АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1356/15-к Номер провадження 11-кп/786/20/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.121 Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314 відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Семенівського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1
за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.08.2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 121 КК України на вісім років позбавлення волі.
Ухвалено рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину. Апелянт стверджує, що вирок є незаконним, оскільки судом неповно та однобічно досліджені обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставини справи. Крім того, суд невірно дав юридичну оцінку діям обвинуваченого та безпідставно засудив за ч.2 ст.121 КК України, оскільки в матеріалах справи не міститься жодного, прямого, належного доказу спричинення обвинуваченим, саме тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до смерті потерпілої.

Вирок суду не ґрунтується на сукупності перевірених в судовому засіданні доказів, які не були судом належно оцінені відповідно до вимог ст.94 КПК України, в тому числі з точки зору достатності доказів. Тоді як в основу судового рішення покладені обставини, які не були підтверджені доказами, а саме висновки про винуватість обґрунтовані лише показаннями свідків, які не були присутніми під час вчинення злочину, що є недостатнім для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Натомість, зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що він погоджується з висновками суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині та кваліфікацією судом дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України. Просить скасувати вирок суду через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України на дев`ять років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що при призначенні покарання суд не врахував тяжкості наслідків до яких призвело скоєння кримінального правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_8 проявив нещирість при наданні показів, намагався пояснити обставини вчинення злочину у більш вигідному для себе світлі, що повністю спростовано показами свідків та висновками судово-медичних експертиз, іншими матеріалами кримінального провадження, а тому суд призначив покарання яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення так як покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за кримінальне правопорушення, вчинене за таких обставин.
В період 26 - 27 березня 2015 року ОСОБА_8 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних стосунків, вчинив сварку з співмешканкою ОСОБА_10 під час якої у нього виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння останній тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у вітальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , завдав ОСОБА_10 не менше 111 ударів, руками стиснутими в кулаки та дерев`яним стільцем по голові, тулубу та кінцівкам, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, внаслідок яких остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 02.00-04.00 години.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 81 від 27.05.2015 року ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження, які можуть оцінюватися тільки у своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; відносно живої особи - до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала тупа травма грудної клітини, яка призвела до виникнення чисельних переломів ребер справа та зліва по декількох анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври, надривами правої легені, чисельних синців, саден, ран на тілі та ускладнилась шоком тяжкого ступеню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та заперечував проти апеляційної скарги прокурора; прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів не знайшла підстав для їх задоволення.

Переглядаючи вирок суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого.

Доводи захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 вже перевірялись судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Ці доводи захисника спростовуються як показаннями самого обвинуваченого, так і сукупністю перевірених судом доказів на які суд послався в вироку.

Так, в суд ОСОБА_8 стверджував, що між ним і потерпілою виникла сварка під час вживання алкогольних напоїв в ході якої ОСОБА_10 нанесла йому по голові удар стаканом по голові, а він у відповідь відштовхнув ОСОБА_10 . Остання, не втримавшись на ногах впала та диван ударившись головою об бильце, після чого піднялася та продовжила сваритись, хапала його за одяг, намагалась порвати светр. Пояснив, що він не бив потерпілу, а коли вночі намагався її розбудити виявив, що ОСОБА_10 мертва. Оскільки ОСОБА_11 померла від отриманих ударів, припускає, що її побив хтось інший до того, як вона повернулась додому. Також припускає, що вона могла отримати тілесні ушкодження за інших обставин, оскільки в березні 2015 року вона перебувала в реанімації, а повернувшись додому замотувала грудну клітину шарфом.

З метою перевірки доводів обвинуваченого про те, що незадовго до смерті ОСОБА_10 в зв`язку з отриманими нею за нез`ясованих обставин тілесними ушкодженнями перебувала в лікарняному закладі, а повернувшись обмотувала грудну клітину, колегією суддів під час апеляційного перегляду вироку було направлене доручення слідчому в порядку ст.333 КПК України. З дослідженої колегією суддів медичної карти стаціонарного хворого № 694 встановлено, що перебування ОСОБА_10 в період з 12.02.2015 року по 14.02.15 року на стаціонарному лікуванні в Хорольській ЦРЛ Полтавської області не пов`язане з будь-якими тілесними ушкодженнями.

Проте, твердження обвинуваченого про те, що ОСОБА_10 могла отримати смертельні тілесні ушкодження не від його дій, а за інших обставин спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, зі змісту протоколу огляду місця події від 28.03.2015 року вбачається, що в ході огляду будинку по АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_10 з численними тілесними ушкодженнями (т.1 а.с.91-92). Під час огляду трупу ОСОБА_10 (протокол від 29.03.2015 року) виявлено численні синці по всьому тілу (т.1 а.с.96-105).

Зі змісту висновків судово-імунологічних експертиз №№ 427,428,430,431484,485 на одязі з трупу потерпілої та вилучених з місця злочину підодіяльнику, ковдрі, ніжці дерев`яного стільця знайдена кров людини, яка може походити від ОСОБА_10 .. Виявлення в деяких з цих слідів крові антигену Н можливе лише за рахунок домішку крові ОСОБА_8 (т.1 а.с.123-139,140-144).

Твердження обвинуваченого щодо нанесення йому ОСОБА_10 удару скляним стаканом, крім показань самого обвинуваченого, підтверджується: письмовою заявою про добровільну видачу ОСОБА_8 частини скляного стакану, яким його 27.03.2015 року ОСОБА_10 двічі ударила по обличчю ( т.1 а.с.93) та висновком судово-медичної експертизи № 100 від 31.03.2015 року відповідно до якого в лобній ділянці у ОСОБА_8 виявлено два садна розміром 2,5х1,2 см та 1,7х0,3 см, які утворились від дії твердих предметів та по давності утворення можуть відповідати даті та обставинам на які вказує ОСОБА_8 ( т.1 а.с.122).

Проте, твердження обвинуваченого про те, що ОСОБА_10 могла отримати смертельні тілесні ушкодження не від його дій, а за інших обставин спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, зі змісту висновку № 81 від 27.05.2015 року судово-медичної експертизи вбачається, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді саден розташовані на поверхні лівої та правої кінцівок, кистях обох рук могли утворитись при самозахисті.

Зокрема, цією ж експертизою у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді переломів 9,10,11 ребер справа, 7,9,10 ребер зліва по лопаткових лініях з ушкодженням пристінкової плеври та надривами правої легені. Крововиливів у м`які тканини голови лобної ділянки зліва, лобно-тім`яно-скроневої ділянки справа, тім`яно-потиличної ділянки зліва, потиличної ділянки зліва, потиличної ділянки справа та м`які тканини спини, сідниць (в проекції переломів та синців). Ран в ділянці завитка лівої вушної раковини по задній поверхні, в ділянці проти завитка лівої вушної раковини. Саден в лобній ділянці зліва (на фоні синця), в надбрівній ділянці справа (на фоні синця), на верхній повіці правого ока (на фоні синця), в скуловій ділянці справа (на фоні синця), на правій щоці (на фоні синця), в ділянці підборіддя (на фоні синця), в ділянці зовнішнього кута лівого ока (на фоні синця), в скуловій ділянці зліва, з розповсюдженням на ділянку проекції скулової дуги, на лівій щоці; в ділянці підборіддя зліва; на мочці лівої вушної раковини (на фоні синця), в проекції гілки нижньої щелепи зліва, на мочці правої вушної раковини (на фоні синця), в ділянці завитка правої вушної раковини, на задній поверхні середньої третини лівого передпліччя (на фоні синця), на спинці та кінчику носа. Синців в лобно-скроневій ділянці зліва, в лобній ділянці справа, в надбрівній ділянці справа, навколо правого ока, з розповсюдженням на скулову ділянку, на правій щоці, в ділянці підборіддя справа, навколо лівого ока, на мочці лівої вушної раковини, в ділянці завитка та проти козелка лівої вушної раковини, на мочці правої вушної раковини, в ділянці завитка та проти козелка правої вушної раковини, в ділянці проекції тіла грудини, на боковій поверхні грудної клітини зліва по передньо підпахвовій лінії, на рівні 4-5 ребер, на боковій поверхні грудної клітини справа по передньо підпахвовій лінії, на рівні 2-3 ребер, на зовнішній поверхні лівого плеча (6) шість, що зливаються між собою, на задній поверхні середньо-нижньої третини лівого передпліччя (5) п`ять, що зливаються між собою; на тильному боці лівого променево-п`ясткового суглобу, з розповсюдженням на тильний бік кисті та проксимальні фаланги кисті, на зовнішній поверхні верхньої третини та середньої третини правого плеча, на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя, з розповсюдженням на тил правого променево-п`ясткового суглобу (2) два, що зливаються між собою; на тильному боці правої кисті, з розповсюдженням на проксимальні фаланги пальців, (2) два, що зливаються між собою, в ділянці лобка зліва; на передній поверхні верхньої третини правого стегна, на передньо-внутрішній поверхні середньої третини правого стегна, на передній поверхні правого колінного суглобу; на передньо-зовнішній поверхні верхньо-середньої третини лівого стегна, (7) сім, що зливаються між собою, на передній поверхні нижньої третини нижньої третини лівого стегна, на передньо - зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, на зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки, на задній поверхні правого плечового суглобу, з розповсюдженням на задню поверхню грудної клітини справа у верхній частині, (6) шість, що зливаються між собою, на задній поверхні лівого плечового суглобу, з розповсюдженням на задню поверхню грудної клітини у верхній частині, чотири (4), що зливаються між собою, на задній поверхні грудної клітини справа по лопатковій лінії, на рівні 5-го ребра, в поперековій ділянці справа, на задній поверхні грудної клітини зліва по лопатковій лінії, на рівні 7-го ребра, на лівій сідниці з розповсюдженням на зовнішню поверхню лівого стегна, (4) чотири, що зливаються між собою, на правій сідниці, з розповсюдженням на зовнішню поверхню правого стегна (6) шість, що зливаються між собою, на задній поверхні лівого стегна у верхній третині, які могли утворитися не менш, ніж від 111 ( ста одинадцяти ) точок прикладання сили по голові, тулубу та кінцівках твердих тупих предметів, якими також могли бути удари кулаками та дерев`яним стільцем, з силою, достатньою для їх утворення, по давності утворення можуть відповідати 1-2 добовій давнині та по ступеню тяжкості, можуть оцінюватися тільки у своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; відносно живої особи - до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

Між усіма виявленим на тілі ОСОБА_10 тілесними ушкодженнями та її причиною смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження у ОСОБА_10 нанесені в різний проміжок часу не має.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала тупа травма грудної клітини, яка призвела до виникнення чисельних переломів ребер справа та зліва по декількох анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври, надривами правої легені, чисельних синців, саден, ран на тілі та ускладнилась шоком тяжкого ступеню.

Смерть ОСОБА_10 могла настати 28.03.2015 року близько 02.00-04.00 год. (т.1 а.с.116-120).

Доводи сторони захисту щодо не встановлення судом часу заподіяння потерпілій спростовуються, як вище наведеним висновком судово-медичної експертизи так і поясненнями допитаного судом судово-медичного експерта ОСОБА_12 , який з посиланням на результати гістологічних досліджень пояснив, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 були нанесені за 24-48 год. до настання смерті ОСОБА_10 , яка настала близько 02.00-04.00 год. 28.03.2015 року.

Вище наведене об`єктивно підтверджує встановлені судом обставини, щодо спричинення потерпілій тілесних ушкоджень в період 26-27.03.2015 року, як це зазначено у мотивувальній частині вироку.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.

Посилання сторони захисту на те, що ніхто із свідків безпосередньо не знаходився на місці вчинення злочину та не бачив спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень від яких вона померла, а відтак їх показання не можуть бути прямими доказами в кримінальному провадженні, колегія суддів оцінює критично, оскільки, в розумінні ст.85 КПК України, належними також є докази, які непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Так, суд визнав належними доказами вини ОСОБА_8 показання свідка ОСОБА_13 , який був присутнім в якості понятого, як при огляді місця події, так і під час слідчого експерименту в ході якого перевірялись показання ОСОБА_8 .. В ході судового розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_13 пояснив, що під час цих слідчих дій ОСОБА_8 не тільки розповідав, а й демонстрував, як наносив потерпілій удар рукою в обличчя та стільцем по спині.

Хоча показання свідка ОСОБА_13 не узгоджуються з показаннями в суді обвинуваченого ОСОБА_8 , однак вони об`єктивно частково узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 щодо локалізації (обличчя,спина) та механізму спричинення тілесних ушкоджень (рукою в обличчя, стільцем по спині), а також висновком судово-імунологічної експертизи (щодо слідів крові ОСОБА_10 на ніжці стільця).

Крім того, критично оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_8 суд також врахував висновки амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 186 від 14.05.2016 року зі змісту якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 схильний до брехні, намагається активно, логічно будувати свою захисну лінію, викладає факти у вигідному для себе світлі, притримується своєї версії того, що сталося. Підтвердженням вище наведених висновків експертів є висновки судово-медичних експертиз №№ 81,81-А від 27.05.2015 року зі змісту яких вбачається, що показання ОСОБА_8 не відповідають об`єктивним судово-медичним даним щодо кількості виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду, який в ході перевірки доводів сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_8 у спричиненні тілесних ушкоджень від яких померла ОСОБА_11 дійшов висновку щодо неузгодженості таких доводів з сукупністю досліджених судом доказів.

Натомість, суд дійшов правильних висновків щодо доведеності вини ОСОБА_8 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 та правильно кваліфікував дії винного за ч.2 ст.121 КК України.

Доводи захисника про те, що судом не досліджувалися докази на підставі яких суд встановив, що під час нанесення ударів потерпілій ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сам ОСОБА_8 пояснював в суді, що перед сваркою з ОСОБА_10 вони разом допили залишки горілки.

Переглянувши вирок суду в межах апеляційної скарги захисника ОСОБА_14 , колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та відсутності в діях обвинуваче6ного складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Зі змісту вироку вбачається, що при призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо. Судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання. Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнав вчинення злочину особою, яка перебуває в стані сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що суд належним чином обґрунтував вид і розмір призначеного ОСОБА_8 покарання які повністю відповідають вимогам ст.65 КК України. Натомість, наведені в мотивувальній частині апеляційної скарги доводи якими прокурор обґрунтовує свої апеляційні вимоги колегія суддів вважає непереконливими.

За таких обставин, не вбачається підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора щодо скасування вироку суду через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та постановлення нового вироку, із призначенням більш суворого покарання.

З урахуванням вище наведеного, підстав для скасування вироку суду з мотивів наведених в апеляціях учасників судового розгляду не вбачається.

В той же час, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі апеляційних вимог та прийняти рішення щодо зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення.

Так, Законом №838-УІІІ від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24.12.2015 року внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України, відповідно до яких суду слід зараховувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження особи до такого виду покарання в межах того самого кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили був обраний вироком суду з 10.08.2015 року .

За таких обставин строк його попереднього ув`язнення слід рахувати з 10.08.2015 року до 09.02.2016 року (дата набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ч.2 ст.376,статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.08.2015 щодо ОСОБА_8 без змін.
На підставі ч.2 ст.404 КПК, 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 10.08.2015 року до 09.02.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І :
ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17