№522/4248/13-к
№1/522/7/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2015 р. Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши в м. Одесі у відкритому судовому засіданні, кримінальну справу по звинуваченню: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та клопотання прокурора про направлення кримінальної справи по звинуваченню ОСОБА_6 на додаткове розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2011 р., ОСОБА_7 , за згодою свого сина ОСОБА_6 , уклала з ОСОБА_8 договір оренди приміщення кімнати квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, 30.08.2011 р., о 14.00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , звернув увагу на ту обставину, що ОСОБА_8 , виходячи з квартири, не зачинив на замок двері кімнати, яку він орендував. Після чого, у ОСОБА_6 виник намір спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій намір, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що у квартирі нікого не було, увійшов в кімнату, яку орендував ОСОБА_8 , звідки таємно викрав праску фірми «HOMMER», вартістю 480 гривень, яка належить ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядився викраденим майном на свій розсуд.

Дії підсудного ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про направлення кримінальної справи по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України на додаткове розслідування, мотивуючи, клопотання тим, що свідок ОСОБА_7 мати підсудного ОСОБА_9 , пояснила, що вона обмовила свого сина, оскільки, була на нього розлючена, та попросила ОСОБА_8 написати заяву про вчинення злочину. Крім того, ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_8 мешкав в її квартирі за усною домовленістю з нею, а договір оренди був складений в приміщенні Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, внаслідок чого ОСОБА_6 не був з ним ознайомлений. Крім того, державне обвинувачення не має відомостей щодо місцезнаходження потерпілого ОСОБА_8 , а на доручення щодо встановлення його місцезнаходження, органом досудового слідства надана інформація про те, що ОСОБА_8 за зазначеною у кримінальній справі адресою не мешкає, та його місцезнаходження невідомо. Таким чином, у зв`язку із відсутністю потерпілого ОСОБА_8 встановити всі обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину не надається можливим. Враховуючи викладене державне обвинувачення вважає, що зазначена неповнота досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні, а тому вважає необхідним направити кримінальну справу прокурору для організації додаткового розслідування.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали кримінальної справи, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які підтримали клопотання прокурора, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України слід повернути прокурору Приморського району м. Одеси для організації додаткового досудового розслідування, з наступних підстав.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України не визнав, від надання свідчень відмовився, та підтвердив свідчення, які він раніше надав в судовому засіданні 19.03.2013 р., згідно з якими, влітку 2011 р., його матір ОСОБА_7 здала в оренду кімнату квартири, в якій вони мешкають ОСОБА_8 . Наприкінці серпня 2011 р., проходячи біля кімнати ОСОБА_8 , він взяв праску, щоб піти до своєї знайомої попрасувати речі. У вечорі того ж дня, він, знаходячись біля бару розташованому в пров. Чайковського, в м. Одесі, зустрів матір, і залишив їй пакет з праскою, та попросив, щоб вона віднесла його додому. Вранці наступного дня, до дому прийшли працівники міліції та доставили його в Приморський РВ ОМУ ГУМВУС України в Одеській області. Він вважає, що його матір ОСОБА_7 , була розлючена на нього, у зв`язку з тим, що він відмовився їхати з нею в реабілітаційний центр, щоб пройти лікування від вживання пігулок та алкоголю, тому вона звернулась до міліції. Чому ОСОБА_8 написав заяву в міліцію йому не відомо, між ним та ОСОБА_8 були довірчі стосунки (а.с. 233).

В судовому засіданні оголошені свідчення свідка ОСОБА_7 , які були надані в судовому засіданні 19.03.2013 р., згідно з якими, влітку 2011 р., вона поселила в квартиру студента ОСОБА_8 , якому надала одну з кімнат квартири в оренду. Між ОСОБА_8 та її сином ОСОБА_6 були дружні стосунки. В серпні 2011 р., вона з сином ОСОБА_6 мала їхати в реабілітаційний центр, де він проходив лікування, у зв`язку із вживанням пігулок. Однак, ОСОБА_6 відмовився, і ця обставина, розлютила та образила її. 30.08.2011 р., вона знаходилась в барі, розташованому в пров. Чайковського, в м. Одесі, де до неї підійшов ОСОБА_6 , та залишив пакунок, в якому знаходився праска, і попросив віднести пакунок додому. Коли вона повернулась додому, вона повідомила ОСОБА_8 про те, що вона викликала міліцію, а він має підтвердити, що його праска був викрадена. ОСОБА_8 так і зробив. Таким чином, вона та ОСОБА_8 обмовили ОСОБА_6 . Крім того, договір оренди кімнати з ОСОБА_8 у письмовому вигляді вона не укладала.

Крім того, в судовому засіданні досліджені:

- заява ОСОБА_7 від 11.01.2012 р., згідно з якою, вона визнає себе винуватою у тому, що вона обмовила свого сина ОСОБА_6 , та вказує, що заява ОСОБА_8 неправдива, і була написана за її проханням, так як вона посварилась з сином ОСОБА_6 та була на нього розлючена (а.с. 129);

- заява ОСОБА_7 від 21.02.2012 р., згідно з якою її син - ОСОБА_6 у червні 2011 р., дозволив мешкати у своїй кімнаті ОСОБА_8 , так як він є власником двох третин квартири АДРЕСА_1 . Договір оренди кімнати з ОСОБА_8 ніхто не укладав. Договір оренди кімнати був складений у день затримання її сина ОСОБА_6 (а.с. 133);

- клопотання ОСОБА_7 від 21.02.2011 р., в якому вона просить, змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та вказує, що вона обмовила свого сина та ввела працівників органів внутрішніх справ в оману, у чому щиро кається (а.с. 134);

- заява ОСОБА_7 від 03.02.2012 р., згідно з якою, вона визнає себе винуватою у тому, що обмовила свого сина ОСОБА_6 , так як попросила квартиранта ОСОБА_8 написати неправдиві свідчення, оскільки, вона була засмучена, через неправильну поведінку сина ОСОБА_6 (а.с. 138);

- копія заяви ОСОБА_7 , згідно з якою, у червні 2011 р., її син ОСОБА_6 дозволив мешкати у своїй кімнаті ОСОБА_8 , так як її син є власником двох третин квартири АДРЕСА_1 . Договір оренди кімнати з ОСОБА_8 ніхто не укладав, і був складений у день затримання її сина ОСОБА_6 робітниками ОСОБА_10 (а.с. 162);

- скарга ОСОБА_7 від 01.10.2012 р., згідно з якою, її свідчення, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи неправдиві. Також, у справі є сфальсифікований документ договір оренди однієї кімнати квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір був складений працівниками міліції, і під тиском та погрозами її змусили підписати цей договір. Її син ОСОБА_6 про це нічого не знав. Крім того, була отримана відповідь на адвокатський запит, згідно з якою договір оренди кімнати квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в КП ЖКС «Портофранківський» не реєструвався. (а.с. 169-170);

Аналіз досліджених по справі доказів, дозволяє суду зробити висновок про те, що кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України слід направити на додаткове досудове слідство.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 р. №2 «про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»: «Повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається з підстав неповноти досудового слідства». Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження, в порушення вимог ст.ст. 24, 64 КПК України (в редакції 1960 р.), не були дослідженні, чи були поверхнево або однобоко досліджені обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи, не витребувані та не дослідженні документи, речові та інші докази для підтвердження або спростування цих обставин).

Суд вважає, що під час провадження досудового слідства по кримінальній справі по звинуваченню ОСОБА_6 було допущено неповноту досудового слідства. Свідчення свідка ОСОБА_7 , які вона надавала під час досудового слідства та під час судового розгляду кримінальної справи мають значні протиріччя, у зв`язку із чим, суд позбавлений можливості винести законний вирок по справі, так як свідчення свідка ОСОБА_7 потребують додаткової перевірки, з метою встановлення істини по справі, шляхом проведення очної ставки з потерпілим ОСОБА_8 . Крім того, суд погоджується з думкою державного обвинувачення в частині того, що неповнота досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні, так як встановити всі обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину не надається можливим, у зв`язку із тим, що місцезнаходження потерпілого ОСОБА_8 невідомо. Доручення суду, щодо встановлення місцезнаходження потерпілого ОСОБА_8 , органом досудового слідства не виконано, та надана відповідь про те, що ОСОБА_8 за зазначеною у кримінальній справі адресою не мешкає, та його місцезнаходження невідомо.

Під час додаткового досудового розслідування необхідно провести слідчі дії та оперативно розшукові заходи:

- додаткового детально допитати свідка ОСОБА_7 з урахуванням її свідчень наданих під час судового розгляду кримінальної справи;

- встановити місцезнаходження потерпілого ОСОБА_8 , та додатково допитати його з урахуванням свідчень свідка ОСОБА_7 , наданих під час судового розгляду кримінальної справи;

- з метою усунення протиріч провести очні ставки: між потерплим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_7 , а також між потерпілим ОСОБА_8 та підсудним ОСОБА_6 ;

- надати оцінку діям свідка ОСОБА_7 , яка в суді фактично відмовилась від свої раніше наданих свідчень на досудовому слідстві, і визнала себе винуватою у тому, що вона надала неправдиві свідчення, та обмовила ОСОБА_6

- виконати інші слідчі дії та оперативно-розшукові заходи, з метою встановлення істини по справі.

Згідно ст. 368 КПК України (в редакції 1960 р.), однобоким чи неповним визнається досудове слідство чи судове слідство в суді першої інстанції, якщо залишились не дослідженими такі обставини, дослідження яких може мати суттєве значення для правильного вирішення справи. Досудове слідствіо у всякому випадку визнається однобоким та неповним, якщо не були допитані певні особи, не були не були витребувані та досліджені документи, речові та інші докази, для підтвердження або спростування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 367 КПК України (в редакції 1960 р.) однією з підстав для скасування судового рішення є однобокість та неповнота досудового слідства.

Керуючись: ст. 281 КПК України (в редакції 1960р.), -

ПОСТНАВИВ:

Кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_6 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - повернути прокурору Приморського району м. Одеси для організації додаткового досудового слідства.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена протягом 7 днів з дня оголошення до Апеляційного суду Одеської області.

Суддя: (підпис) копія вірна

Суддя:

Секретар:

13.11.2015