Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8876/15-к
Провадження № 1-кп/490/597/2015
У Х В А Л А
13 листопада 2015 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Березине Тарутинського району Одеської області, є українцем, громадянином України, -

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 407 Кримінального Кодексу України, -,

В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він

7 листопада 2014 року не з`явився у розташування військової частини НОМЕР_1 , де мав проходити службу, та був відсутнім на службі до 28 січня 2015 року.
Ці дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за частиною 3 статті 407 Кримінального Кодексу України - як ухилення від призову за мобілізацією.

Під час досудового розслідування - 19 березня 2015 року - між обвинуваченим та прокурором укладена угода про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість, та сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді арешту на гауптвахті строком на 1 місяць.

У підготовче засідання з питання у справі прокурор та обвинувачений двічі не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Після дослідження наданих у попереднє засідання документів суд доходе висновку про те, що надана угода не підлягає затвердженню судом за такого.

По-перше, відповідно до пункту 9 частини 2 статті 52 КПК України в редакції, чинній з 4 березня 2015 року, у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості участь захисника у розгляді кримінального провадження з моменту ініціювання укладення угоди є обов`язковою.

В цьому ж випадку матеріали справи свідчать, що угода між сторонами була укладена 19 березня 2015 року, але - без участі захисника.

По-друге, відповідно до статті 472 КПК України у разі укладання угоди про визнання винуватості сторони можуть погодити покарання в межах санкції відповідної статті, а також звільнення обвинуваченого від призначеного таким чином покарання з випробуванням. При цьому призначення сторонами покарання поза межами санкцій відповідних статей, зокрема - із застосуванням вимог статті 69 Кримінального Кодексу України, діючим законодавством не передбачене.

По-третє, сама по собі неодноразова неявка сторін угоди у судове засідання свідчить про їх небажання укладати угоду, отже - на відсутність добровільності під час її укладання.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 7 статті 474 КПК України у разі, якщо умови угоди не відповідають вимогам закону, під час її укладання були допущені порушення вимог процесуального закону та існують сумніви у добровільності сторін під час її укладання суд має відмовити у затвердженні угоди та ухвалити про продовження досудового розслідування по справі.

Керуючись ст. 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У затверджені угоди про визнання винуватості у кримінальному провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336Кримінального Кодексу України - відмовити.
Ухвалити про продовження досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Пояснити сторонам, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_5 =

14.11.2015