Справа № 152/209/16-к
Провадження1-кп/152/16/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000008 від 05.01.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого 18.08.2005 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді сплати штрафу в сумі 510 грн.; 10.09.2007 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту, строком три місяці; 02.11.2012 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 310, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, ухвалою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.07.2015 року звільненого з місць позбавлення волі умовно достроково на 1 рік 1 місяць 11 днів
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто порушив правила адміністративного нагляду.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.07.2015 року встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік з наступними обмеженнями:

1) заборонити виходити з будинку АДРЕСА_1 в нічний час з 22 години до 06 години;

2) заборонити виїзд за межі району без дозволу та повідомлення органів внутрішніх справ;

3) зобов`язати періодично реєструватися в Шаргородському РВ УМВС України у Вінницькій області.

Проте, ОСОБА_3 порушуючи вказані обмеження, 30 грудня 2015 року умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив постійне місце проживання в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області і вранці, на громадському транспорті, виїхав в м. Вінниця, де перебував до 10 січня 2016 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що вранці 30 грудня 2015 року він, розуміючи, що порушує правила адміністративного нагляду, самовільно поїхав у м. Вінниця до друзів на свята, де і перебував до 10.01.2016 року.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно сторони судового провадження розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає. Суд також роз`яснив обвинуваченому, що у такому разі він позбавляється права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_3 02.11.2012 року Шаргородським районним судом Вінницької області був засуджений за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 310, ч.1 ст. 315, ч.1 ст. 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років. Ухвалою Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.07.2015 року ОСОБА_3 звільнено з місць позбавлення волі умовно достроково на 1 рік 1 місяць 11 днів.
З урахуванням цих обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах застосування покарання, пов`язаного з ізоляцією його від суспільства, з врахуванням вимог ст.ст. 71,72 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків та правил складання покарань за сукупністю вироків, відповідно до яких одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, згідно з вимогами пп. "а" п.1 ч.1 ст.72 КК України.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України і призначити покарання у виді арешту строком на два місяці.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шаргородського районного суду від 02.11.2012 року один рік позбавлення волі і остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначити один рік і два місяці позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1