Справа №11-567/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Безверхого О.М.,

суддів Захарченка О.П., Олійника В.Б.,

з участю прокурора Савостьянової Л.В.,

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 21 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, мешканець міста Суми, раніше не судимий

засуджений за ч.2 ст. 296 ЮС України - до 1 року обмеження волі,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянин України, мешканець міста Суми, раніше не судимий

засуджений за ч.2 ст. 296 ЮС України - до 1 року обмеження волі,

а також судом стягнуто з засуджених в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_6 8070грн. на відшкодування майнової шкоди та на виконання вимог ст.81 КК України вирішена доля речових доказів,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнані винними і засуджені за вчинення такого злочину.

20 березня 2010 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, будучи пасажирами рейсового автобуса за маршрутом " Суми-Могриця" , спільними умисними діями групою осіб, проявляючи явну неповагу до існуючих норм поведінки в суспільстві і прагнучи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб та протиставити себе іншим громадянам, незважаючи на наявність в салоні автобуса значної кількості людей, в тому числі - дітей і осіб похилого віку, І протягом всього слідування автобуса за вищевказаним маршрутом, розпиваючи спиртні напої та грубо порушуючи громадський порядок, голосно нецензурно висловлювалися, не реагуючи на правомірні зауваження інших пасажирів, а також безпосередньо після виходу з автобуса на зупинці в селі Могриця Сумського району, продовжуючи порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та проявляючи особливу зухвалість, у відповідь на зауваження водія автобуса ОСОБА_6 щодо залишення ними сміття в салоні автобуса продовжили висловлюватися нецензурними словами, ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_6 удар головою в область лобної частини обличчя, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров"я, та наніс виконувавшому обов'язки кондуктора зазначеного рейсового автобуса ОСОБА_5 удар рукою в обличчя, внаслідок чого потерпілому було спричинено фізичну біль, а ОСОБА_3, також умисно діючи спільно з ОСОБА_2, наніс виконувавшому обов'язки кондуктора зазначеного рейсового автобуса ОСОБА_5 удар рукою в обличчя, внаслідок чого потерпілому було спричинено фізичну біль. Протиправні дії ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були припинені лише спільними зусиллями потерпілих і пасажирів автобуса, в тому числі - внаслідок застосування засобу самозахисту - сльозогінного газу.

За вищевказаних обставин діями ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що виразилися у вчиненні групою осіб грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, був також порушений нормальний графік роботи громадського транспорту в частині рейсового руху автобуса сполученням "Суми-Могриця".

У поданих апеляціях засуджені ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх захисник ОСОБА_4, відповідно, не заперечують проти кваліфікації дій засуджених, але вважають призначене судом покарання занадто суворим, просять вирок суду змінити, пом"якшивши покарання із застосуванням ст. 75 КК України з урахуванням того, що засуджені раніше не судимі, мають молодий вік, розкаюються у вчиненому, частково відшкодували заподіяну ними шкоду, мають постійну роботу та намір відшкодувати заподіяну ними шкоду в повному обсязі, позитивно характеризуються, ОСОБА_2 має незадовільний стан здо-ров"я, ОСОБА_3 мешкає з матір"ю, що перебуває на пенсії і за станом здоров"я потребує сторонньої допомоги, а також з урахуванням думки потерпілих, які не наполягали на суворості покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 у своїй апеляції, просить вирок суду змінити, пом"якшивши призначене засудженим покарання, як занадто суворе.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджених, які підтримали свої апеляції та апеляції захисника і потерпілого, думку прокурора про залишення апеляцій засуджених, захисника і потерпілого без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що зазначені апеляції задоволенню не підлягають.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на доказах, які зібрані і розглянуті у передбаченому законом порядку та яким судом дана належна оцінка.

Покарання як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в межах санкції ч.2 ст. 296 КК України, яка передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на строк до 4 років, з урахуванням тяжкості вчиненого ними злочину, даних про осіб винних, які раніше не судимі характеризуються в цілому задовільно, пом'якшуючих покарання обставин, якими суд визнав розкаяння винних у вчиненому, їх молодий вік, відсутність у них судимостей у минулому, те, що ОСОБА_3 мешкає з матір"ю, яка перебуває на пенсії, а також обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

У справі відсутні обставини, які б унеможливлювали відбування засудженими покарання у виді обмеження волі.

З урахуванням викладеного, вбачається, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_2 і ОСОБА_3 покарання, яке є найбільш м'Якими за видом і строком з передбачених санкцією ч.2 ст.296 КК України покарань, а також яке є справедливими, необхідними та достатніми для виправлення засуджених, попередження нових злочинів.

Разом з цим, з огляду на обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від відбування призначеного їм покарання.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 21 вересня 2010 року відносно ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляції засуджених, захисника і потерпілого - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_1 ОСОБА_8