Справа № 371/945/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/933/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 31.08.2015

УХВАЛА
Іменем України
31 серпня 2015 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді : - ОСОБА_2 ,
суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : - ОСОБА_6 ,
потерпілої : - ОСОБА_7 ,
та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 червня 2015 року яким,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України і призначено 9 років позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_9 на її користь 4993 грн. матеріальної шкоди та п`ятдесят тисяч грн. моральної шкоди,-

В с т а н о в и л а :
Як зазначено у вироку, ОСОБА_9 10 січня 2015 року перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , на прохання ОСОБА_10 , з якою спільно проживав без реєстрації шлюбу, та яка поїхала у власних справах в смт. Рокитне, починаючи з 07-30 год. здійснював догляд за її малолітньою дочкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Здійснюючи догляд цього дня біля 10 год. 30 хв., ОСОБА_9 вирішив погодувати малолітню ОСОБА_11 . З цією метою розігрів гречану кашу та всадив малолітню на стілець, сам сів навпроти на стільчик. Під час годування малолітня стала вередувати, відмовлятися їсти та плюватися в його бік. На поведінку малолітньої ОСОБА_9 розлютився, став робити їй зауваження та продовжував годувати її з ложки. Поспілкувавшись по телефону з ОСОБА_10 , довідався що та перевуває в кафе барі «Цезар - Лайф», в смт. Рокитне. Зазначенні обставини ще більше розлютили ОСОБА_9 .

Будучи розлюченим такою поведінкою малолітньої ОСОБА_12 та поведінкою ОСОБА_10 про перебування в кафе барі, ОСОБА_9 умисно здійснив сильний поштовх лівою рукою в груди малолітньої ОСОБА_13 . Від завданого поштовху малолітня з прискоренням стала падати по напрямку завданого поштовху та вдарилася потиличною частиною голови об площину стіни кімнати, після чого впала на підлогу та втратила свідомість.

Намагаючись привести малолітню до свідомості ОСОБА_14 взяв її на руки, носив по кімнаті будинку при цьому здавлював груди та живіт, після цього поклав на підлогу біля дивана та продовжував приводити малолітню до свідомості шляхом натискання долонею на груди та живіт та роблячи штучне дихання. Після того як малолітня стала подавати ознаки життя вклав її у дитяче ліжко, що перебувало в кімнаті будинку та вийшов з будинку на вулицю. Повернувшись хвилин через 10 -15 почув, що малолітня спочатку хрипіла, а потім перестала подавати ознаки життя та біля 12 год. 40 хв. померла.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить вирок щодо його змінити в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_9 на ч. 1 ст. 119 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в судовому засіданні не встановлено мотиву і мети умисного заподіяння обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень, що є підставою для кваліфікації такого діяння за іншою статтею КК України, а саме ч. 1 ст. 119 КК України.

Тому, на думку апелянта, неповнота дослідження доказів на досудовому розслідуванні та в суді призвела до винесення судом вироку, в якому наявні висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, захисника в підтримку апеляційних вимог, прокурора та потерпілу, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку суду, вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

-протоколом огляду трупа малолітньої ОСОБА_13 в приміщенні патологоанатомічного відділення Рокитнянської ЦРЛ, та під час огляду якої на її тілі були виявлені сліди тілесних ушкоджень під лівим оком зовні схожим на синець та у вушній порожнині речовину темно бурого кольору зовні схожу на кров;

-висновком експерта № 32д від 11.03.2015р. відповідно до якого при проведенні судово медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала від закритої черепно мозкової травми з переломом кісток черепа та крововиливів під тверду мозкову оболонку головного мозку. На це вказують результати судово медичного дослідження трупа перелом потиличної кістки зліва, субдуральна гематома, здавлення головного мозку. При дослідженні були виявленні численні синці та внутрішньо шкіряні крововиливи на голові та тулубі, а також розрив брижейки кишківника. Закрита черепно мозкова травма виникла від дії тупого предмета (-ів), могла утворитися при падінні потерпілої на площину з прискоренням в час і обставинах вказаних в постанові. Синці, внутрішньо шкіряні крововиливи та розрив брижейки виникли від тупого предмета (-ів), могли утворитися від дії рук людини в час та при обставинах вказаних в постанові;

-протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 30 січня 2015 року, під час складення якого ОСОБА_9 добровільно розповів про обставини події 10 січня 2015 року, які відбулися в його будинку та вказав за яких обставин він намагався погодувати малолітню ОСОБА_12 , яким саме чином здійснив поштовх малолітньої та здійснення ним реанімаційних заходів.

Судом, крім названого вище, було допитано потерпілу ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , судово медичного експерта ОСОБА_18 , тому твердження апелянта про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, не відповідає дійсності. Що стосується апеляційних вимог захисника про перекваліфікацію дій ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 названого Кодексу, то колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим і мотивованим, адже сильно штовхнувши дитину, якій не виповнилося двох років, байдуже відносячись до наслідків, він свідомо допустив настання будь яких наслідків, в тому числі і у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що покази обвинуваченого ОСОБА_9 є його наміром уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, злочин вчинено щодо малолітньої. Судом також врахована думка потерпілої, яка просила призначити найвищу міру покарання, за ч. 2 ст. 121 КК України.

Наведеним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого покарання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання, як того просить апелянт.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства при розгляді провадження, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. За таких обставин вирок суду є законним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Миронівського районного суду Київської області від 17 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Судді: