Справа № 357/9096/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1247/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 10.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
10 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю:
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривохиженці, Муровано-Куриловецького району Вінницької області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки, -

В С Т А Н О В И Л А :

вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки, та покладені обов`язки, передбачені п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України. Цим же вироком вирішенні питання про речові докази та процесуальні витрати.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити в бік пом`якшення в частині призначення додаткового покарання і не застосовувати до нього позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що призначене судом першої інстанції додаткове покарання, є несправедливим внаслідок його суворості. Суд не дав належної оцінки тій обставині, що потерпіла та її донька просили суд не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , 22 квітня 2015 року близько 17 год. 00 хвилин, керуючи автомобілем «SKODA FABIA» д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись по примикаючому проїзду до вул. Мельника у м. Біла Церква в напрямку вул. П. Запорожця, перед виїздом з прилеглої території на головну дорогу вул. Петра Запорожця, поблизу буд. № 85, в порушення п.п.1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.2 «Правил дорожнього руху України», не дав дорогу мопеду «SAVAGE 50 CC», під керуванням ОСОБА_8 , котрий рухався по головній дорозі вул. П. Запорожця в напрямку до вул. Мельника, і допустив зіткнення керованого ним автомобіля з мопедом на смузі руху останнього.

В результаті зіткнення транспортних засобів, водій мопеда ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом, порушив п.п.1.3, 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.2 «Правил дорожнього руху України», що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої, водій іншого транспортного засобу ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого. Розгляд справи в суді першої інстанції проводився за правилами ст. 349 КПК України.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 дотримався вимог вищезазначеної норми кримінального закону, врахувавши при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, має на утриманні хвору матір похилого віку та відсутність у нього судимостей. Судом були враховані обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого визнання ним своєї вини та щире каяття, а також добровільне повне відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Суд першої інстанції дав належну оцінку заявам потерпілих про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та їх проханню не застосовувати щодо нього суворе покарання.

Врахувавши зазначене вище, суд першої інстанції застосував приписи ст. 75 КК України, та звільнив ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком.

На думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності.

Обґрунтовуючи свої вимоги про пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, а саме - не застосовувати до нього позбавлення права керування транспортними засобами, обвинувачений зазначив, що призначене покарання є несправедливим внаслідок його суворості, з чим колегія суддів погодитись не може.

Як зазначено у ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку колегії суддів, застосування додаткового покарання відповідає вимогам закону, а оскільки воно є мінімальним, то і засадам справедливості та розумності.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання, призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді