Справа №487/5435/15-к 18.12.2015 18.12.2015 18.12.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/541/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: п.2 ч.1 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2015 року, якою у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 ;
- обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представник потерпілих ОСОБА_11 ,
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з можливістю працювати у денний час.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
Підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді взяття під варту (з урахуванням ухвали від 12.12.2015 р. про виправлення описки) до 9 лютого 2016 року.
Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Стверджує, що підозрюваний ОСОБА_7 відповідно до ухвали про затримання від 16.07.2015 р. був затриманий за вчинення двох кримінальних правопорушень, а у своєму рішенні слідчий суддя зазначив лише одне - за ч.1 ст.121 КК України.
Також, невірно зазначено час затримання ОСОБА_7 , до якого спливає термін його тримання під вартою та взагалі вказано про невідому особу із даними: ОСОБА_7 .
Зазначає, що під час допиту в суді першої інстанції потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 показали, що ОСОБА_7 не є особою, яка на них напала та завдала тілесні ушкодження, бачать його вперше.
У доповненнях до апеляційної скарги вказує, що суд не заслухав думку сторони захисту та потерпілих щодо клопотання прокурора про визнання пояснень потерпілих недопустимими доказами.
Безпідставно суд послався в ухвалі на покази свідка ОСОБА_13 , яка вперше бачила підозрюваного у суді і його прізвище взнала від працівників міліції, та свідка ОСОБА_14 , яка є співмешканкою ОСОБА_7 , та повідомила, що під час події він був вдома.
У ході судового розгляду захистом були спростовані усі ризики, на які посилався орган досудового розслідування, проте суд полишив це поза увагою.
Зазначає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може бути вирішальною підставою для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту.
Вважає, що слідчим суддею не дотримано вимог ч.1 ст.178 КПК України щодо врахування стану здоровя, міцних соціальних зв`язків підозрюваного, наявність роботи, родини і утриманців.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
Слідчий суддя визнав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у тому, що 7 червня 2015 року, приблизно о 23 год. 30 хв., знаходячись біля під`їзду № 4 будинку № 21 по проспекту Леніна в м. Миколаєві, в ході раптово виниклого конфлікту, реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар ножем в область грудної клітини спереду та побіг по вул. 8-го Березня в сторону вул. 6-та Поперечна, намагаючись зникнути з місця події. Проте, наздогнавши ОСОБА_7 біля магазину «Економ» по вул. 8-го Березня, між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 наніс 4 удари ножем ОСОБА_10 в область грудної клітини, чим спричинив останньому ножові поранення. ОСОБА_12 намагаючись затримати ОСОБА_7 підбіг до останнього, однак ОСОБА_7 наніс ОСОБА_12 один ріжучий удар ножем в область шиї, після чого втік з місця вчинення злочину.
Згідно висновку судово-медичного експерта у ОСОБА_10 наявні тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани грудної клітини справа з правостороннім пневмотораксом, ран грудної клітини передньої, задньої, бічних поверхонь грудної клітини, рани обличчя з переходом на підборіддя, які утворились в результаті колючо-ріжучого предмета (не виключено клинка ножа), з яких проникаюча рана грудної клітини з правостороннім пневмотораксом відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а інші є легкими ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Стороною обвинувачення дії підозрюваного кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
11.12.2015 р. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у скоєні цього злочину.
Підозра є обґрунтованою станом на момент звернення слідчого із клопотанням, оскільки підтверджена змістом: протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.06.2015 р., за якими потерпілі та свідки, що були очевидцями події впізнали ОСОБА_7 як особу, що спричинила ОСОБА_12 і ОСОБА_10 тілесні ушкодження; висновків судово-медичного експерта щодо кількості, локалізації, механізму утворення та тяжкості тілесних ушкоджень потерпілих; пояснень свідка ОСОБА_13 (матері потерпілого ОСОБА_10 ), проте, що після події невідомі особи, у тому числі вона чуда про чоловіка на імя « ОСОБА_15 », погрожували розправою її сину, щоб той відмовився від звинувачення ОСОБА_7 .
Слідчий суддя критично поставився до пояснень потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_10 у судовому засіданні при розгляді клопотання слідчого, оскільки вони не змогли переконливо пояснити причину зміни своїх пояснень щодо причетності підозрюваного до інкримінованого йому злочину.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних із спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до 8 років, з метою уникнення відповідальності за цей злочин може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, схильний до вчинення кримінальних правопорушень та може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними показів на його користь, слідчий суддя визнав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку потерпілих та їх захисника на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
При застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст.ст.177,178,183,194 КПК України.
Слідчий суддя належним чином довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 на підставі наданих слідчим доказів, зокрема фактам його впізнання потерпілими та очевидцями події, як особи, що завдала тілесних ушкоджень.
Слушним на даний час є і висновок суду 1-ї інстанції щодо критичної оцінки зміни доказової позиції потерпілих під час судового розгляду клопотання щодо ОСОБА_7 , оскільки на момент розгляду пояснення потерпілих не узгоджувались з їх же, викладеними при проведенні впізнання за фотознімками, а самі потерпілі не змогли переконливо довести причину зміни своїх свідчень щодо вчинення злочину іншою особою, а не підозрюваним.
Надані прокурором докази обставин, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що існують і передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, а саме: можливість ОСОБА_7 переховуватись від правосуддя, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою забезпечення свого алібі (що вбачається із показів свідка ОСОБА_13 ).
Ступінь цих ризиків є істотною, тому, як вірно визнав слідчий суддя, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе таким ризикам запобігти.
З цим висновком суд апеляційної інстанції погоджується, тому підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному, про що просить захисник, не вбачає.
Крім того, ОСОБА_7 маючи непогашену та не зняту судимість за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підозрюється у вчиненні аналогічного тяжкого злочину, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи.
Доводи в апеляційній скарзі про недоведеність обґрунтованої підозри та визначених слідчим суддею ризиків суперечать дослідженим фактичним обставинам і спростовані вище викладеним.
Посилання на невинуватість ОСОБА_7 за недостатністю доказів є передчасним, оскільки на цій стадії апеляційного перегляду, він стосується не перевірки винуватості ОСОБА_7 , а лише доведення обґрунтованості висунутої йому підозри у вчиненні злочинів за наявності фактичних даних, які у доступній розумній мінімальній мірі вказують на підтвердження такої підозри.
Твердження щодо позиції потерпілих, хоча і відповідають дійсності, проте, як зазначено вище, апеляційний суд при перевірці рішення слідчого судді не вправі давати оцінку доказам у провадженні у сенсі їх допустимості, законності, об`єктивності чи ступеню доказаного значення і переваги над іншими.
Щодо неправильності написання прізвища підозрюваного та дії запобіжного заходу, ці відомості вже виправленні слідчим суддею шляхом постановлення відповідної ухвали.
Всі інші доводи скарги слід визнати такими, що стосується обставин, які не впливають на правильність та законність оскаржуваного судового рішення.
З огляду на наведене, апеляційна скарга захисника не ґрунтуються на обставинах провадження, отже задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.405,407,422,424,532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_16 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2015 року у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: