Дата документу Справа № 332/1226/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1386/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №332/1226/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.121 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 травня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, не одруженого, має середню освіту, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 28.07.1987р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ст.81 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 29.12.1990р. по відбуттю покарання;

2) 23.04.1996р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ст.117 ч.3, 118 ч.2, 42 КК України до 10 років позбавлення волі із застосування лікування від алкоголізму; звільнений 21.07.2005р. на підставі постанови Брянкіського міського суду Луганської області від 14.07.2005р. умовно-достроково на 5 місяців 13 днів;

3) 17.10.2007р. Сінельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі; звільнений 28.04.2012р. умовно-достроково на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 28 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що злочин він вчинив раптово, машинально схопив ніж, він не хотів наносити потерпілому тілесні ушкодження, про що зазначено і у вироку суду. Тобто, фактично обвинувачений не визнав всі обставини пред`явленого йому обвинувачення, зокрема в частині умислу, мотиву вчинення злочину та обставин, що передували моменту спричинення тілесних ушкоджень, однак незважаючи на це суд безпідставно розглянув провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Крім того, суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 раніше 5 разів судимий, після звільнення з місця позбавлення волі на шлях виправлення не став і вчинив інший тяжкий злочин, не працює, схильний до вчинення тяжких злочинів, а тому призначене йому судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість.

Вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 травня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишений без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обчислюється з 02.02.2015р.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» 6137 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_9 належним чином повідомлений про місце та час розгляду апеляційної скарги, заяви про відкладення розгляду від нього не надходило, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за його відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу частково, просили вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, в частині призначення м`якого покарання апеляційну скаргу не підтримали.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 01 лютого 2015 року, приблизно о 19 год. 15 хв., ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_9 , взявши в праву руку ніж, умисно наніс ним один удар в область спини останнього, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді одиночного проникаючого торакоабдомінального поранення грудної клітини з права з пораненням міжреберних судин діафрагми правої частки печінки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Згідно з вимогами ст.409 ч.1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок суду у відношенні ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд кримінального провадження здійснювався при наявності учасників судового провадження.

Згідно ч.3,4,6 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час судового розгляду є обов`язковим.

Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів.

Виходячи зі змісту цього закону, фіксування розгляду кримінального провадження в суді повинно бути якісним.

Колегія суддів, прослуховуючи оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії - судового провадження за 14 та 19 травня 2015 року, дійшла до висновку, що фіксування судового розгляду по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 здійснено не якісно, не чутно показів обвинуваченого, запитань учасників провадження, проголошення вироку.

Незважаючи на те, що до матеріалів кримінального провадження і приєднано технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, однак неякісне фіксування судового розгляду колегія суддів вважає як відсутність технічного носія, на якому зафіксовано судове провадження, тому згідно п.7 ч.2 ст.412 КПК України вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду.

При цьому колегія суддів погоджується з посиланням прокурора на те, що суд безпідставно розглянув провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, оскільки, як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_7 фактично не визнав всі обставини пред`явленого йому обвинувачення в частині умислу, мотиву вчинення злочину та обставин, що передували моменту спричинення тілесних ушкоджень, оскільки пояснив, що злочин вчинив раптово, машинально схопив ніж та він не хотів наносити потерпілому тілесні ушкодження.

Тому ще і за таких підстав судове рішення підлягає скасуванню, адже колегія суддів позбавлена можливості оцінити в повній мірі відповідність дотримання судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження відносного обвинуваченого.

Оскільки призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Крім цього, враховуючи, що судом першої інстанції міра запобіжного заходу обвинуваченому залишена до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою, а вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду, колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, в тому числі і проти життя та здоров`я особи, відбував покарання в місцях позбавлення волі, та перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжити до 16.11.2015 року.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4