В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0003673 від 13.08.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої:

- 11.06.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2014 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, вирок набув чинності 13.07.2015 року.
ОСОБА_5 , будучи особою, засудженою до сплати штрафу, достовірно знаючи про винесений відносно неї вирок та призначене згідно вироку покарання у вигляді штрафу, а також усвідомлюючи, що згідно з ст. 26 КВК України, вона зобов`язана сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу, маючи прямий умисел на невиконання призначеного покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, діючи умисно, з метою ухилення від покарання, в період часу з 13.07.2014 року до вересня 2015 року не сплатила штраф, тим самим ухилилась від призначеного покарання.
У відповідності до ч. 1 ст. 474 КПК України, до суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 17.09.2015 року, укладена між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .
Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у вигляді 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Із запропонованим видом і строком покарання ОСОБА_5 погодилася.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_5 визнала себе винною у інкримінованому їй злочині, щиро покаялася у скоєному, підтвердила вчинення злочину при викладених вище обставинах.
У судовому засіданні обвинувачена вказала, що вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474, ч.2 ст.473 КПК України, які їй були роз`яснені судом в ході судового засідання, а також розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
На підставі пояснень обвинуваченої і прокурора, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального злочину за ч. 1 ст. 389 КК України, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, та її дії судом кваліфіковані, як ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд визнає її щире каяття, сприяння розкриттю злочину, сплату штрафу за вироком суду під час розгляду справи у суді.
Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , яка раніше засуджена, за місцем мешкання характеризується задовільно, вину у скоєнні злочину визнала повністю, на обліку в КУ „ОКНД не перебуває, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням тривалістю 1 рік.
Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судом не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 17.09.2015 року по обвинувальному акту в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003673 від 13.08.2015 року за ч. 1 ст. 389 КК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу систему про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої системи.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1