Номер провадження: 11-кп/785/1115/15
Номер справи місцевого суду: 510/1940/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 29.04.2015 р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не одружений, непрацюючий, раніше судимий 26.06.2014 р. Ренійським районним судом за ст. 263 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком на 1 рік,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково зараховано невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком Ренійського районного суду від 26.06.2014 року і остаточно призначено до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Під вартою з 29.04.2015 року.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду, біля 22 години 27.12.2013 року обвинувачений ОСОБА_7 з корисливою метою, зламавши металевим прутом замки на вхідних дверях, проник до будинку АДРЕСА_2 на території Ренійського садового товариства «Чайка», звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 на суму 629 грн.

Він же, 19 години 30.12.2013 року з корисливою метою проник до того ж будинку АДРЕСА_2 і на території Ренійського садового товариства «Чайка», звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 на суму 256 грн.

Він же, у вечірній час 02.01.2014 року з корисливою метою проник до того ж будинку АДРЕСА_2 і на території Ренійського садового товариства «Чайка», звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 на суму 502 грн.

Він же, у вечірній час 04.01.2014 року з корисливою метою проник до того ж будинку АДРЕСА_2 і на території Ренійського садового товариства «Чайка», звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 на суму 588 грн.

Він же, у вечірній час 07.01.2014 року з корисливою метою проник до будинку АДРЕСА_2 і на території Ренійського садового товариства «Чайка», звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 на суму 950 грн.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що прокурор не вручав йому копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, до будинку потерпілого він проник лише один раз 27.12.2013 року, звідки скоїв крадіжку майна, в судовому засіданні суду першої інстанції не визнавав себе винним у скоєнні 5 крадіжок, показань суду по суті обвинувачення не давав, з вироком не згоден, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати вирок і матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд.

Прокурор в апеляції просить скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. При цьому зазначає, що суд на порушення вимог ч. 3,4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, не впевнившись у тому, що ці обставини ніким не оспорюються. Крім того, суд проігнорував вимоги закону щодо обов`язковості допиту обвинуваченого, не допитав останнього в судовому засіданні та не роз`яснив йому наслідки спрощеного провадження, зокрема, те, що в такому випадку обвинувачений позбавляється права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Із технічного запису судового процесу від 01.04.2015 року не зрозуміло яку саме відповідь дав обвинувачений ОСОБА_7 на пропозицію головуючого дати показання по кримінальному провадженню, однак головуючий на порушення вимог п. 2 ст. 351 КПК України не зажадав від нього конкретної відповіді про його відношення до обвинувачення. Вказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Також прокурор вказує, що суд відповідно до вимог закону та роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання до реального відбування позбавлення волі ОСОБА_7 за злочини, скоєні до попереднього вироку, яким йому призначено покарання з випробуванням, зобов`язаний був прийняти рішення про самостійне виконання вироків.

Вислухавши доповідача, обвинуваченого і прокурора про задоволення апеляцій, скасування вироку і призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а вирок - скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження недбало, поверхово, з численними істотними порушеннями кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування вироку.

Так, судом залишено без уваги заяву обвинуваченого про те, що йому не вручено обвинувальний акт і це при тому, що в розписках обвинуваченого (а.п.15,16) не міститься інформації про кількість аркушів як копії обвинувального акту, так і копії реєстру матеріалів досудового розслідування, начебто, вручених останньому. А із реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 6 об) видно, що потерпілий ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 , начебто, ознайомлені з матеріалами кримінального провадження ще до моменту вчинення кримінальних правопорушень 27.12.2013 року з 16 години 05 хвилин до 18 години 05 хвилин.

В ході судового розгляду суд дійсно на порушення вимог ст. 348, ч. 3,4 ст. 349 КПК України не впевнився в тому, що обвинуваченому зрозуміло обвинувачення, що він визнає себе виним, що він не оспорює обставин кримінального провадження. Суд не з.ясував чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_7 зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції та не роз.яснив йому наслідки спрощеного порядку розгляду провадження що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оскаржити вказані обставини в апеляційному порядку.

На порушення вимог ст. 351 КПК України про обовязковість допиту обвинуваченого суд не допитав його, чим позбавив себе можливості взагалі встановити дійсні обставини кримінального провадження.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. 42,291,409,412 КПК України, перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляції прокурора про призначення судом обвинуваченому покарання на порушення вимог закону та роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Адже відповідно до вказаних роз`яснень у випадках, коли особа, щодо якої застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який її засуджено до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, за таких обставин кожний вирок виконується самостійно. Суд же при призначенні ОСОБА_7 покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував принцип часткового складання покарань.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції обвинуваченого і прокурора підлягають задоволенню, а вирок суду скасуванню із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 42,291,409,412,415,405,407,409,419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора задовольнити, а вирок Ренійського районного суду Одеської області від 29.04.2015 року відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України скасувати і призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши його до 19.12.2015 року.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2