АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 789/201/13Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М.
Провадження № 11-сс/789/105/13 Доповідач - Кунець І.М.
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2013 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Кунця І.М.

Суддів - Очеретяного Є. В., Іващенка О. Ю.,

при секретарі: Нищому О.Т.

з участю :

прокурора Воловника В.Н.

апелянта ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою скаргу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_3 Федерації, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою м. Хабаровськ вул. Службова-15 кв. 38 Російської Федерації, який утримується в Чортківському СІЗО №26 Управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу (екстрадицію та фактичної передачі компетентному органу Російської Федерації на постанову заступника Генерального прокурора України від 07 червня 2013 року про його видачу особи (екстрадицію), залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить відмовити в його екстрадиції в Російську Федерацію, оскільки він не достатньо ознайомлений з матеріалами екстрадиційної перевірки, йому не пояснили щодо набуття статусу біженця і особи, яка потребує додаткового захисту, він звернувся до голови еміграційної служби України в Тернопільській області про надання статусу біженця. Вважає, що Генеральною прокуратурою екстрадиційна перевірка взагалі не проводилася, а якщо і проведена, то поверхнево, в Російській Федерації справа стосовно нього сфальсифікована і його екстрадують туди з метою фізичного знищення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та думку його захисника ОСОБА_2, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора Воловника В.Н., який вважає, що ухвала слідчого судді є законною і обгрунтованою, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст.591 КПК України при розгляді скарг на рішення про видачу особи (екстрадицію) слідчий суддя не досліджує питання про винуватість особи та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Тому всі доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 з цих питань, є безпідставними і колегією суддів до уваги не беруться.

Згідно ухвали слідчого судді 07 червня 2013 року заступником Генерального прокурора України ОСОБА_4 винесено постанову про видачу особи (екстрадицію), згідно якою постановлено видати до Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.ч.3,4, ст.159 КК Росії. Вказана постанова винесена на підставі матеріалів екстрадиційної перевірки, проведеної ст. прокурором прокуратури Тернопільської області з міжнародно-правових доручень ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ст.950 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Судом встановлено, що інкримінований ОСОБА_1 злочин, передбачений ч. З, ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство) за законодавством України відповідає ст. 190 КК України і є екстрадиційним. оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше трьох років.

Строк давності притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинені ним у 2007 році злочини відповідно до ст. 49 КК України не закінчився, а тому перешкод для екстрадиції ОСОБА_1 в Російську Федерацію за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації не встановлено.

Згідно повідомлення Федеральної міграційної служби Росії від 29 березня 2013 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином ОСОБА_3 Федерації і з приводу виходу з громадянства Російської Федерації не звертався.

Згідно повідомлення Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 18 червня 2013 року громадянин ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_1С, ІНФОРМАЦІЯ_4 за обліками УДМС України в Тернопільській області не значиться, із клопотаннями щодо набуття громадянства України, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

Слідчий суддя підставно врахував, що правовідносини між Україною та Російською Федерацією у питаннях видачі громадян врегульовано Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року, які є чинними для обох країн, і, які є частиною національного законодавства України, а також ту обставину, що статтею 56 Мінської Конвенції передбачено зобов'язання сторін відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності, або для приведення вироку у виконання, а статтею 61 Мінської конвенції передбачено взяття під варту особи до надходження клопотання про видачу правопорушників компетентним органам запитуючої сторони.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року сторони зобов'язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених у цій конвенції всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Також слідчим суддею правильно зазначено, що екстрадиційна перевірка проведена повно та обєктивно, матеріали екстрадиційної перевірки підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не звертався до компетентних органів з заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

ОСОБА_1 не доведено, що він переслідується державними чи правоохоронними органами Російської Федерації за расовою приналежністю, віросповіданням, національністю чи політичним поглядам.

Держава Росія гарантує, що після видачі ОСОБА_1 компетентним органам Російської Федерації відповідно до норм міжнародного право йому в Російській Федерації будуть надані всі можливості для захисту, в тому числі допомога адвокатів, він не буде піддаватись тортурами ( жорстоким, нелюдським та таким , що принижують гідність видам поводження та покарання) відповідно до вимог ст. З Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, а також відповідних конвенції Організації Обєднаних Націй. Ради Європи та протоколів до них.

Так, з листа заступника Генерального прокурора Російської Федерації від 05 квітня 2013 року № 81/3-671-08. адресованого першому заступнику Генерального прокурора України вбачається, що Генеральна прокуратура Російської Федерації гарантує, що запит про видачу не має на мсті переслідування особи по політичним мотивам, у звязку із расовою приналежністю, віросповіданням, національністю чи політичним поглядам. Генеральна прокуратура Російської Федерації гарантує, що відповідно до ст. 66 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року ОСОБА_1 буде притягнутий до кримінальної відповідальності тільки за злочини, у звязку з якими запитується його видача і після закінчення кримінального переслідування чи судового розгляду, а у випадку винесення обвинувального вироку- після відбування зможе покинути територію Росії.

Слідчий суддя підставно прийшов до висновку, що обставини, які можуть перешкоджати видачі компетентним органам Російської Федерації ОСОБА_1 не встановлено, підстав для відмови у видачі особи (екстрадиції) , визначених статтею 589 КПК України не встановлено, а тому підстав для скасування постанови заступника Генерального прокурора України від 07 червня 2013 року про видачу особи (екстрадицію) суд не вбачає.

У відповідності до ст.5 Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту від 08 липня 2011 року. Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або собою, яка потребує додаткового захисту, перетнула Державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом 5 робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Як видно із матеріалів після перетину державного кордону ОСОБА_1 з такою заявою не звертався, до прийняття рішення центральним органом про його видачу статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту , він не мав, про зміну громадянства не звертався і на даний час є громадянином ОСОБА_3 Федерації.

Як видно і з наведеного доводи ОСОБА_1, наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження слідчого судді, який дав їм обєктивну оцінку, з чим колегія суддів погоджується.

Ухвала слідчого судді належним чином вмотивована, не суперечить вимогам кримінально-процесуального закону і міжнародному законодавству, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.422, 591 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2013 року стосовно нього без зміни.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді -три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_6