АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1138/2015 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185, ч.3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула матеріали провадження у скарзі за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Голосіївського району міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001022 відносно ОСОБА_8 , якому пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України повернуто прокуророві.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
Прокурором направлено до Голосіївського районного суду міста Києва обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції прийняв рішення про повернення вказаного обвинувального акту прокурору для усунення виявлених порушень, зауваживши, що в описовій частині обвинувального акту вказується, що ОСОБА_8 маючи умисел на вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу, проник до підсобного приміщення, звідки викрав велосипед.

Оскільки викрадення чужого майна з приміщення, яке здійснюється з подоланням перешкод або й безперешкодно у вигляді фізичного переміщення особи у житло або інше приміщення є проникненням, а в кваліфікації діяння, в якому обвинувачено ОСОБА_8 про цю кваліфікуючу ознаку не вказано, то, робить висновок суд першої інстанції, в обвинувальному висновку містяться суперечності, які можуть вплинути на кваліфікацію описаних дій.

На цих підставах суд і прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Не погодившись зі вказаним рішенням, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що у цьому конкретному випаду орган досудового розслідування в повній мірі витримав положення ст. 291 КПК України щодо форми та змісту обвинувального акту, натомість суд першої інстанції певною мірою вийшов за межі своєї компетенції, оскільки на стадії підготовчого засідання вдався до оцінки правильності кваліфікації інкримінованих обвинуваченому дій.

Крім того, суд порушив права учасників процесу, позбавивши їх можливості надавати свої докази, а в разі необхідності і змінити обвинувачення під час судового розгляду.

На цих підставах прокурор просить оскаржену ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт до Голосіївського районного суду на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого засідання.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який не підтримав апеляційні вимоги, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, крім іншого, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланнями на положення закону і статті (частини статті), закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У цьому конкретному випадку, всупереч міркуванням апелянта, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення містить істотні відмінності від формулювання обвинувачення, які суттєво обмежують право обвинуваченого на захист. Так, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначається, що ОСОБА_8 , з метою повторного, в період не знятої та не погашеної судимості за попереднім вироком, вчинення крадіжки чужого майна пройшов у під`їзд, піднявся ліфтом на невстановлений поверх, де оглядав сходові клітини, виявив у загальному коридорі на сходовій клітині відкриті двері у підсобне приміщення звідки і викрав велосипед вартістю 6033 гривні 00 коп.

Далі у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення зазначається, що ОСОБА_8 був виявлений на першому поверсі цього ж будинку охоронцем, якому дії обвинуваченого видалися підозрілими, охоронець зупинив ОСОБА_8 , почав з`ясовувати походження майна, а ОСОБА_8 , з метою уникнути кримінальної відповідальності, мав намір залишити місце події, проте свій злочинний задум, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий.

Такий виклад фактичних обставин справи, на переконання судової колегії, неприпустимий, оскільки не дає чіткого уявлення ні про дії ОСОБА_8 при з`ясуванні у нього охоронцем походження майна, ні про його дії при спробі залишити місце події, зокрема чи він намагався втекти, полишивши викрадене, а це наводить на сумніви щодо можливої добровільної відмови від доведення злочину до кінця, чи з викраденим майном, а останнє може вказувати на переростання таємного викрадення у відкрите.

Крім того, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, проникнення з метою вчинення викрадення чужого майна в приміщення, хоча б і шляхом вільного доступу до нього, судовою практикою, зазвичай, визнається кваліфікуючою ознакою вчинення кримінального правопорушення.

Тим часом, обвинувачення сформульоване таким чином, що ОСОБА_8 інкриміновано лише таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, не доведене до кінця з причин, що не залежали від його волі.

За умови таких недоліків у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та суперечностей цього викладу з формулюванням обвинувачення суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість судового розгляду по суті кримінального правопорушення і повернув обвинувальний акт прокуророві для усунення недоліків.

При цьому, всупереч міркуванням апелянта, цей суд не вдавався до дослідження та оцінки доказів, а лише аналізував зміст обвинувального акту, що він зробити вправі та зобов`язаний по закону.

На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Голосіївського району міста Києва ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001022 відносно ОСОБА_8 повернуто прокуророві залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду першої інстанції, - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: