АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника

потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську 30 вересня 2015 року кримінальне провадження №0000246 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого,
- за ч.3 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладанням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави кошти, витрачені на проведення судово-технічної експертизи у розмірі 884,52 грн., судово-технічної експертизи786,24 грн., будівельно-технічної експертизи 1200 грн., судово-почеркознавчої експертизи-1968 грн.
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 , діючи групою осіб з невстановленими особами, маючи злочинний намір, спрямований на придбання права на чуже майно шляхом обману(шахрайство), вчинене у великих розмірах, у 2013 році, вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах. Так, невстановлені в ході досудового розслідування особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, у невстановленому місці отримали інформацію про квартиру АДРЕСА_1 , що перебувала у власності ОСОБА_7 , та в якій фактично ніхто не проживав. Після чого невстановлені особи з метою придбання права на чуже майно шляхом обману, забезпечили наявність підроблених правовстановлюючих документів на вказану квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_9 від 12.11.1992 р., довідка з КП"БТІ" від 18.11.2013р., видана на ім`я ОСОБА_9 , та довідка з КП"ЖЕП№53" №117 від 18.11.2013 р., які необхідні для реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_9 .
Далі, обвинувачений ОСОБА_9 , маючи злочинний намір, направлений на придбання права на чуже майно шляхом обману, у невстановленому місці та у невстановлений час вступив у злочинний зговір з невстановленими особами, які розподілили ролі, згідно яких ОСОБА_9 повинен був, видаючи себе за власника квартири, видати довіреність на право розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , а невстановлені особи в подальшому повинні були реалізувати вказану квартиру, та отримати вигоду.
Продовжуючи реалізуючи свій злочинний намір, направлений на придбання права на чуже майно шляхом обману, невстановлена особа, за попередньою домовленістю, знаходячись біля приміщення нотаріальної контори по АДРЕСА_2 , передала ОСОБА_9 підроблені правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_9 від 12.11.1992 р., довідку з КБ"БТІ" від 18.11.2013 р. та довідку з КБ"ЖЕП"53" №117 від 18.11.2013р.
ОСОБА_9 , діючи за вказівками невстановлених осіб, відповідно до відведеної йому ролі, маючи злочинний намір, направлений на придбання права на чуже майно шляхом обману, 18.11.2013 року у невстановлений в ході досудового слідства час, з підробленими документами на квартиру АДРЕСА_1 , прибув до нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_11 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись у вказаному місці у невстановлений час, ОСОБА_9 , діючи умисно згідно відведеної йому ролі, достовірно знаючи, що не являється власником квартири та не може нею розпоряджатись, переслідуючи корисливий мотив, умисно повідомив приватному нотаріусу ОСОБА_11 завідомо не достовірні відомості, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , та що він бажає видати довіреність на право розпорядження вказаною квартирою. Приватний нотаріус ОСОБА_11 на підставі наданих їй документів, а саме оригіналу паспорту та ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_9 , прийнявши відомості, що останній надав за достовірні, вважаючи останнього власником квартири, посвідчила довіреність, видану ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_12 на право розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , яка була в подальшому використана невстановленими особами при продажі квартири.
Своїми умисними діями ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, шляхом обману придбав право на квартиру АДРЕСА_1 , спричинивши при цьому, разом з іншими співучасниками злочину, потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 212260 гривень.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_9 виразилися у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.3 КК України.
В апеляціях:
Прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини засудженого та кваліфікацію його дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особи засудженого, через його м`якість.
Просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч.3 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 , не оскаржуючи доведеність вини засудженого та кваліфікацію його дій, також вказують на те, що вирок суду підлягає зміні через його м`якість.
Просять вирок суду змінити та призначити обвинуваченому 4 роки позбавлення волі реально без застосування положень ст. ст..75, 76 КК України.
В апеляції захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку суду та закритті кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження та є безпідставними.
Так зокрема зазначає, що зміст свідчень свідка ОСОБА_13 викладені у вироку не відповідають свідченням які та давала у судовому засіданні.
Крім того, вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.190 КК України не відповідає вимогам кримінального законодавства, оскільки не здобуто жодних даних які б вказували на наявність в діях ОСОБА_9 обєктивної та субєктивної сторони злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляції та заперечували проти задоволення апеляції захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляцію останнього та заперечували проти задоволення апеляцій прокурора, потерпілого та його представника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, що містяться в апеляціях, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження.
Доводи апеляції захисника ОСОБА_10 щодо відсутності в діях його підзахисного складу інкримінованого правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами
Так з матеріалів провадження вбачається, що провина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом першої інстанції, а саме: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 ; договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 20.11.2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_14 та зареєстрований в реєстрі за № 1857; довіреністю від імені обвинуваченого ОСОБА_9 від 18.11.2013 року, якою уповноважує ОСОБА_12 розпоряджатись квартирою АДРЕСА_1 ; свідоцтвом про право власності на житло; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_4 ; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_4 ; договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 20.11.2013 року.
Згідно висновку експерта № 04/06-29 від 07 липня 2014 року, відтиск печатки в довідці №117 Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №53 від 18.11.2013 року на ім`я ОСОБА_9 , вилучений 17.04.2014 у приватного нотаріуса ОСОБА_14 , нанесено не печаткою комунального підприємства "Житлово-експлуатаціне підприємство №53" ДМР; відтиск печатки в довідці №17/02-14 від 06.02.2014 року Комунального жилово-експлуатаційного підприємства №53 на квартиру АДРЕСА_1 , вилученій 29.04.2014 року у приватного нотаріуса ОСОБА_15 , нанесено не печаткою комунального підприємства "Житлово-експлуатаціне підприємство №53" ДМР; відтиск печатки в довідці №117 Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №53 від 18.11.2013 року на ім`я ОСОБА_9 та відтиск печатки в довідці №17/02-14 від 06.02.2014 року Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №53 на квартиру АДРЕСА_1 нанесені однією й тією ж печаткою.
Згідно висновку експерта №04/06-30 від 10 липня 2014 року, відтиск печатки на довідці КП "Дніпропетровське Міжміське бюро технічної інвентаризації" ДОР №21101/11-13 від 08.11.2013 року на ім`я ОСОБА_9 , вилученій 17.04.2014 року у приватного нотаріуса ОСОБА_14 нанесено не печаткою №7 комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації".
Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №ГО-3444 від 19 листопада 2014 року ринкова вартість на території України квартири АДРЕСА_1 станом на 20.11.2013 рік становить 212260 (двісті дванадцять тисяч двісті шістдесят) гривень.
Згідно висновку №3782-14 судової почеркознавчої експертизи від 17.11.2014 року підпис від імені ОСОБА_9 та рукописний запис " ОСОБА_9 ", що розташовані в графі "Підпис" довіреності від 18.11.2013 нотаріальний бланк серії ВТМ №946920, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №1675 - виконані саме ОСОБА_9 .
Таким чином, суд прийшов до обґрунтованому висновку, що вина обвинуваченого доведена об`єктивними доказами, дав їм належну оцінку та правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_9 за ч.3 ст. 190 КК України.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.
Що стосується доводів апеляції прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 щодо невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особи засудженого, через його м`якість, колегія виходить з наступного.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який скоїв тяжкий злочин, але при цьому раніше не судимий, а також його другорядну роль у вчиненні правопорушення, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_9 відповідну міру покарання передбачену ч.3 ст.190 КК України, обґрунтовано застосувавши при цьому положення ст. 75, 76 КК України.
Призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним для виправлення ОСОБА_9 та попередження скоєння ним нових правопорушень.
Підстав для призначення більш суворого покарання, як про це ставиться питання в апеляціях, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року, відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: