АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 ; ЄУ № 727/2596/14-к; провадження № 11-кп/794/223/14.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого , судді ОСОБА_2 ,
СуддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,

за участю:
прокурораОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 квітня 2014 року по кримінальному провадженню № 0000576 від 11.03.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, неодружений, непрацюючий, раніше судимий:

- вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 03.04.1998 року за ст.ст. 140 ч.3, 206 ч.3, 141 ч.2, 42 КК України 1960 року на чотири роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 23.04.2003 року за ст. 185 ч.2 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі;
- вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.09.2005 року за ст. 185 ч.2 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі;
- вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.12.2007 року за ст.ст. 307 ч.2, 69, 317 ч.2, 69, 70 КК України на чотири роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.03.2012 року за ст. 395 КК України до покарання у виді три місяці арешту;
засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою, строк відбуття покарання обчислюється з 12 березня 2014 року.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що 10 березня 2014 року, приблизно о 23 годині, біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 підійшов до потерпілої ОСОБА_7 і шляхом ривка відкрито заволодів належною їй шкіряною сумкою в якій знаходились 205 гривень та інше майно на загальну суму 355 гривень, після чого з місця вчиненого злочину втік.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати і кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення посилаючись на те, що впізнання потерпілою ОСОБА_7 обвинуваченого в порушення вимог ст. 228 КПК було проведено після того як вона вказала на нього як на особу, що вчинила злочин, тому суд першої інстанції невірно цей доказ визнав допустимим та поклав в основу вироку.
Також, в апеляційній скарзі захисника зазначено, що покази потерпілої щодо вчинення кримінального правопорушення носять суперечливий характер, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , показами яких суд обґрунтував вирок, не були на місці вчиненого злочину, в ході досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки відмова ОСОБА_8 від призначеного слідчим захисника, в порушення вимог ст. 54 КПК України, була прийнята у його відсутність.
В запереченнях на апеляційну скаргу старший прокурор прокуратури Шевченківського району м. Чернівці ОСОБА_13 просить вирок суду залишити без змін посилаючись на те, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину повністю доведена дослідженими судом першої інстанції, доказами, зокрема показами потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами огляду місця події.
Заслухавши суддю доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, міркування прокурора про залишення вироку суду без змін, пояснення потерпілої ОСОБА_7 , що належним ій майном заволодів ОСОБА_8 , провівши судові дебати та заслухавши обвинуваченого ОСОБА_8 в останньому слові, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна вчиненого повторно, за обставин зазначених у вироку, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 заперечуючи в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині разом з тим підтвердив, що в ночі 10 березня 2014 року на вул. Ентузіастів в м. Чернівці його затримали працівники міліції, які вилучили у нього належний потерпілій мобільний телефон.
Потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що 10 березня 2014 року, приблизно о 23 годині, біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_8 ривком, прокрутивши її та штовхнувши, вирвав з її рук сумку з грошима, мобільним телефоном та документами після чого з місця вчиненого злочину втік. Вона добре запам`ятала обвинуваченого, викликала працівників міліції, які протягом години затримали обвинуваченого ОСОБА_8 та привели до її будинку, де вона його впізнала, а також впізнала вилучений у нього належний ій мобільний телефон. В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_7 підтвердила що саме ОСОБА_8 заволодів її майном.
Свідок ОСОБА_11 показав суду, що 10 березня 2014 року, о 23 годині 14 хвилин, під час несення патрульно-постової служби разом з ОСОБА_14 виїхали на АДРЕСА_2 , де було вчинено, грабіж щодо потерпілої ОСОБА_7 . В ході обстеження території вони зупинили обвинуваченого ОСОБА_8 , який по описаних потерпілою прикметах був схожий на особу, яка вчинила грабіж. Обвинуваченого вони привели до потерпілої, вона прямо вказала на нього, як на особу що вчинила злочин, а також впізнала належний ій мобільний телефон, який вони вилучили в обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_12 показав суду, що10 березня 2014 року після 23 години в якості понятого брав участь в огляді місця вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_7 грабежу. В ході огляду був присутній ОСОБА_8 на якого потерпіла вказала як на особу, що заволоділа її майном, обвинувачений добровільно віддав потерпілій ОСОБА_7 телефон, пізніше біля контейнера з сміттям було знайдено сумку потерпілої в якій знаходились її особисті речі.
З протоколу огляду місця події від 10.03.2014 року (а.с. № 8-11) видно, що його було проведено 0 23 годині 40 хвилин, тобто через 40 хвилин після вчинення злочину, у обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено та вилучено належний потерпілій мобільний телефон, а також 143 гривні купюрами номінальною вартістю 20 та 50 гривень, яка збігається з номінальною вартістю купюр, які вказала потерпіла ОСОБА_7 працівникам міліції.
З протоколу огляду місця події від 11 березня 2014 року видно, що його було проведено о 02 годині 30 хвилин, через 03 години 30 хвилин після скоєння злочину і біля контейнерів з сміттям, що знаходяться біля будинку № 200 по вулиці Головна в м. Чернівці виявлено належні потерпілій сумку, банківські картки та інші особисті речі.
Досліджені судом першої інстанції докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника, що обвинувачений ОСОБА_8 злочин щодо потерпілої ОСОБА_7 не вчиняв, а виявлений у нього мобільний телефон належний потерпілій ОСОБА_7 він знайшов біля контейнера з сміттям.
Суд правильно покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 визнав належними та поклав їх в основу вироку, оскільки вони отримані в установленому законом порядку і ці свідки пояснили, що огляд місця біля контейнерів з сміттям, де було виявлено належні потерпілій речі, проводився на підставі пояснень обвинуваченого, що саме там він викинув належну потерпілій ОСОБА_7 сумку.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що слідчий зобов`язаний був відмову обвинуваченого ОСОБА_8 від захисника прийняти в його присутності не ґрунтується на вимогах ст.ст. 49, 64 КПК України, оскільки обвинувачений клопотання в ході досудового розслідування про залучення захисника не заявляв, внаслідок чого його участь у кримінальному провадженні на цій стадії не була обов`язковою.
Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна вчиненого повторно, тому його дії за ст. 186 ч.2 КК України кваліфіковані правильно.
Разом з тим, з протоколу огляду місця події від 10.03.2014 року (а.с. № 8-10) видно, що потерпіла ОСОБА_7 прямо вказала на ОСОБА_8 як на особу, що відкрито заволоділа її майном, тому пред`явлення його ій для впізнання 11 березня 2014 року не ґрунтується на положеннях ст. 228 КПК України у зв`язку з чим цей доказ є недопустимим, посилання на нього у вироку суду суперечить чинному законодавству, тому він підлягає виключенню з рішення суду.
Що стосується міри покарання, то вона обрана ОСОБА_8 у відповідності до вимог ст. 65-67 КПК України, з урахуванням тяжкості скоєного злочину, даних про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Взявши до уваги ці обставини, суд призначив ОСОБА_8 покарання передбачене найнижчою межею, встановленою санкцією ст. 186 ч.2 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, тому колегія суддів, беручи до уваги, що обвинувачений раніше п`ять разів судимий за вчинення умисних злочинів і знову вчинив умисний тяжкий, корисливий злочин, що утворює рецидив злочинів і є обставиною, яка обтяжує покарання не знаходить підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 407, 408 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В АЛ И ЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 квітня 2014 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Виключити з вироку вказівку про посилання на протокол пред`явлення обвинуваченого ОСОБА_8 для впізнання потерпілій ОСОБА_7 , як на доказ.
В решту частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий, суддя ОСОБА_2

Судді

ОСОБА_3

ОСОБА_4