печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2013 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В.,

при секретарі Ковалевській А.П.

за участю представника Генеральної прокуратури України Калітюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на протиправну бездіяльність Генерального прокурора України Пшонки В.П. щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

8 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив зобов'язати Генерального прокурора України Пшонку В.П. внести його заяву про злочин від 30 вересня 2013 року по факту вчинення суддею Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст. 375 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Представник Генеральної прокуратури України в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, мотивуючи її безпідставністю. Зазначив, що заява про вчинений, на думку ОСОБА_2, злочин суддею ОСОБА_3 скерований до прокуратури Запорізької області для організації проведення перевірки даних, які містяться в заяві ОСОБА_2

Заявник ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що ОСОБА_2 просив розглядати справу за його відсутності, не просив відкласти розгляд справи та не з'явився до судового засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів

Заслухавши пояснення представника Генеральної прокуратури України та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що 30 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Генерального прокурора України із заявою про вчинення суддею Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст. 375 КК України.

Проте, Генеральною прокуратурою України не було внесено відомості до ЄРДР, а вказана заява скерована до прокуратури Запорізької області.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об'єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов'язковими елементами складу будь-якого злочину є об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до ЄРДР.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, реєстрація кримінальних правопорушень шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а також реєстрація осіб, які їх учинили, слідчим (прокурором), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, не суперечить положенням ст.ст. 214, 218 КПК України.

Крім того, згідно з п. 3.8 наказу Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012 «Про затвердження Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня, але вчинені на території іншого міста, району, району в місті, області, за дорученням керівника цих прокуратур або керівника структурного підрозділу прокуратури обласного, міського рівня з дотриманням територіального принципу, направляються до відповідної прокуратури через прокуратуру вищого рівня.

Таким чином, дії Генеральної прокуратури України щодо направлення заяви ОСОБА_2 від 30 вересня 2013 року до прокуратури Запорізької області за територіальним принципом відповідають зазначеним положенням закону та наказу Генерального прокурора України № 125 від 3 грудня 2012 року, а відтак не вбачається підстав для задоволення скарги.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на протиправну бездіяльність Генерального прокурора України Пшонки В.П. щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.В. Батрин