Справа № 180/1931/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2016 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому с удовому засіданні в залі суду у м.Марганець заяву захисника- адвоката ОСОБА_3 від 09.02.2016 року про відвід головуючого судді ОСОБА_10 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_10 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України. Свою заяву ОСОБА_3 обґрунтував тим, що суддя ОСОБА_10 виявляє при розгляді справи упередженість як до нього, захисника обвинуваченого, так і до самого обвинуваченого ОСОБА_8 . Так, суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання від 16.12.2015 року про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт за наявності всіх підстав для задоволення такого. Суддею ОСОБА_10 під час розгляду справи порушуються процесуальні норми, а саме: в судовому засіданні була допитана в якості свідка особа, яка не значиться ні в одному процесуальному документі. Також, суддя не вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку, не забепечує належну поведінку в судовому засіданні з боку потерпілого ОСОБА_11 , що свідчить про прихильне ставлення до останнього. Крім того, що між ним та суддею ОСОБА_10 виник спір щодо захисту честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, де відповідачем вказаний ОСОБА_10 , і який в даний час знаходиться на розгляді в суді апеляційної інстанції. У зв`язку з чим вважає, що негативне ставлення до нього, захисника, негативно відображається на ставленні до його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_12 , і призводить до порушення його прав і законних інтересів.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав свою заяву, просив її задовольнити, посилаючись при цьому на п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 підтримав заяву про відвід з підстав викладених у заяві захисника ОСОБА_3 і додатково зазначив, що ще однією підставою для відводу судді ОСОБА_10 є те, що 09.02.2016 року вказаним суддею був ухвалений обвинувальний вирок у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. ОСОБА_13 визнано винним у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчинене групою осіб. Оскільки відпочатку у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачувалися як ОСОБА_13 , так і ОСОБА_8 , а в подальшому кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було виділено в окреме провадження, винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_13 свідчить про сформовану позицію судді відносно вини ОСОБА_8 , що є підставою для висновку в упередженості судді.

Обвинувачений ОСОБА_8 заяву про відвід судді підтримав.

Суддя ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви з тих підстав, що не вбачає в діях судді ОСОБА_10 упередженості. Також зазначив, що вирок Марганецького міського суду відносно ОСОБА_13 не містить ні одного посилання саме на ОСОБА_8 , а тому заява захисника ОСОБА_9 є безпідставною. Крім того, заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 підтримали прокурора. Вважають, що обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_3 зловживають правом на відвід судді, протягом розгляду кримінального провадження декілька разів заявляли відвід ОСОБА_10 , і дана заява адвоката про відвід судді є способом затягування розгляду кримінального провадження. Просили залишити заяву про відвід без розгляду.

Вивчивши заяву про відвід, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Статтею 75 КПК України встановлено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні. Відповідно до п.4 ч.1 вказаної статті суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Законом чітко не визначено конкретного переліку «інших обставин», які можуть викликати у учасників судового провадження сумніви у неупередженості суду, що дає змогу тлумачити цю обставину по-різному. Разом з тим, при тлумаченні цієї норми закону необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосуванню широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Поняття «неупередженості» суду, викладене в Кримінально-процесуальному законодавстві України співвідноситься з поняттям «безсторонності» суду, закріпленим в міжнародних правових документах, зокрема у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої 04.11.1950 р. державами-членами Ради Європи та ратифікованої Україною 17.07.1997р.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67)

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка обвинуваченого може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими (рішення у справі: «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

В заяві про відвід заявник зазначає про наявність суб`єктивного критерію, тобто упередженого ставлення судді ОСОБА_10 до заявника та обвинуваченого у зв`язку з наявністю спору між ним та суддею ОСОБА_10 щодо захисту честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, де відповідачем вказаний ОСОБА_10 . Проте, суб`єктивний критерій не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки базується виключно на особистому сприйнятті заявником особистості судді ОСОБА_10 .

Стосовно об`єктивного критерію, суд зауважує, що незгода з процесуальними діями судді під час судового провадження не є підставою для відводу судді. Особа, яка вважає, що діями судді порушуються вимоги процесуального закону, має право на оскарження таких дій в порядку передбаченому законодавством.

Також, вказана заявником підстава для відводу судді, як незгода з раніше прийнятим процесуальним рішенням, а саме: відмова у задоволенні клопотання від 16.12.2015 року про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт за наявності всіх підстав для задоволення такого, КПК України як підстава для відводу не передбачена; розцінювати зазначені ОСОБА_3 обставини, які носять характер припущень, як такі, що відповідають положенням п.4 ч.1 ст.75 КПК України як інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості, на думку суду, підстав немає.

З приводу сформованої суддею позиції щодо винуватості групи осіб, в яку входили ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, викладеної у вироку від 09.02.2016 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Враховуючи те, що обвинувальний вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 року ухвалено відносно ОСОБА_13 і судовий розгляд кримінального провадження здійснювався лише відносно вказаної особи, а також те, що у вказаному вироку немає посилань саме на особу ОСОБА_8 , суд не вбачає упередженості судді саме з цієї підстави.

Таким чином, доводи заявників щодо наявності ознак упередженості у діях судді ОСОБА_10 не знайшли свого підтвердження, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задовленні заяви захисника-адвоката ОСОБА_3 від 09.02.2016 року про відвід головуючого судді ОСОБА_10 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1