Справа №484/3440/15-к 21.01.2016 21.01.2016 21.01.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
21 січня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Підгур`є, Первомайського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене покарання, застосувавши ст.69 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/868/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь:

-НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області в рахунок відшкодування судових витрат - 10 081 грн. 36 коп.;

-потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 26 176 грн. 06 коп., моральної шкоди 50 000 грн.;

-управління казначейства м. Первомайська Миколаївської області в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих -6 385 грн. 26 коп.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, оскільки є занадто суворим.

Вказує, що суд належним чином не врахував те, що він вперше вчинив злочин, позитивно характеризується за місцем проживання, має поганий стан здоров`я (хворіє на епілепсію), активно сприяв розкриттю злочину, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, сусіди просили не позбавляти його свободи, а також відсутні обтяжуючи покарання обставини.

Зазначає, що має намір поступово відшкодувати завдану шкоду, у зв`язку з тим, що на даний час тимчасово не працює.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2014 року о 18 годині в м. Первомайську Миколаївської області ОСОБА_5 в порушення п.п.2.1 «а», не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно несправним мотоциклом «МТ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , несправність якого полягала у тому, що гальмівний механізм переднього колеса частково загальмовує дане колесо, що не відповідає п.п. 31.1 Правил дорожнього руху України, рухався в денний час доби, зі швидкістю близько 50-55км/год., по своїй смузі руху, по сухій асфальтованій проїзній частині вул. С.Урицького, зі сторони центру міста в напрямку с. Грушівка Первомайського району.

В цей час в зустрічному напрямку зі сторони с. Грушівка в сторону центру міста по своїй смузі руху зі швидкістю 56 км/год. на автомобілі ВАЗ 2106 рухався ОСОБА_10 .

При під`їзді до буд. №252 по вул. С.Урицького, обвинувачений ОСОБА_5 грубо порушив п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, та допустив контактування на зустрічній смузі руху правою передньою частиною мотоцикла з правою бічною частиною автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Первомайській ЦМБЛ.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника які підтримали доводи апеляційної скарги та просили звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.

Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції врахував, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, його тяжкість, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризуються позитивно.

Зважив суд і на відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 основне покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини, не дають підстав для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки вони істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Що стосується доводів апелянта щодо звільнення його від відбування покарання з випробуванням, то вони, на переконання апеляційного суду, є слушними.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Проте, суд першої інстанції належним чином вказаних вимог закону не дотримався та безпідставно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише за реального відбування покарання.

Враховуючи обставини вчинення правопорушення, те, що хоча обвинувачений ОСОБА_5 і вчинив тяжкий злочин, однак він відноситься до необережних злочинів, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, фактично свою провину у вчинені злочину визнав, висловлював жаль з приводу вчиненого, є соціально адаптованою особою, оскільки має стійкі соціальні зв`язки, його молодий вік, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, який на теперішній час тяжко хворіє, у зв`язку з чим направлений на обстеження МСЕК, апеляційний суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги обвинуваченого знайшли своє часткове підтвердження, колегія суддів визнає необхідним вирок суду в частині призначеного покарання змінити в зв`язку з звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_5 змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В іншій частині вище зазначений вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: