Справа № 161/8367/15-к
Провадження № 1-кп/161/418/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
перекладача ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 23 квітня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, 23 травня 2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Вірменія та жителя АДРЕСА_2 , громадянина Вірменії, вірменина, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_9 , повторно, 04 квітня 2015 року, близько 19 год. 30 хв., перебуваючи поблизу магазину "Славутич", що по вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, буд. 4а в м. Луцьку, діючи умисно, керуючись метою заволодіння чужого майна, шляхом обману потерпілого ОСОБА_6 , який виразився в повідомленні останньому неправдивої інформації щодо передачі йому мобільного телефону марки "Нокіа С5", ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1000 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора "Київстар", вартістю 10 грн., із коштами на рахунку в сумі 5 грн. та флеш-картка об`ємом 8 Гб, вартістю 100 грн. для здійснення телефонного дзвінка, відійшовши від потерпілого на відстань двох метрів та імітуючи потребу здійснення дзвінка, пішов від останнього у невідомому напрямку, внаслідок чого заволодів вищевказаним майном, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1115 грн.
Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 та особа, матеріали судового провадження щодо якої виділені в окреме провадження, повторно, 21 квітня 2015 року, близько 24 год., діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей, незаконно проникли в приміщення новобудови АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали камін марки "KRATKI", вартістю 15000 грн. та систему газовідводу, вартістю 3000 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 18000 грн.

Крім того, повторно, обвинувачений ОСОБА_7 та особа, матеріали судового провадження щодо якої виділені в окреме провадження, 26 квітня 2015 року, близько 01 год., діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом віджиму метало-пластикового вікна, проникли в приміщення новобудови АДРЕСА_6 , звідки таємно викрали бетонозмішувач, чим завдали потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2200 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та не оспорюючи обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що за його ініціативи, вони разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та особою, матеріали судового провадження щодо якої виділені в окреме провадження, 21 квітня 2015 року, близько 24 год., зірвавши навісний замок вхідних дверей, проникли в приміщення новобудови, що по АДРЕСА_5 , звідки шляхом демонтування викрали камін марки "KRATKI" та систему газовідводу до нього. А також зазначив, що 26 квітня 2015 року, близько 01 год., він разом з особою, матеріали судового провадження щодо якої виділені в окреме провадження, віджавши метало-пластикове вікно, разом проникли в приміщення новобудови, що по АДРЕСА_6 , звідки викрали бетонозмішувач. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати, при цьому, врахувати відшкодування в повному об`ємі матеріальної та моральної шкоди, завданої потерпілим, які на даний час не мають будь яких претензій до нього.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вину у інкримінованому їм злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України також визнали повністю та не оспорюючи обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого їм обвинувачення показали, що вони дійсно, за попередньою змовою між собою та ОСОБА_7 , а також особою, матеріали судового провадження щодо якої виділені в окреме провадження, 21 квітня 2015 року, близько 24 год., зірвавши навісний замок вхідних дверей, проникли в приміщення новобудови АДРЕСА_5 , звідки демонтували і викрали камін марки "KRATKI" та систему газовідводу до нього. У вчиненому щиро розкаялися, просили суворо їх не карати, врахувати те, що потерпілий ОСОБА_4 немає до них будь яких претензій по заподіяній йому майновій та моральній шкоді, у зв`язку із її відшкодуванням.
Водночас, обвинувачений ОСОБА_9 , вину у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково та не оспорюючи обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, повторно, 04 квітня 2015 року, близько 19 год. 30 хв., перебуваючи біля магазину "Славутич", що поблизу будинку № 4а по вул.Воїнів-Інтернаціоналістів в м. Луцьку, шляхом обману, ввійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_6 , який виразився в повідомленні останньому неправдивої інформації щодо передачі йому мобільного телефону марки "Нокіа С5" із сім-карткою, відйшовши від потерпілого на відстань двох метрів та імітуючи потребу здійснення дзвінка, пішов з місця події, і таким чином шахрайським шляхом заволодів вищевказаним мобільним телефоном, а тому вважає, що його дії слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати, врахувавши його молодий вік, а також те, що він є сиротою і до нього відсутні претензій зі сторони потерпілого ОСОБА_6 , який не настоюю на суворому його покаранні.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті за ч. 3 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні повторно, умисних протиправних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення та кваліфікує їх дії, як вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Поряд з цим, органом досудового розслідування, вірно встановлено фактичні обставини вчинення іншого злочину, проте дано невірну юридичну оцінку умисним діям ОСОБА_9 , кваліфікувавши їх, як такі, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за ч. 2 ст. 186 КК України з наступних підстав.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його винність у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 4 квітня 2015 року, близько 19 год., поблизу магазину "Славутич" познайомився із невідомим йому чоловіком, як пізніше дізнався із обвинуваченим ОСОБА_9 , який пригостив його кавою, а через деякий час той ввійшов до нього в довіру та попросив мобільний телефон марки "Нокія С5", в якому знаходилась сім - карта та флеш карта для того щоб зателефонувати на номер "Київстара", який він добровільно передав йому для цього, при цьому, ОСОБА_9 розмовляв по своєму мобільному телефоні, а його мобільний телефон тримав у лівій руці і ходив туди сюди по приміщенні, в один із моментів той вийшов з магазину, а він рушив за ним, однак на дворі його вже не було. Намагався шукати, кликав працівників міліції на допомогу, які неподалік проходили. Безпосередньо ОСОБА_9 не кричав у слід про повернення телефону, оскільки його вже не бачив. Вважає, що ОСОБА_9 шахрайським шляхом, а саме, обманом заволодів його мобільним телефоном. Вказує про не відшкодування завданих йому збитків обвинуваченим ОСОБА_9 , однак, просить не карати останнього суворо.
Крім цього, винність ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, протоколом прийняття заяви у потерпілого ОСОБА_6 від 5 квітня 2015 року про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) стверджується, що 4 квітня 2015 року, близько 19 год. 30 хв., невстановлена особа, перебуваючи поруч з магазином "Славутич", що в м. Луцьку по вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 4а, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майно, шляхом обману, під приводом зателефонувати з мобільного телефону марки "Нокія С5", в якому знаходилась сім - карта та флеш карта, заволоділа ним, чим завдала йому матеріальну шкоду на загальну суму 1914 грн.

Протоколом пред`явлення для впізнання осіб від 10 червня 2015 року та оформленими до нього фототаблицями, з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав та вказав на ОСОБА_9 , як на особу, яка шляхом обману, а саме, шахрайським шляхом, 4 квітня 2015 року, близько 19 год. 30 хв., перебуваючи поруч з магазином "Славутич", що в м. Луцьку по вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 4а, заволоділа належним йому телефоном.

Згідно протоколу огляду місця події від 7 квітня 2015 року,слідчим СВ Луцького МВ УМВС Україниу Волинській області ОСОБА_14 з магазину "Славутич" вилучено компакт диск для лазерних систем зчитування "DATEX" CD-R, 700 MB, 52X, 80 min, із записом камер внутрішнього спостереження цього магазину за 4 квітня 2015 року.

З протоколів огляду (відеозапису) від 10 червня 2015 року та 11 червня 2015 року, в тому числі, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_9 та оформлених ілюстрованих таблиць до них, вбачається, що на вилученому під час огляду місця події оптичному диску, а саме, запису камери внутрішнього спостереження магазину "Славутич", останній тримає один мобільний телефон біля правого вуха, а інший в лівій руці, перед ним знаходиться потерпілий ОСОБА_6 , які про щось розмовляють, а вподальшому о 18:38:20 помірною ходою тримаючи телефон в руці виходить з магазину, за ним слідує та крокує потерпілий, після чого відеозапис завершується, при цьому, ОСОБА_9 підтвердив слідчому під час даної слідчої дії, а вподальшому в судовому засіданні, що він саме шахрайським шляхом заволодів даним телефоном, оскільки ввійшов в довіру до потерпілого, зокрема, пригостив перед тим кавою, який добровільно передав йому мобільний телефон.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, того що потерпілий добровільно передав мобільний телефон обвинуваченому, який увійшов до нього у довіру, який і мав умисел саме на заволодіння майном шляхом шахрайства, характер дій обвинуваченого та потерпілого, як в момент заволодіння майном, так і після нього, суд вважає недоведеним умисел ОСОБА_9 на відкрите викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_6 ..

Таким чином, суд перекваліфіковує дії ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України та приходить до висновку про його винуватість, у вчиненні умисних дій, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

При цьому, суд не бере до уваги письмовий доказ і вважає його недопустимим, а саме, протокол одночасного допиту від 10 червня 2015 року, проведеного слідчим Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_14 між потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 , в яких кожен з них підтвердив показання про вчинення саме шахрайства, оскільки такий здійснено з порушенням вимог закону, зокрема, ОСОБА_9 будучи попередженим про кримінальну відповідальність, зобов`язаний був давати показання, хоча фактично перебував в статусі підозрюваного, від дачі яких міг відмовитись.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого та середньої тяжкості, дані про їх особи та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , судом не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

При цьому, суд не відносить до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 рецидив злочинів, оскільки на думку суду, такий охоплюється кваліфікуючого ознакою злочинів проти власності, вчинення їх повторно.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд враховує їхні задовільні характеристики по місцю проживання та перебування, молодий вік обвинувачених, а також відомості про те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 , новий злочин вчинив в період іспитового строку, а ОСОБА_9 під час непогашених судимостей.
Проте, суд бере до уваги і думку потерпілих ОСОБА_4 , який вказує про повне відшкодування завданих йому збитків і не настоює на їх суворому покаранні, ОСОБА_5 , яка вказує також про відсутність претензій майнового характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому не настоює на його суворому покаранні, ОСОБА_6 , який вказує про не відшкодування завданих йому збитків обвинуваченим ОСОБА_9 , однак, просить не карати останнього суворо.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджуються, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши обвинуваченому однорічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Водночас, обвинуваченому ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне призначити покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджуються, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначає йому остаточне покарання до відбуття у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції від суспільства.

Разом з цим, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, в межах санкцій частин статтей, за якими його засуджується, та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначає йому остаточне покарання, яке не можливе без ізоляції від суспільства, у виді позбавленні волі.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та попередження вчинення ними нових злочинів, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2014 року, та остаточно ОСОБА_8 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 рахувати з 05 травня 2015 року, тобто з моменту їх затримання.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 термін перебування під вартою з 5 травня 2015 року по 6 серпня 2015 року.

Речові докази: сліди рук, сліди зламу, навісний замок з пошкодженнями знищити; бетонозмішувач - повернути потерпілій ОСОБА_5 , компакт диск для лазерних систем зчитування "DATEX" CD-R, 700 MB, 52X, 80 min - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, які перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайоного суду ОСОБА_1