Справа № 527/2929/15-к
провадження № 1-кс/527/425/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2015 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине клопотання прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине Полтавської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, не працюючого, зі слів має неповнолітнього сина, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ :
18 грудня 2015 року прокурор Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Мотивував наступним. 15 грудня 2015 року, близько 22:00 год., ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. Восковій (поблизу перехрестя з вул. Леніна) в м. Глобине, маючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна з метою його заволодіння, застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, заволодів майном потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а саме: грошовими коштами ОСОБА_8 у сумі 47 гривень, осінньою курткою чорного кольору бувшою у використанні, мобільним телефоном Fly бувшим у використанні, двома флеш накопичувачами та трьома зарядними пристроями гр. ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив потерпілим матеріальні збитки на суму близько 1500 гривень.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, внесені до ЄРДР 16.12.2015 року під № 0001159 на підставі заяви потерпілого ОСОБА_9 .

17.12.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Вина підозрюваного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в даний час підтверджується наступними доказами:
-показаннями потерпілого ОСОБА_9 від 16.12.2015 року;
-показаннями потерпілої ОСОБА_8 від 16.12.2015 року;
-показаннями підозрюваного ОСОБА_7 ;
-протоколами огляду викрадених речей від 16.12.2015 року;
-протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 18.12.2015 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 від 18.12.2015 року;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор мотивував тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України карається позбавленням волі на строк до 6 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримував, посилаючись на обставини та підстави , викладені в ньому. Вказував на неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

При допиті у судовому засіданні підозрюваний вказав, що свою вину за пред`явленою підозрою визнає, щиро розкаюється. Вказував, що конфлікт виник із ОСОБА_8 , яка викрала у ОСОБА_10 500 грн., що фактично належали йому ( ОСОБА_11 ). Побилися зі злості за ці гроші. Забрані у потерпілих речі він повернув, буде співпрацювати зі слідством. Прохав обрати до нього більш м`який запобіжний захід.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання, прохав обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Мотивував тим, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Клішин проти України від 23 лютого 2012 року підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами, але у клопотанні вони лише перелічені. Посилання лише на тяжкість вчиненого злочину при обрання найсуворішого запобіжного заходу є недостатнім. Ризики, на які послався прокурор не знайшли свого підтвердження. ОСОБА_5 дав на досудовому слідстві детальні свідчення, з потерпілими проведені всі необхідні слідчі дії, тому вплинути на них він не зможе.

Суд, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши сторони, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.
Подане до суду клопотання про обрання запобіжного заходу не в повній мірі відповідає вимогам ст.184 КПК України, хоча і подане до суду у строк, передбачений ст.192 КПК України.
Так, в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 184 КПК України у ньому відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів
Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України, вручені підозрюваному завчасно.
Відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, переконався у обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст.186 КК України. Разом з цим, слід врахувати, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності, дані про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні, Глобинська міська рада компрометуючих матеріалів на нього не має. Підозрюваний має постійне місце проживання в м. Глобине, проживає у свого брата, працює по окремих цивільно-правових угодах.
Як на один з ризиків прокурор вказав на можливий незаконний вплив підозрюваного на свідків, проте, встановлено, що свідків події не було. З огляду на викладене, суд вважає недоведеною неможливість запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні не підтверджені жодним фактом. Навпаки, із наданих процесуальних документів вбачається, що підозрюваний сприяв досудовому слідству видав речі потерпілих, давав детальні показання. Тому суд вважає необхідним та доцільним обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-197, 202, 205, 309, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине Полтавської області, запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період доби з 18 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на два місяці, починаючи з 21.15 год. 18 грудня 2015 року і до 21.15 год. 18 лютого 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_5 прибувати до слідчого у кримінальному провадженні за першою вимогою.

Згідно з ч.4 ст.181 КПК України копію ухвали направити для виконання за фактичним місцем проживання підозрюваного - Глобинському ВП ГУ Національної поліції України в Полтавській області та зобов`язати негайно поставити на облік ОСОБА_5 і повідомити про це слідчого суддю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Глобинського ВП ГУ Національної поліції України в Полтавській області ОСОБА_12 за місцем здійснення досудового розслідування.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ознайомити підозрюваного ОСОБА_5 під підпис з ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1