Справа № 342/677/15-к
Провадження № 11-кп/779/426/2015
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000118 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, жителька АДРЕСА_1 , з середньою освітою, заміжня, громадянка України, інвалід 1 групи, раніше не судима,

засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не заміжня, на утриманні має неповнолітню дитину, громадянка України, раніше не судима,

засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів. -

за участю прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили вирок суду скасувати як незаконний та необґрунтований. В обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що судом не було досліджено чи має земельна ділянка їх сторони городу. Вважають незаконним твердження суду про межові знаки. Посилаються на порушення їх права на захист. Зазначають, що з їх боку була необхідна оборона від дій потерпілої ОСОБА_9 . На їх думку залишені поза увагою суду їх вимога щодо розгляду земельного конфлікту. Посилаються на неповноту судового слідства.

Судом встановлено, що 02.05.2015 року близько 14.30 год. ОСОБА_6 разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 на межі своєї земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_9 на грунті неприязних відносин вчинили конфлікт із-за межового спору з ОСОБА_9 . В ході конфлікту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ображали людську гідність ОСОБА_9 нанесли їй удари господарським інвентарем (лопаю, сапою). ОСОБА_6 нанесла удар сапою в область правого плеча, ОСОБА_7 нанесла удар лопатою в область лівого плеча, чим спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді синців лівого плеча, синців грудної клітки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 64 від 12.05.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали доводи апеляцій, просили вирок суду скасувати та справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, у зв`язку із порушенням їх права на захист;

- захисник ОСОБА_12 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , просив доводи апеляційної скарги її підзахисної задовольнити, вирок суду скасувати;

- прокурор заперечував з приводу поданих апеляцій, просив залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

- потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 просили вирок суду залишити без змін, в задоволені апеляцій відмовити;

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, вирок суду - без змін, з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим, щодо кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Висновки суду підтверджується наведеними у вироку доказами, а саме заявою потерпілої ОСОБА_13 про заподіяння їй тілесних ушкоджень; показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього; протоколами огляду предмету та фототаблицями; висновком судово-медичної експертизи №64 від 12.05.2015 року тощо, що ґрунтуються на всебічному, повному і безпосередньому дослідженні всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, яким дана належна правова оцінка.

Суд першої інстанції правильно прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які були очевидцями події, підтверджуючи факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, вказані особи є сусідами обвинувачених.

Обвинувачені в судовому засіданні апеляційного суду вказали, що із зазначеними особами вони підтримують сусідські стосунки, підстав оговорювати не було.

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_9 перша нанесла удари обвинуваченій ОСОБА_6 , чим створила умови, за яких обвинувачена перебувала у стані оборони, що неминуче призвело до взаємної бійки, колегія суддів не може розцінювати як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, оскільки заподіяна обвинуваченими шкода потерпілій ОСОБА_9 явна не відповідає небезпечності посягання.

Так, відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного і посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Також, суд першої інстанції правильно поклав в основи обвинувального вироку висновок експерта №64 від 12.05.2015 року, відповідно до якого, у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців лівого плеча, грудної клітки, які утворились від дії тупого предмету, можуть відповідати періоду вказаною потерпілою та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження не могли утворитися при одноразовому вільному падінні з висоти власного росту (а.п. 66).

Викладені обставини свідчать про те, що при нанесенні ударів, обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не було враховано співрозмірність оброни. Заподіяння шкоди у вигляді легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 за даних конкретних обставин справи не відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту з боку обвинувачених.

Таким чином, доводи апелянтів щодо невірної правової кваліфікації їх дій, спростовуються сукупністю доказів по справі, які були покладені в основу обвинувального висновку суду першої інстанції, а саме показами свідків та висновком судово-медичної експертизи.

Колегія суддів вважає, що про умисел нанесення обвинуваченими тілесних ушкоджень потерпілій свідчить наявність між ними довготривалого конфлікту.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження повно, всебічно і об`єктивно досліджені зібрані докази, проаналізовані показання обвинуваченого, потерпілого та свідків.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив зібрані докази у сукупності, дав їм належну правову оцінну та дійшов до обґрунтованого висновку про заподіяння обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_21 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..

Покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_21 судом першої інстанції призначене в межах, встановлених у санкції зазначеної статті Особливої частини Кримінального кодексу України з урахуванням Загальної частини цього кодексу з урахуванням ступеню тяжкості скоєного ним злочину, а саме те, що вони вчинив умисний злочин невеликої тяжкості проти життя та здоров`я особи, розмір заподіяної шкоди, спосіб, кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, особи винних, що раніше не судимі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають, посередньо характеризуються за місцем мешкання, а також те, що обвинувачена ОСОБА_7 є пенсіонерка, а обвинувачена ОСОБА_6 офіційно не працює, є єдиним годувальником неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Крім того судом врахована думка потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченим в рамках закону.

Обставину, що пом`якшує покарання суд врахував те, що ОСОБА_7 є інвалідом 1 групи по зору та отримує пенсію, а також знаходження на утриманні у обвинуваченій ОСОБА_6 неповнолітньої дитини. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Враховуючи наведене, призначене покарання обвинуваченим відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для їх виправлення, а також попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення, колегією суддів не вбачається.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених стосовно того, що судом не розглянуто питання земельного конфлікту, не досліджено того факту, чи має межу земельна ділянка з їх сторони городу, не є предметом розгляду вказаного кримінального провадження.

Зі змісту апеляційних скарг вбачається, що зазначене ними прохання, а саме те, що вони вимагали в суді першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження розгляду земельного конфлікту має значення для вирішення питання щодо межі земельної ділянки та може бути встановлена в судовому порядку під час розгляду відповідної цивільної справи.

Стосовно доводів апелянтів щодо порушення їх права на захист, а саме не надання їм судом захисника є безпідставні, оскільки судом першої інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства під розписку надана пам`ятка про їх права та обов`язки, де зазначено про те, що вони мають права на запрошення захисника, тому твердження апелянтів про те, що «суддя приказала поставити підпис про відмову від захисника» не є слушними та розцінюються колегією суддів як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення (а.п. 11, 19).

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні заяви обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про надання їм захисників.

Також обвинувачені не заявляли такого клопотання у суді першої інстанції, про що повідомили у засіданні апеляційного суду, та підтвердили факт підписання заяви про відмову від участі захисника.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_6 , що вона має право на обов`язкову участь захисника не є слушними, оскільки, відповідно до вимог ст. 52 КПК України, з огляду на пред`явлене обвинувачення та особу обвинуваченої, участь захисника не є обов`язковою.

Так, ОСОБА_6 дійсно є інвалідом 1 групи за зором, разом з тим, в судовому засіданні апеляційного суду остання зачитувала свої заяви до суду за допомогою окулярів, тому, на думку колегії, вона не є особою, яка внаслідок фізичної вади не здатна повною мірою реалізувати свої права.

Крім того, за її проханням, їй було призначено захисника, який приймав участь у засіданні апеляційного суду.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2015 року за кримінальним провадженням №0000118 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4