справа № 588/1464/15-к
провадження № 1-кп/588/15/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючого - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисників обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілої - ОСОБА_14 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянець кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дрезден ФРН, громадянин України, неодружений, непрацюючий, з середньою спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, громадянин України, неодружений, непрацюючий, без освіти, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 13 листопада 2014 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, відбув покарання 21 січня 2015 року,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и в :
У вечірній час, 09 липня 2015 року, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , маючи корисливу мету щодо особистого незаконного збагачення, домовилися між собою про спільне таємне викрадення майна, належного ОСОБА_14 , яка є людиною похилого віку та проживає у домогосподарстві розташованому за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до попередньої домовленості вони заздалегідь узгодили між собою свої злочинні дії та з метою реалізації плану вчинення злочину, відповідно до розподілених ролей, визначились, що ОСОБА_10 , виконуючи роль пособника, на території вказаного домогосподарства мав вести спостереження за обстановкою перед скоєнням крадіжки та під час її вчинення для забезпечення реалізації спільного умислу, а у разі необхідності мав попередити спільника про загрозу втручання сторонніх осіб, які могли б їх затримати чи стати свідками злочину, таким чином сприяючи вчиненню кримінального правопорушення, шляхом усуненням перешкод для доведення злочину до кінця. У свою чергу ОСОБА_11 виконуючи роль виконавця мав вчиняти безпосередні дії щодо заволодіння грошима та іншим цінним майном належним ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заздалегідь спланували, що їхні дії з викрадення майна, належного ОСОБА_14 мають бути таємними. Зокрема, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розраховували на те, що ОСОБА_14 зранку сама відчинить вхідні двері і вийде з будинку, що дасть можливість залишаючись непоміченим для останньої проникнути до будинку та викрасти належне їй майно.
Відтак, реалізуючи свій корисливий мотив, направлений на заволодіння чужим майном, 10 липня 2015 року, близько 04 години, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 незаконно проникли через присадибну земельну ділянку на територію загородженого подвір`я домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , відчинивши хвіртку у паркані та знаходячись на території двору, діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_11 залишився чекати неподалік вхідних дверей будинку, а ОСОБА_10 пішов до паркану вказаного господарства, з боку вулиці. При цьому, за вказаного розташування ОСОБА_10 був позбавлений можливості спостерігати дії, які вчиняє ОСОБА_11 .
У подальшому, того ж дня, близько 05 години, ОСОБА_11 вчиняючи дії спрямовані на викрадення майна належного ОСОБА_14 , про що попередньо домовився з ОСОБА_10 , вийшов за межі домовленості з останнім, щодо таємного характеру цих дій та дочекавшись, коли власниця господарства ОСОБА_14 зсередини відчинила вхідні двері будинку АДРЕСА_3 , вчинив напад на неї з метою заволодіння належним їй майном, під час якого силоміць штовхнув двері, від чого ОСОБА_14 впала на підлогу будинку.
В цей самий час, ОСОБА_10 , сприяючи вчиненню кримінального правопорушення, шляхом усуненням перешкод, з метою реалізації розподілених функцій продовжував вести спостереження за обстановкою навколо вказаного господарства, забезпечуючи виконання узгоджених дій та впевненість ОСОБА_11 у тому, що він має можливість довести до кінця спільний умисел.
Розуміючи це, та маючи впевненість, що його дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, ОСОБА_11 вчиняючи злочинні дії, що не охоплювалися спільним умислом, незаконно проникнувши до будинку, під час нападу, поєднаного з насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_14 , завдав їй кілька ударів кулаками в область голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани в тім`яній ділянці голови зліва та забійно-рваних ран в області вушної раковини, що за тривалістю розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього, доводячи до кінця спільний з ОСОБА_10 злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 почав шукати гроші у кишенях одягу ОСОБА_14 , де і знайшов та вилучив кошти в сумі 1300 (одна тисяча триста) грн.
У подальшому, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 залишили територію домогосподарства ОСОБА_14 , забравши з собою викрадені гроші у вказаній сумі, якими розпорядилися на власний розсуд.
Продовжуючи свої злочинні дії, у вечірній час 13 липня 2015 року, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , маючи корисливу мету щодо особистого незаконного збагачення, знову заздалегідь вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на таємне заволодіння майном ОСОБА_14 , узгодивши між собою план вчинення злочину, відповідно до якого, як і попереднього разу, ОСОБА_10 виконуючи роль пособника, на території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . мав вести спостереження за обстановкою перед скоєнням крадіжки та під час її вчинення для забезпечення реалізації спільного умислу, а у разі необхідності мав попередити спільника про загрозу втручання сторонніх осіб, які могли б їх затримати чи стати свідками злочину, таким чином сприяючи вчиненню кримінального правопорушення, шляхом усуненням перешкод для доведення злочину до кінця. У свою чергу ОСОБА_11 виконуючи роль виконавця мав вчиняти безпосередні дії щодо таємного заволодіння грошима та іншим цінним майном ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розраховували на те, що ОСОБА_14 зранку сама відчинить вхідні двері і вийде з будинку, що дасть можливість залишаючись непоміченим для останньої проникнути до будинку та викрасти належне їй майно.
Визначивши план вчинення злочину ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , 14 липня 2015 року, близько 04 години, реалізуючи свій злочинний намір, маючи корисливу мету щодо особистого незаконного збагачення, повторно незаконно проникли через присадибну ділянку на територію до загородженого подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 , відчинивши хвіртку у паркані.
Знаходячись на території двору, діючи згідно з розподіленими ролями, ОСОБА_10 зайняв позицію біля паркану навпроти будинку, а ОСОБА_11 біля вхідних дверей зазначеного будинку.
Після цього, ОСОБА_11 , вчиняючи дії спрямовані на викрадення майна належного ОСОБА_15 , про що попередньо домовився з ОСОБА_10 , вийшов за межі домовленості з останнім, щодо таємного характеру цих дій та дочекавшись, коли ОСОБА_14 близько 05 години того ж дня, з середини відчинила вхідні двері будинку АДРЕСА_3 , вчинив напад на неї з метою заволодіння належним їй майном, під час якого силоміць штовхнув двері, від чого ОСОБА_14 впала на підлогу будинку.
В цей час, ОСОБА_10 , сприяючи вчиненню кримінального правопорушення, шляхом усуненням перешкод, з метою реалізації розподілених функцій здійснював спостереження за обстановкою навколо вказаного господарства, забезпечуючи виконанням узгоджених дій та впевненість ОСОБА_11 у тому, що він має можливість довести до кінця спільний умисел.
Розуміючи це, та маючи впевненість, що його дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, продовжуючи вчиняти злочинні дії, що не охоплювалися спільним умислом, ОСОБА_11 , незаконно проникнувши до будинку, під час нападу, поєднаного з насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_14 завдав їй удар кулаком в область голови та заламав їй обидві руки за спину, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: рани в тім`яній ділянці голови медіально, рани в тім`яній ділянці голови справа, що за тривалістю розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; а також повного поперечного перелому медіальної третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, повного медіально-дорсального вивиху лівого передпліччя, що за тривалістю розладу здоров`я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Після цього, доводячи до кінця спільний з ОСОБА_10 злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 почав шукати гроші і цінності у приміщенні жилого будинку, де і знайшов та вилучив грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча триста) грн., які зберігались під матрацом, що знаходився на ліжку розташованому в кімнаті будинку.
У подальшому, ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_11 , залишили територію домогосподарства ОСОБА_14 , забравши з собою викрадені гроші у вказаній сумі, якими розпорядилися на власний розсуд.
Вина обвинувачених у вчиненні злочинів, за обставин встановлених судом, доводиться показаннями самих обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , допитаних в ході судового розгляду кримінального провадження.
Так, допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину за обставин встановлених судом визнав повністю та надав суду показання, згідно яких на початку липня 2015 року, він разом з ОСОБА_11 , приїхав із с. Руднівка Новосанжарського району Полтавської області до с. Боромля Тростянецького району Сумської області, де зупинились у співмешканки останнього ОСОБА_16 . У ході спільної бесіди ОСОБА_16 повідомила їм, що у домогосподарстві розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , сама проживає ОСОБА_14 , яка є людиною похилого віку, а тому в цьому домогосподарстві вони можуть викрасти гроші. Дізнавшись про те, що таким чином, можна заробити грошей він разом з ОСОБА_11 9 липня 2015 року домовився, що рано вранці, наступного дня вони підуть викрадати гроші у домогосподарстві цієї бабусі. У подальшому, 10 липня 2015 року, рано вранці, коли ще було темно на вулиці, вони взявши завчасно підготовлені для вчинення крадіжки перчатки, зайшли через присадибну земельну ділянку на територію загородженого подвір`я домогосподарства ОСОБА_14 де зробили спробу проникнути у будинок шляхом пошкодження вікна. Проте, оскільки в будинку увімкнулось світло, вони злякались та втекли, розуміючи, що таким чином, їх можуть виявити. Далі, цього ж дня, не залишаючи наміру викрасти грошові кошти з будинку ОСОБА_14 , вони спланували, що дочекавшись, коли вранці господарка сама відчинить вхідні двері і вийде з будинку, вони, залишаючись непоміченими для останньої, зможуть проникнути до будинку та викрасти належні їй грошові кошти. При цьому, вони вирішили, що він ( ОСОБА_10 ) мав залишатись біля огорожі домогосподарства та вести спостереження, щоб у разі необхідності попередити про наближення сторонніх осіб, а ОСОБА_11 мав викрасти кошти з будинку ОСОБА_14 . Для цього, ОСОБА_11 сховався біля вхідних дверей будинку та чекав коли ОСОБА_14 вийде на вулицю, а він, в цей час, пішов до огорожі домогосподарства, дивитись щоб ніхто зі сторонніх їх не побачив. При цьому на місці, де залишився спостерігати, він не міг бачити, що робив ОСОБА_11 , оскільки знаходився на відстані близько 100 м. від вхідних дверей до будинку. Далі, все що він бачив, так це те, як у будинку увімкнулось світло та відкрились двері. Через деякий час, а саме близько 15-20 хвилин, ОСОБА_11 вийшовши з домогосподарства направився до нього та повідомив, що кошти він знайшов, після чого, вони разом пішли через городи додому. Скільки саме коштів було викрадено, ОСОБА_11 йому не повідомляв, як і про те, що під час крадіжки побив ОСОБА_14 . Всі викрадені гроші у подальшому ОСОБА_11 віддав своїй співмешканці ОСОБА_16 , яка порахувала та сказала, що їх було 1300 грн.
Через декілька днів, вони знову вирішили здійснити крадіжку з будинку де проживає ОСОБА_14 , оскільки вважали, що в її будинку ще могли залишатись гроші. Вчинення крадіжки другого разу, за їх домовленістю, мало відбуватись таким же самим чином, як і попереднього разу,тобто дочекавшись, коли вранці ОСОБА_14 сама відчинить вхідні двері і вийде з будинку, ОСОБА_11 , залишаючись непоміченим для останньої, мав проникнути до будинку та викрасти належні їй грошові кошти, а він в цей час повинен був залишатись біля огорожі домогосподарства та вести спостереження, щоб у разі необхідності попередити про наближення сторонніх людей. Таким чином, 14 липня 2015 року, рано вранці, вони знову взявши завчасно підготовлені для вчинення крадіжки перчатки, зайшли через присадибну земельну ділянку на територію загородженого подвір`я домогосподарства ОСОБА_14 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 . Далі ОСОБА_11 сховався біля вхідних дверей будинку та чекав коли ОСОБА_14 вийде на вулицю, а він ( ОСОБА_10 ), в цей час, пішов до огорожі домогосподарства дивитись щоб ніхто зі сторонніх людей їх не побачив. Проте, цього разу, він з місця де залишився спостерігати вже зміг побачити, що ОСОБА_11 , після того як у будинку увімкнулось світло та відкрились двері, штовхнув ці двері плечем, унаслідок чого ОСОБА_14 , яка їх відкривала впала на підлогу. Також він побачив, що ОСОБА_11 наніс їй декілька ударів в ділянку голови. Після цього, двері за ним зачинились і подальші його дії він не бачив. Приблизно через 20 хвилин ОСОБА_11 вийшовши з домогосподарства, направився до нього та повідомив, що кошти він знайшов, після чого вони разом пішли через городи додому. Скільки саме коштів в цей раз було викрадено ОСОБА_11 йому також не повідомляв та знову віддав їх своїй співмешканці ОСОБА_16 , яка порахувавши сказала, що їх було 1500 грн.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину за обставин встановлених судом також визнав повністю та частково змінивши свої показання, які він надавав під час досудового розслідування та на початку судового розгляду кримінального провадження, надав суду показання аналогічні тим, що і обвинувачений ОСОБА_10 , додатково вказавши, що 10 липня 2015 року до будинку ОСОБА_14 він проник штовхнувши плечем вхідні двері, які вона відкривала, внаслідок чого ОСОБА_14 впала на підлогу. Після цього, він наніс їй декілька ударів в ділянку голови, зайшов до кімнати будинку та почав шукати гроші у її одязі де їх і знайшов. Скільки саме коштів там було він точно не знає, бо не вміє рахувати. Під час викрадення коштів з будинку ОСОБА_14 вдруге, тобто 14 липня 2015 року, він також проник до будинку штовхнувши плечем вхідні двері, які відкривала ОСОБА_14 , внаслідок чого остання, як і попереднього разу, впала на підлогу. Після цього, він завдавши їй удар кулаком в область голови та заламавши руки за спину почав шукати гроші у кімнатах будинку. Знайшовши гроші під матрацом, що лежав на ліжку, він залишив будинок. Як і першого разу, кількість викрадених грошей йому була не відома. В обох випадках, їх попередня домовленість із ОСОБА_10 щодо викрадення коштів з будинку ОСОБА_14 передбачала лише таємне їх викрадення, а про вчинення нападу на ОСОБА_14 та її побиття вони не домовлялись. Намір застосувати силу до ОСОБА_14 у нього ( ОСОБА_11 ), як першого так і другого разу, виник вже безпосередньо під час вчинення злочину, а саме тоді, коли він чув як ОСОБА_14 відчиняє двері до будинку.
Крім показань самих обвинувачених їх вина у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом також доводиться показаннями потерпілої та свідків.
Так, допитана в ході судового розгляду кримінального провадження як потерпіла ОСОБА_14 надала суду показання, згідно з якими вночі, близько третьої години 10 липня 2015 року, вона спочатку почула, а потім і побачила як якийсь чоловік намагається проникнути у вікно належного їй будинку. Злякавшись, вона увімкнула світло та схопила топор, після чого той чоловік втік. Дочекавшись до ранку, вона відчинила двері будинку на вулицю і в цей час на неї напав чоловік. Внаслідок нападу вона впала на підлогу, після чого той чоловік на голову кинув їй рушник, декілька раз вдарив по голові та наказав їй віддати гроші. Потім він став шукати гроші у карманах на її одязі, та знайшовши їх втік. Ще один напад на неї стався зранку 14 липня 2015 року, коли вона, як і попереднього разу, відчиняла двері будинку на вулицю. Внаслідок нападу вона впала на підлогу у коридорі будинку, після чого нападник вдарив її кілька раз по голові та став викручувати руки. Потім він став шукати гроші у будинку та знайшовши їх втік. Під час обох нападів вона бачила лише одного чоловіка та чула один і той самий голос.

Допитана як свідок ОСОБА_17 ствердила, що її мати - ОСОБА_14 , проживає сама у домогосподарстві, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 . Доходи матері складаються з її пенсії в розмірі близько 1100 грн. та грошей отриманих з продажу молока. 11 липня 2015 року мати зателефонувала їй, просила приїхати та повідомила, що її побили. Наступного дня вона приїхавши до матері побачила, що її лице було синє від побоїв, а сама мати скаржилась на біль у голові. Також, у ході розмови мати повідомила, що її побив якийсь чоловік в коридорі власного будинку, після чого, з карману її одягу витягнув гроші і втік. У будинку все було як завжди, обстановка не була порушена. Побувши з матір`ю деякий час вона порадила їй звернутись до дільничного інспектора міліції, а сама поїхала додому, оскільки поспішала на роботу. У подальшому, 14 липня 2015 року, до неї зателефонувала сусідка матері - ОСОБА_18 та повідомила, що ОСОБА_14 побили, їй викликали скору та повезли до лікарні. Приїхавши того ж дня до лікарні вона дізналась від матері, що її знов побив якийсь чоловік у чорному одязі. На обличчі матері були сліди побиття, а руки були вивернуті. У будинку того дня вона побачила калюжу крові, всі речі були розкидані. Крім грошей з будинку також зникли мобільні телефони та заховані у ліжку документи на землю.
Допитана як свідок ОСОБА_18 вказала, що 14 липня 2015 року, вона разом із своєю сусідкою побачивши, що іншої їх сусідки - ОСОБА_14 тривалий час не видно на дворі вирішили зайти до неї додому, щоб дізнатись чи все з нею гаразд. Підійшовши до воріт будинку ОСОБА_14 вони побачили, що хвіртка на воротах защеплена з середини. На їх стук у двері ніхто не відчиняв. Зайшовши на подвір`я будинку через город вони побачили, що двері до будинку відчинені, ОСОБА_14 лежить на підлозі біля дверей на спині, а біля неї була кров. Також вони побачили, що руки ОСОБА_14 були викручені за спину, лице замотане, в будинку все було розкидано. На їх запитання, що сталось, ОСОБА_14 повідомила про те, що у неї були «вори». Побачивши все це, вона ( ОСОБА_18 ) побігла та викликала швидку допомогу. Далі до будинку підійшов ОСОБА_19 .
Допитаний як свідок ОСОБА_19 показав, що 14 липня 2015 року до нього зателефонувала його донька та повідомила про те, що побили сусідку - ОСОБА_14 . Приїхавши до будинку ОСОБА_14 він побачив, що вона лежить у коридорі власного будинку в крові, руки її неприродно вивернуті за спину, обличчя в синцях та крові, вона майже не розмовляла, речі у будинку були розкидані. Через деякий час до будинку приїхала швидка та міліція.
Допитаний як свідок ОСОБА_20 показав, що починаючи з 2010 року він працює фельдшером швидкої допомоги. 14 липня 2015 року близько 11 години він разом з водієм прибули на виклик за адресою: АДРЕСА_3 . Біля господарства за вказаною адресою їх зустріла сусідка потерпілої, яка викликала швидку. В коридорі будинку він побачив ОСОБА_14 , яка лежала на спині. В будинку було все розкидане. Частина речей були в крові. Потерпіла була одягнута у плаття та кофту, яку довелось розрізати. У розмові з ним ОСОБА_14 повідомила, що травму отримала близько 5 години ранку, до будинку хтось увійшов, почав викручувати їй руки та побив. О 12 годині того ж дня потерпілу було доставлено до Тростянецької ЦРЛ, де було встановлено, що у неї наявний закритий уламковий перелом правого плеча та вивих лівого передпліччя. Також були виявлені «не свіжі» забої на голові.
Вказані показання обвинувачених, потерпілої та свідків суд вважає належними та допустимими доказами вини обвинувачених у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом, оскільки ці показання є логічними, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами, зокрема протоколами слідчих дій та висновками експертів.
Так, з протоколу огляду місця події від 14.07.2015 та фото таблиці до нього вбачається, що під час проведеного огляду у домогосподарстві, де стався напад потерпілу ОСОБА_14 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , було зафіксовано обстановку вчинення злочину, зокрема розташування жилих та побутових об`єктів домогосподарства, виявлено порушення побутової обстановки у кімнатах будинку, про що свідчать хаотично розкидані речі в приміщеннях кімнат. Також в будинку, на підлозі коридору, було виявлено пляму речовини, схожої на кров. (т.1, а.с. 161-174)
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 184 від 21 серпня 2015 року у потерпілої ОСОБА_14 були виявлені наступні тілесні ушкодження: а) повний перелом медіальної третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків. Повний медіально - дорсальний вивих лівого передпліччя; б) забійно-рвана рана в тім`яній ділянці голови зліва. Рана в тім`яній ділянці голови медіально от вищевказаної рани. Забійно-рвані рани в області вушної раковини. Рана в тім`яній ділянці голови справа. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, про що свідчить їх характер. Тілесні ушкодження, перераховані в пункті а) по тривалості розладу здоров`я кваліфіковані експертом як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Тілесні ушкодження, перераховані в пункті б), по тривалості розладу здоров`я кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Забійно-рвана рана в тім`яній ділянці голови зліва та вушної раковини, згідно висновків експерта, могли утворитися 10 липня 2015 року. Решта тілесних ушкоджень могли утворитися 14 липня 2015 року. Забійно-рвана рана в тім`яній ділянці голови зліва, рана в тім`яній ділянці голови медіально от вищевказаної рани, забійно-рвані рани в області вушної раковини, рана в тім`яній ділянці голови справа могли утворитися внаслідок ударів кулаками. Решта тілесних ушкоджень могли утворишся внаслідок заламування рук за спину. Дані тілесні ушкодження могли утворитись у потерпілої при механізмі, зазначеному під час її допиту, а саме: рани могли утворитись внаслідок нанесення ударів як металевим предметом так і кулаком. Повний поперечний перелом медіальної третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, повний медіально-дорсальний вивих лівого передпліччя в результаті заламування рук за спину. (т.1, а.с. 183-187)
Також, згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 вересня 2015 року потерпіла ОСОБА_14 в ході проведення слідчої дії вказала на фотознімок із зображенням обвинуваченого ОСОБА_11 , зазначивши, що саме цей чоловік 14 липня 2015 року вчинив відносно неї розбійний напад. (т. 1, а.с.175-176)
В той же час, згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 2 вересня 2015 року, за результатами огляду наданих фотознімків, серед яких було наявне зображення обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_14 повідомила, що особи зафіксовані на фотознімках їй не відомі.
Таким чином, відповідно даних зафіксованих у вказаних протоколах слідчих дій потерпіла чітко вказала на обвинуваченого ОСОБА_11 , як на особу, яка вчиняла відносно неї розбійний напад, що повністю узгоджується з наданими обвинуваченими показаннями, щодо обставин вчинених ними злочинів.
Крім того, як вбачається з протоколу огляду місця події від 18 липня 2015 року, з фото таблицею до нього, під час проведеного огляду у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , у якій тимчасово проживали обвинувачені, було виявлено чоловічий светр темно-коричневого кольору із зображенням яблук білого кольору по всій площині одягу. (т.1, а.с. 200-204) У подальшому, вказаний светр був оглянутий слідчим згідно протоколу речей від 23 липня 2015 року. (т.1, а.с. 205-209)
Згідно з висновком експерта №815 від 26 серпня 2015 року в ході проведення судово-медичної експертизи було встановлено, що на вказаному светрі знайдено кров людини, виявлено антигени А і Н ізосерологічної системи крові АВО. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять у справі, експерт дійшов висновку, що походження цієї крові можливе від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, у тому числі і від потерпілої ОСОБА_14 . В цих слідах також можлива домішка крові особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, якими є громадяни ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 надав показання, згідно з якими вказаний светр належить йому, проте ще до вчинення крадіжок з будинку ОСОБА_14 він передав його у користування ОСОБА_11 .
Допитаний як обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив вказані обставини та надав суду показання, згідно яких повідомив, що у вказаний светр він був одягнутий під час здійснення нападу на потерпілу ОСОБА_14 .
Таким чином, висновки складені експертом за результатами проведення вказаної судово-медичної експертизи №815 від 26 серпня 2015 року узгоджуються з показаннями обвинувачених, а тому на переконання суду є належним доказом тієї обставини, що саме ОСОБА_11 вчинив відносно потерпілої ОСОБА_14 розбійний напад.
Також, вина обвинувачених у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом доводиться протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_10 від 17 липня 2015 року (т.2 а.с.46-50), згідно якого останній детально розповів про обставини його участі у вчиненні крадіжки грошей з будинку потерпілої ОСОБА_14 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , що відбувались 10 та 14 липня 2015 року. Крім того, ОСОБА_10 вказав на спосіб, у який він та ОСОБА_11 потрапили на територію домогосподарства потерпілої, також відтворив обставини вчиненого ними злочину, зокрема вказав на місце розташування кожного із них під час вчинення крадіжок, продемонстрував механізм нападу ОСОБА_11 на потерпілу та завдання ним ударів потерпілій, під час подій, що відбувались 14 липня 2015 року. (т.2 а.с.46-50)
Фактичні дані, отримані у ході проведення вказаного слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_10 , повністю відповідають тим обставинам, про які він повідомив під час надання показань у суді та показанням потерпілої, що дає підстави суду вважати їх достовірними доказами участі обвинувачених у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом.
Крім вже зазначених доказів оцінці судом підлягають і інші надані стороною обвинувачення докази, які були предметом дослідження під час судового розгляду кримінального провадження.
Так, в ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення був наданий як доказ протокол слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_11 від 21.07.2015, згідно якого останній, детально розповів про обставини крадіжки грошей з будинку потерпілої ОСОБА_14 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , що відбувались 10 та 14 липня 2015 року та вказав на спосіб, у який разом із ОСОБА_10 потрапив на територію домогосподарства потерпілої. У той же час, в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_11 повідомив учасників слідчої дії про те, що напад на потерпілу ОСОБА_14 він здійснював не сам, а разом із обвинуваченим ОСОБА_10 та що саме останній завдав потерпілій частину тілесних ушкоджень. (т.2 а.с.72-78)
Даючи оцінку цим обставинам, суд бере до уваги те, що в ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_11 змінив свої показання, які він надавав під час досудового розслідування, у тому числі частково заперечив обставини, про які повідомляв в ході вказаного слідчого експерименту, зазначивши про те, що напад на потерпілу ОСОБА_14 та завдання їй тілесних ушкоджень він здійснив сам та з власної ініціативи, ОСОБА_10 участі у цьому не брав, а знаходився за межами подвір`я домогосподарства де спостерігав за тим щоб ніхто зі сторонніх людей їх не побачив.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що фактичні дані отримані під час проведення вказаного слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_11 викликають сумнів у їх достовірності, оскільки вони суперечать як вищенаведеним показанням самого обвинуваченого так і іншим дослідженим судом доказам, зокрема показанням потерпілої ОСОБА_14 , яка у своїх показаннях повідомляла лише про одного нападника. З огляду на це, такі фактичні дані не можуть бути враховані судом як доказ участі обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні спільного нападу на потерпілу з метою заволодіння належним їй майном.
Також, в ході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення був наданий як доказ висновок судово-медичної експертизи № 182 від 26 серпня 2015 року, згідно якої походження епітеліальних клітин у піднігтьовому вмісті ОСОБА_10 можливе від особи (осіб) будь якої статі, в крові якої (яких) містяться антигени А та Н, ізосерологічної системи крові АВО, у тому числі і від ОСОБА_14 . Можливе також змішування епітеліальних клітин ОСОБА_14 з епітеліальними клітинами самого ОСОБА_10 .
Даючи оцінку вказаному висновку експертизи суд виходить із того, що він містить у собі висновки, які мають вірогідний (ймовірний) характер, а тому самі по собі ці висновки не можуть слугувати достатнім доказом обставин, що підлягають доказуванню.
Таким чином, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, щодо доведеності участі обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом.
Даючи правову кваліфікацію діям обвинувачених суд зазначає про наступне.
Як вбачається з обвинувального акту сторона обвинувачення кваліфікувала дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України, а саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя, здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло.
Проте, на переконання суду, така правова кваліфікація не в повній мірі відповідає тим суспільно-небезпечним діянням, вчинення яких ставиться у вину обвинуваченим, внаслідок чого, з урахуванням положень ч. 3 ст. 337 КПК України, беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду обставини, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кваліфікуючи їх дії наступним чином:
- дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, так як своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному, за попередньою змовою групою осіб, заволодінні коштами потерпілої ОСОБА_14 , шляхом проникнення до житла, обвинувачений вчинив злочин пособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло;
- дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України, так як своїми умисними протиправними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_14 , шляхом проникнення до житла, обвинувачений вчинив злочин напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя, здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло.
Змінюючи правову кваліфікацію дій обвинувачених суд виходить із того, що згідно встановлених у ході судового розгляду обставин справи у діях обвинуваченого ОСОБА_11 мав місце ексцес виконавця.
На переконання суду, в ході досудового розслідування сторона обвинувачення без достатніх підстав дійшла висновку про те, що у вчиненні розбою брав участь обвинувачений ОСОБА_10 . Останній, як під час досудового розслідування так і в ході судового розгляду кримінального провадження послідовно пояснював, що вони домовилися з ОСОБА_11 тільки вчинити таємне викрадення майна належного потерпілій, тому для нього було несподіваним застосування останнім до потерпілої фізичної сили, про що він дізнався лише під час вчинення злочину 14 липня 2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_11 також у своїх показаннях зазначив про відсутність між ним і ОСОБА_10 домовленості щодо вчинення нападу на потерпілу та вказав, що в обох випадках такий напад він вирішив здійснити лише коли почув як потерпіла почала відчиняти вхідні двері будинку.
Усе це дає підстави суду вважати, що з боку ОСОБА_11 у даному випадку мав місце ексцес виконавця.
У ч. 5 ст. 29 КК України зазначено, що співучасники не підлягають кримінальній відповідальності за діяння, вчинене виконавцем, якщо воно не охоплювалося їхнім умислом.
За таких обставин обвинувачений ОСОБА_10 не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 187 КК України, а вчинене ним за попередньою змовою із ОСОБА_11 суспільно небезпечне діяння необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно, за таких обставин, в діях обвинуваченого ОСОБА_11 також відсутня така кваліфікуюча ознака визначена у ч. 2 ст. 187 КК України як вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб, оскільки як вже наголошував суд, у даному випадку мав місце ексцес виконавця в умовах якого обвинувачений вчиняв дії, що не охоплювалися спільним умислом співучасників.
Разом із тим, в ході судового розгляду справи, судом було встановлено, що участь ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, полягала лише у спостереженні за обстановкою перед скоєнням крадіжки та під час її вчинення для забезпечення реалізації спільного умислу.
Таким чином, останній лише сприяв вчиненню кримінального правопорушення, шляхом усуненням перешкод для доведення злочину до кінця, виконуючи роль пособника, а тому його дії потребують додаткової кваліфікації за ч. 5 ст. 27 КК України.
В обґрунтування своєї позиції щодо необхідності кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187 КК України сторона обвинувачення посилалась на те, що обом обвинуваченим на час вчинення вказаного злочину було достовірно відомо, що у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_3 , проживає лише ОСОБА_14 , яка є людиною похилого віку, а тому їх дії від початку були спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном шляхом вчинення насильницьких дій у відношенні потерпілої. Окрім того, після вчинення злочину 10 липня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_11 поставив до відома ОСОБА_10 про те, що вчинив у відношенні потерпілої насильницькі дії. Також, прокурор зазначав про те, що за наявної обстановки вчинення злочину обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не мали можливості проникнути до домогосподарства потерпілої, залишаючись непоміченими для останньої.
З вказаними доводами сторони обвинувачення суд погодитись не може з огляду на наступне.
Сама лише наявність у обвинувачених на момент вчинення злочинів відомостей про те, що у домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_3 , може знаходитись потерпіла ОСОБА_14 , на переконання суду, не є достатнім та переконливим доказом наявності у обвинувачених умислу на відкрите заволодіння чужим майном шляхом вчинення насильницьких дій у відношенні до неї.
При цьому суд бере до уваги, що вказане твердження сторони обвинувачення не узгоджується з обставинами встановленими судом та дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження доказами.
Зокрема, як вже наголошувалось судом раніше, обвинувачений ОСОБА_10 , під час досудового розслідування та в ході судового розгляду кримінального провадження послідовно пояснював, що вони домовилися з ОСОБА_11 тільки вчинити таємне викрадення майна належного потерпілій, тому для нього було несподіваним застосування останнім до потерпілої фізичної сили, про що він дізнався лише під час вчинення злочину 14 липня 2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_11 також у своїх показаннях зазначив про відсутність між ним і ОСОБА_10 домовленості щодо вчинення нападу на потерпілу та вказав, що в обох випадках такий напад він вирішив вчиняти безпосередньо на місці вчинення злочину та лише коли почув як потерпіла почала відчиняти вхідні двері будинку.
Вказані показання обвинувачених узгоджуються між собою, а тому суд вважає за необхідне прийняти їх як доказ, наявності у обвинувачених умислу спрямованого саме на таємне заволодіння майном потерпілої.
Про наявність у обвинувачених вказаного умислу свідчать також інші обставини встановлені судом з показаннь обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також потерпілої ОСОБА_14 .
Зокрема, згідно з показаннями обвинувачених, під час вчинення злочину 10 липня 2015 року, вони зайшовши через присадибну земельну ділянку на територію загородженого подвір`я домогосподарства ОСОБА_14 спершу зробили спробу проникнути у будинок шляхом пошкодження вікна. Проте, оскільки в будинку увімкнулось світло, вони злякались та втекли, розуміючи, що таким чином, їх можуть виявити.
Допитана як потерпіла ОСОБА_14 надала суду показання, згідно з якими вночі, близько третьої години 10 липня 2015 року, вона спочатку почула, а потім і побачила як якийсь чоловік намагається проникнути у вікно належного їй будинку. Злякавшись, вона увімкнула світло та схопила сокиру, після чого той чоловік втік.
Вказані показання обвинувачених та потерпілої узгоджуються між собою та на переконання суду є свідченням того, що обвинувачені від самого початку мали намір вчинити таємне викрадення належного потерпілій майна, оскільки у вказаному випадку, маючи як кількісну так і фізичну перевагу над потерпілою вони все ж не вчинили дій спрямованих на відкрите заволодіння майном шляхом вчинення насильницьких дій у відношенні потерпілої, а розуміючи, що їх можуть виявити, втекли.
З показань обвинувачених судом також було встановлено, що під час, подальших своїх дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розраховували на те, що ОСОБА_14 зранку сама відчинить вхідні двері і вийде з будинку, що дасть можливість залишаючись непоміченим для останньої проникнути до будинку та викрасти належне їй майно.
Посилання сторони обвинувачення на ту обставину, що за наявної обстановки вчинення злочину обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не мали можливості вчинити вказані дії, на переконання суду, не були підтверджені належними та допустимими доказами у справі. Як вбачається з матеріалів справи, під час досудового розслідування ці обставини стороною обвинувачення взагалі не досліджувались та не перевірялась, а докази які б спростовували показання обвинувачених в цій частині отримані не були. З огляду на це, вищенаведені твердження сторони обвинувачення суд оцінює критично та сприймає їх як припущення, що не можуть бути взяті до уваги судом.
При вирішенні питання щодо спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_10 та кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, суд також враховує ту обставину, що згідно його особистих показань, які узгоджуються з даними зафіксованими у протоколі проведення слідчого експерименту, за його участі від 17 липня 2015 року, під час викрадення майна, належного потерпілій, що відбувалось 10 липня 2015 року, він взагалі не міг спостерігати місце розташування обвинуваченого ОСОБА_11 та дії які він вчиняв, а тому не знав про застосування ним насильства до потерпілої.
Посилання ж сторони обвинувачення на ту обставину, що після першого вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_11 поставив до відома ОСОБА_10 про те, що вчинив у відношенні потерпілої насильницькі дії, суд вважає непереконливими для кваліфікацій дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки по-перше, вказана обставина не виключає можливості у подальшому вчинення обвинуваченими за попередньою змовою дій спрямованих на таємне викрадення майна, тобто крадіжки, а по-друге, показання ОСОБА_11 в цій частині є неточними, змінювались в ході судового розгляду справи, що ставить під сумнів їх достовірність як доказу. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_11 точно не зміг вказати, за яких обставин та коли саме він повідомляв ОСОБА_10 про застосування сили до потерпілої.
За відсутності у справі інших доказів, які б підтверджували цю обставину, суд дійшов висновку про недостатність доказів того, що обвинувачений ОСОБА_10 допускав чи мав можливість допускати, що під час вчинення злочину 14 липня 2015 року ОСОБА_11 вчинить напад на потерпілу з метою заволодіння її майном.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що класифікується як тяжкий, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, раніше не судимий, не одружений, не працює, згідно довідки характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, завдану злочином шкоду не відшкодував, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
При цьому як пом`якшуючу вину обставини суд вважає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що класифікується як особливо тяжкий, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, раніше судимий, не одружений, не працює, згідно довідки характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, завдану злочином шкоду не відшкодував, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
При цьому як пом`якшуючу вину обставини суд вважає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
До початку судового розгляду кримінального провадження потерпілою ОСОБА_14 у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, згідно якого потерпіла просила суд стягнути з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в солідарному порядку на її користь 10296 грн. 65 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 40000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. (т.2, а.с.80-92)
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в ході судового розгляду кримінального провадження заявлений позов визнали частково, погодившись із вимогами про стягнення з них в солідарному порядку матеріальної шкоди в сумі 10296 грн. 65 коп. та моральної шкоди в сумі 20000 грн., в іншій частині проти задоволення позову заперечували.
За таких обставин, заявлені потерпілою вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню, оскільки потерпіла зазнала шкоди здоров`ю та понесла витрати на лікування, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами (т.2, а.с.82-92), а обвинувачені позов в цій частині визнали повністю.
Також, суд вважає обґрунтованими заявлені потерпілою вимоги про стягнення з обвинувачених коштів за заподіяну їй моральну шкоду. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинувачених, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких потерпіла зазнала в наслідок вчинення у відношенні неї злочинів та заподіяння їй тілесних ушкоджень, часу та зусилля, що необхідні потерпілій для відновлення попереднього стану здоров`я. З огляду на це, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених в солідарному порядку на користь потерпілої 30000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
В іншій частині позову слід відмовити.
У кримінальному провадженні наявні речові докази:
- грошові кошти в сумі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, передані на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_17 , які слід вважати повернутими власнику;
- чорна куртка-вітровка; чоловіча спортивна кофта з довгим рукавом та капюшоном темно-зеленого кольору; чоловічий темно-коричневий светр з малюнком у вигляді білих надкушених яблук по всій площині, кепка сірого кольору, що передані до камери зберігання речових доказів Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області, які слід повернути обвинуваченому ОСОБА_11
- чоловіча шкарпетка, рушник з речовиною бурого кольору, вільні краї нігтьових пластин ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , витяжки піднігтьового вмісту ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на скельцях, передані до камери зберігання речових доказів Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області, які слід знищити;
- трикотажна перчатка з грошовими коштами у сумі 1 грн. 20 коп., передані до камери зберігання речових доказів Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області, які слід повернути потерпілій ОСОБА_14 ;
- сліди рук на двох відрізках липкої стрічки, дактилокарти ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , сліди матеріалу на двох відрізках липкої стрічки, що зберігаються при матеріалах провадження, які слід залишити при матеріалах провадження.
У кримінальному провадженні також наявні витрати на залучення експерта для проведення судової дактилоскопічної експертизи №81 від 21 серпня 2015 року в розмірі 614,40 грн. та судової трасологічної експертизи №82 від 26 серпня 2015 року в розмірі 368, 28 грн., які слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у дольовому порядку, тобто по 491,34 грн. з кожного.
Стосовно обвинувачених в ході судового розгляду кримінального провадження було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17 березня 2016 року.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обраного відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд бере до уваги: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі набрання цим вироком законної сили; відсутність у обвинувачених постійного місця роботи, власного житла, сім`ї, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків.
Вказані обставини у своїй сукупності, на переконання суду, свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що обвинувачені можуть продовжити свою злочинну діяльність, перебуваючи на волі можуть ухилятися від суду.
Вказані ризики на час ухвалення вироку не зменшились, а тому суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти названим ризикам.
З врахуванням наведеного слід продовжити дію запобіжного заходу обраного відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою.
При цьому слід зарахувати обвинуваченим у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_10 обчислювати з часу обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 17 липня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період з 17 липня 2015 року до 24 лютого 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 год. 00 хв. 18 квітня 2016 року.
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання, у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк основного покарання обвинуваченому ОСОБА_11 обчислювати з часу обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 17 липня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період з 17 липня 2015 року до 24 лютого 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 год. 00 хв. 18 квітня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 491,34 грн.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 491,34 грн.
Позов ОСОБА_14 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в солідарному порядку на користь ОСОБА_14 10296 грн. 65 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
Речові докази:
- грошові кошти в сумі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, передані на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_17 - вважати повернутими власнику;
- чорну куртку-вітровку; чоловічу спортивну кофту з довгим рукавом та капюшоном темно-зеленого кольору; чоловічий темно-коричневий светр з малюнком у вигляді білих яблук по всій площині, кепку сірого кольору, що передані до камери зберігання речових доказів Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_11 ;
- чоловічу шкарпетку, рушник з речовиною бурого кольору, вільні краї нігтьових пластин ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , витяжки піднігтьового вмісту ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на скельцях, передані до камери зберігання речових доказів Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області - знищити;
- трикотажну перчатку з грошовими коштами у сумі 1 грн. 20 коп., передані до камери зберігання речових доказів Тростянецького РВ УМВС України в Сумській області - повернути потерпілій ОСОБА_14 ;
- сліди рук на двох відрізках липкої стрічки, дактилокарти ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , сліди матеріалу на двох відрізках липкої стрічки, що зберігаються при матеріалах провадження - залишити при матеріалах провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3