близько 19 год. 30 хв. 29.05.2010 року вона вийшла з двору на вулицю і спостерігала за пожежею. Потім вона побачила як до магазину на автомобілі підїхав ОСОБА_5 . Підійшовши до ОСОБА_3, ОСОБА_2 став розмовляти, а потім наніс потерпілому удари кулаком в обличчя, груди, живіт. Вона все це бачила, так як знаходилась від місця події на відстані 15-20 метрів.

Свідок ОСОБА_10 вказав, що в кінці травня 2010 року побачив ОСОБА_3 який під час проведення інструктажу прикривав обличчя рукою. Коли він запитав у нього, що сталося, ОСОБА_3 повідомив, що в нього стався конфлікт з односельцем і той його побив. На обличчі потерпілого він помітив синці.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що разом з ОСОБА_2 та його сином підїхали на автомашині до магазину в с. Іволжанське. Син ОСОБА_2 розповів батькові, що біля магазину стоїть дядько, який не дає йому гуляти. Він бачив як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стояли неподалік магазину та розмовляли на підвищених тонах і махали руками.

З висновку судово-медичної експертизи вбачається, що у ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких, що потягли короткочасний розлад здоровя ( а.с. 29).

Суд зберігаючи обєктивність та неупередженість, визнав покази потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 які вони давали в судовому засіданні логічйими та послідовними, оскільки вони узгоджуються між собою і такими, що обєктивно свідчать про заподіяння ОСОБА_2 потерпілому тілесних ушкоджень, та вірно розцінив покази ОСОБА_2 про його не причетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому як обраний ними спосіб захисту з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладені джерела доказів не викликали сумнівів у суду першої інстанції, з ними погоджується й колегія суддів, а тому доводи засудженого ОСОБА_2 про непричетність його до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, які викладені в апеляції, не заслуговують на увагу.

Таким чином знаходячи висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя потерпілому ОСОБА_3 правильним, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 також вірно кваліфіковані за ст. 125 ч. 2 КК України.

Покарання засудженому ОСОБА_2 судом призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставин, що помякшують покарання, а тому колегія суддів вважає, що йому призначено покарання необхідне і достатнє для його виправлення.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про відшкодування на його користь заподіяної йому моральної шкоди з засудженого, суд на переконання колегії суддів виходив з принципу розумності та справедливості.

При цьому суд врахував моральні, психічні та фізичні страждання понесені потерпілим як під час заподіяння йому тілесних ушкоджень, та і після, що порушило його звичну нормальну життєву діяльність.

Таким чином вказані обставини свідчать про безпідставність доводів засудженого ОСОБА_2 які викладені в апеляції.

Зважаючи на це, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни постановленого по справі вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 2 листопада 2010 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 - без задоволення.

Головуючий: Гончаров М.В.,

Судді: Крамаренко В.І., Забара І.К.