Справа № 357/7075/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1017/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 55 10.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
10 вересня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_6 на вирок, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фастів, Київської обл., гр-на України, неодруженого, не судимого, освіта середня, призваний за мобілізацією 21 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу на посаді радіотелеграфіста групи бойового управління військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у період з 21 березня 2014 року по 24 квітня 2015 року, солдат запасу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покладено обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, -

В С Т А Н О В И Л А :
Як зазначено у вироку, ОСОБА_8 , будучи призваним по мобілізації та проходячи військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у період із 21 березня 2014 року по 24 квітня 2015 року, діючи в порушення вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного Статуту ЗС України, 23 жовтня 2014 року самовільно залишив військову частину та по 16 січня 2015 року був відсутній на службі без поважних причин, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, а також 11 лютого 2015 року ОСОБА_8 , діючи з тих же мотивів, у порушення вимог ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) та був відсутній по 22 квітня 2015 року, проводячи час на власний розсуд, і не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, чим повторно вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року скасувати. Ухвалити новий вирок, яким

визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, посилаючись на те, що судом першої інстанції безпідставно застосована ст.75 КК України.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 діяв з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, діючи з тих же мотивів повторно залишив військову частину та не вживав ніяких заходів для повернення на військову службу, аж до початку звільнення в запас (демобілізації) військовослужбовців. Вважає, що судом не враховано значну суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 злочину в умовах сьогодення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задоволити з підстав викладених в ній, обвинуваченого, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаним вимогам Закону вирок суду першої інстанції відповідає.

Вирок оскаржується в частині призначеного ОСОБА_8 покарання з випробуванням.

Посилання прокурора, як на підстави скасування вироку в частині неправильного застосуваннясудом першої інстанції до обвинуваченого вимог ст.75 КК України та неврахування того, що ОСОБА_8 діяв з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від військової служби та діючи з тих же мотивів повторно залишив військову частину та не вживав ніяких заходів для повернення на військову службу, аж до початку звільнення в запас (демобілізації) військовослужбовців є необґрунтованими, та такими що не відповідають матеріалам кримінального провадження.

У вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання, керувався вимогами ст.65 КК України, призначив покарання в межах санкції ч.3 ст.407 КК України, правомірно врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини за яких було вчинено злочин, особу обвинуваченого. Суд обґрунтовано врахував пом`якшуючі покарання обставини, вірно визначив ОСОБА_8 міру покарання та на визначених Законом підставах звільнив його від покарання з іспитовим строком, взявши до уваги дані про його особу, відсутність судимостей, щире розкаяння у вчиненому.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що він під час служби перебував за місцем проживання, у зв`язку із важким сімейним становищем хворобою брата, про що знали його командири. Дані обставини органом досудового розслідування не спростовані та не перевірялися.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року, та ухвалення нового вироку немає, а наведені прокурором доводи є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів, дійшла висновку, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року є обґрунтованим, відповідає вимогам закону таким, що ґрунтується на фактичних обставинах справи, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року, щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.407, ст.75, 76 КК України залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І: ________________ ________________ ________________