Справа №1-70/11 року
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2011 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої та цивільного позивача - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця за даними реєстрації АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, військовозобв`язаного, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_8 вчинив злочин про життя і здоров`я особи за наступних обставин.

Приблизно в кінці жовтня на початку листопада 2009 року, більш точної дати а також часу, в ході досудового та судового слідства встановити не представилося можливим, в АДРЕСА_2 за місцем тимчасового проживання, підсудний розпивав спиртні напої з попередньо знайомим ОСОБА_9 . Під час застілля, у присутності інших осіб, між ними виникла сварка через невдоволення ОСОБА_8 поведінкою потерпілого, який відкашлювався за столом. За виниклої неприязні, підсудний умисно наніс йому удар кулаком в область нижньої частини шиї. Від такого, останній при падінні вдарився потилицею об стіну позаду та впав на підлогу. Внаслідок неправомірних дій підсудного, потерпілому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення у вигляді перелому щитовидного та персневидного хрящів з ознаками здавлювання на зовнішній поверхні і розтягу на внутрішній поверхні хрящів, крововиливу під тверду мозкову оболонку в правій потиличній області голови, які потягли смерть.

Підсудний ОСОБА_8 своєї вини у вчиненому злочині не визнав, цивільній позов визнав частково. Суду пояснив, що у 2009 році тимчасово віднаймав будинок у ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 . Наприкінці жовтня перших числах листопада 2009 року у вечірній час, у приміщенні кухні з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілим розпивали спиртні напої. Коли натякнув про причетність останнього до втоплення спільного знайомого, ОСОБА_9 несподівано наніс удар йому у груди. Обороняючись і з метою запобігання спричиненню більшої шкоди, відштовхнув потерпілого у груди, від чого він присів та почав кашляти. Відливання водою та намагання підвести потерпілого на ноги позитивних наслідків не мали. Коли, за деякий час, пішов до сусідньої кімнати спати, потерпілий залишався лежати на підлозі, при цьому важко дихав та хрипів. Приблизно о третій годині ночі він також був живий. У смерті ОСОБА_9 пересвідчився лише о дванадцятій годині наступного дня. Дуже злякався і не знаючи як вдіяти, за два дні закопав труп на подвір`ї. Наполягав, що слідством не доведено настання смерті потерпілого від удару, який він наніс.

Незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_8 не визнав себе винним у вчиненому злочині, його вина підтверджується наступними дослідженими судом в ході судового слідства доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що останнім часом її син ОСОБА_9 проживав у їхньому будинку в с.Василівка, вони підтримували родинні стосунки та періодично спілкувалися. Востаннє вона бачила потерпілого влітку 2009 року. В грудні місяці звернулася за розшуком, бо тривалий час не мала з сином зв`язку. Вчинені міри до встановлення його місця перебування позитивних наслідків не мали. Лише у вересні 2010 року працівники міліції повідомили про знайдення трупу потерпілого на подвір`ї будинку, де мешкав ОСОБА_8 , який попередньо стверджував їй, що син виїхав на заробітки.

Показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що в день події підсудний та потерпілий, які приятелювали, були у стані алкогольного сп`яніння. Під час застілля між ними виникла сварка. Почувши гомін з сусідньої кімнати, вона зайшла до кухні та збоку спостерігала, як підсудний однією рукою взяв потерпілого за одяг на грудях, а іншою наніс удар в нижню частину шиї. ОСОБА_9 відлетів до стіни позаду і вдарившись потилицею, впав на підлогу. ОСОБА_8 намагався його підняти, вхопивши за пояс та марно.

Свідок ОСОБА_12 також підтвердила, що за столом, при спільному розпиванні спиртного, ОСОБА_8 сварився на потерпілого, постільки останній просив грошей на горілку та постійно кашляв. Внаслідок дій підсудного потерпілий впав на підлогу, після чого сильно хрипів.

Показаннями свідка ОСОБА_10 щодо надання ним підсудному для проживання належного будинку по АДРЕСА_2 навесні 2009 року. Спочатку ОСОБА_8 проживав з сім`єю, а коли дружина і діти поїхали, там мешкали ще й ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Восени 2009 року підсудний без попередження залишив будинок, виїхавши до с.Павлівка. У вересні 2010 року на подвір`ї його домоволодіння поза будівлею літньої кухні, за вказівки на місце ОСОБА_8 , працівниками міліції було знайдено труп потерпілого.

Показаннями ОСОБА_13 , який у якості свідка пояснив, що восени 2009 року до нього звернувся брат дружини ОСОБА_8 , повідомивши, що помер ОСОБА_9 . Останній розповідав, що вони спільно розпивали спиртне. Потерпілий поперхнувся, почав падати на підсудного, а той вдарив його, відштовхуючи. ОСОБА_9 впав біля стінки і хрипів. Порадою негайного звернення до міліції підсудний не скористався.

Заявою потерпілої ОСОБА_6 (а.с.4) про розшук сина ОСОБА_9 , з яким втратила зв`язок у жовтні 2009 року. Заяву подано 12 липня 2010 року за вхідним номером реєстраційної книги чергової частини Снігурівського РВ УМВС 1098.

Заявою ОСОБА_8 (а.с.3) про заховання ним трупу потерпілого на території домоволодіння ОСОБА_10 , при огляді якого, за згоди власника (протокол усної заяви на а.с.6), на місці події в АДРЕСА_2 23 вересня 2010 року на відстані 4.5м від задньої стіни літньої кухні було знайдено труп ОСОБА_9 у одязі у ямі, зверху прикиданою перегноєм. Тіло знаходилося у ложе на спині з піднятими ногами, з різко вираженими гнилісними змінами (а.с.7-11 з фототаблицею та планом-схемою, протокол огляду одягу з трупу на а.с.21-24).

При повторному огляді місця події (а.с.28-39), проведеному 24 вересня 2010 року у приміщенні літньої кухні домоволодіння ОСОБА_10 було знайдено та вилучено змиви та зішкреби речовини бурого кольору з передньої та бокової сторони кухонної шафи і міжкімнатних дверей приміщення кухні літньої кухні місця події, в яких згідно заключення судово-медичної експертизи речових доказів №262 (а.с.102-105) знайдено кров людини, походження якої не виключається від потерпілого.

Явкою з повинною на а.с.48, яку ОСОБА_8 склав власноруч, із зазначенням про нанесення ним ОСОБА_9 з неприязні удару кулаком в область шиї, з наступним забиттям того потилицею голови об стінку кімнати. Підсудний стверджував, що після падіння у потерпілого з рота йшла кров. До ранку він лежав на полу. Наступного дня виявив його смерть.

Висновком експерта №94 від 10-18 листопада 2010 року (а.с.87-90), який свідчить, що при дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому щитовидного та персневидного хрящів з ознаками здавлювання на зовнішній поверхні і розтягу на внутрішній поверхні хрящів, крововиливу під тверду мозкову оболонку в правій потиличній області голови, а також крововилив у правій потиличній області, сліди крововиливу на костях зводу черепу, які за критерієм небезпеки для життя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення, а також крововилив у м`які тканини голови у лівій скроневій області, що за освідування живих осіб розцінюються зазвичай як легке тілесне пошкодження. Перелом щитовидного та персневидного хрящів утворився у результаті травмуючої дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключно від удару в область шиї кулаком, ребром долоні, ліктем, від удару чи надавлювання на шию лежачої на спині людини ногою чи подібними предметами. Крововилив під тверду мозкову оболонку, крововилив у правій потиличній області утворилися в результаті дії тупих твердих предметів, не виключно предметів з переважаючою поверхнею співудару (стіна, тверда підлога) та від падіння на них з висоти власного росту з ударом правою потиличною частиною голови. При чому, спричинення останнього пошкодження при життєво знайшло підтвердження лабораторно-гістологічним дослідженням кожних лоскотів голови з області потилиці за знайдення кров`яних пігментів. Кожне із пошкоджень окремо могло бути причиною настання смерті. Експертом визнано і приймається судом, що смерть потерпілого знаходиться у безпосередньому зв`язку з травмою шиї, яка супроводжувалася переломами хрящової гортані та потягла смерть потерпілого через короткий (декілька хвилин) проміжок часу. Таке підтверджується тим, що шия є більш шокогенною зоною людського тіла, спричинення перелому хрящової гортані пов`язано з вираженим больовим синдромом, що не виключає кровотечі у проєм гортані з навколишніх пошкоджених м`яких тканин та не зсіданням до моменту смерті крові за крововиливу під тверду мозкову оболонку. Експертом зазначено, що у проміжок часу до настання смерті потерпілий міг вчиняти самостійні дії на предмет хрипіння, видавання ротом нерозбірливих звуків, перекочування. При спричиненні тілесних ушкоджень на шиї потерпілий і нападник могли розташовуватися обличчям один до одного, нападник справа або зліва. При спричиненні пошкоджень у потиличній області травмуючий предмет знаходився позаду потерпілого. Заключенням не виключається відповідність локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень тим обставинам їх нанесення, на які вказав ОСОБА_8 при відтворенні обстановки та обставин події. Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_14 висновок підтвердив. Показав, що за тривалості перебування трупу у землі не менше року на момент дослідження, гістологічні дослідження при життєвості пошкодження шиї неможливі до проведення. Експерт виключив можливість спричинення ушкодження шиї при надавлюванні на живіт померлого з метою його схову у ложе ями за поховання та при транспортуванні до лікарні. Крім того, зазначив, що про смерть від туберкульозу легенів могла б вказувати сильна кровотеча, свідчень про яку на місці події виявлено не було. Натомість мало чисельні знайдені сліди крові підтверджують кровотечу з гортані, якою супроводжується пошкодження м`яких тканин при переломі щитовидного та персневидного хрящів. Не знайдення на місці події кісті руки трупу та відсутність легені носять характер не пов`язаний зі смертю.

Протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 25 вересня 2010 року (а.с.66-72), за дослідженням судом відтвореного відеозапису, згідно яких у присутності понятих, підсудний на місці події розповів та показав як він наніс удар потерпілому в область нижньої частини шиї, від якого останній відійшов до стіни, вдарився потилицею і впав. Допитані у суді поняті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили відповідність слідчої дії чинному кримінально-процесуальному законодавству та відсутність зауважень до її проведення та фіксування.

Дослідивши докази, суд вважає, що кваліфікація дій підсудного досудовим слідством за ст. 115 ч.1 КК України не знайшла свого підтвердження.

Приймаючи рішення про зміст і спрямованість умислу винуватого, суд виходить з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, враховуючи кількість завданих ударів потерпілому, використанні при цьому знаряддя, попередні стосунки учасників події, які передували злочину, поведінку підсудного під час його вчинення і причини припинення злочинних дій. Кваліфікуючи дій ОСОБА_8 як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині досудове слідство виходило з того, що удар було нанесено у життєво-важливий орган тіла шию. При цьому не враховано ставлення підсудного до вчиненого та інші дані, які в ході судового слідства знайшли підтвердження.

Під час досудового слідства і в судовому засіданні ОСОБА_8 стверджував, що не мав умислу на вбивство. Зазначені твердження не спростовані. Даних про намір до вбивства та, за яких причин, не встановлено. Підсудний та потерпілий попередньо приятелювали, що підтвердили свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вони спільно розпивали спиртне. ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 один удар з неприязні. За не перешкоджання присутніх осіб, інших протиправних дій стосовно потерпілого не чинив. На приведення останнього до тями поливав водою, а після залишив та пішов спати за тим, що він подавав ознаки життя.

За таких обставин вчинене ОСОБА_8 діяння слід розглядати не як умисне вбивство ОСОБА_9 , а як умисне заподіяння тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого. За спрямованістю умислу винного на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.

Дії підсудного суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Посилання підсудного та його захисників на ту обставину, що підсудний не заподіяв потерпілому тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть не заслуговує на увагу, як таке що спростовується доказами, які суд дослідив під час судового слідства.

Протягом досудового слідства підсудний давав показання, такі були предметом судового дослідження, про фактичні обставини справи, які узгоджуються з встановленими судом, вони були чіткими, послідовними та повними. Про причину їх зміни ОСОБА_8 переконливих доводів не навів. Його твердження про примушування до обмовляння працівниками міліції, на дії яких не скаржився, бо «ніколи нікого не здає`суд вважає беззмістовними. Скарг на дії працівників слідчих органів підсудний не подавав, маючи захисника на досудовому слідстві, за його ініціювання після ознайомлення з матеріалами справи прокуратурою проведено перевірку дій працівників Снігурівського РВ УМВС і у порушенні кримінальної справи за перевищення службових повноважень відмовлено.

Судом не приймаються твердження захисту про не встановлення при життєвості тілесних ушкоджень, внаслідок яких могла наступити смерть потерпілого, про іншу ймовірну причину смерті внаслідок захворювання на туберкульоз та неприйняття доказів через допущенні порушення кримінально-процесуального законодавства.

Приймаючи до уваги порушення кримінально-процесуального законодавства при проведенні фактичної ексгумації трупу з місця поховання при огляді місця події, про що судом постановлено окрему ухвалу, суд не має підстав для не прийняття доказом знайдення, у вказаному підсудним місці, трупу потерпілого. Захистом не наведено переконливих доказів обставин, за яких вже на трупі потерпілого могло бути заподіяно перелом хрящів на шиї. При цьому, має гістологічне підтвердження прижиттєвість тілесного ушкодження у вигляді крововиливу під тверду мозкову оболонку в правій потиличній області голови. За встановлених обставин справи перший удар було нанесено у шию, після мав місце удар потилицею об стіну. Вказане підтверджується і тим, що кров місця крововиливу під тверду мозкову оболонку не згустилася, тобто смерть наступила від попереднього чинника пошкодження хрящів.

Що стосується вказівки про можливу смерть потерпілого від легеневої кровотечі, то довідкою Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру від 19.11.2010 року за вих.№479-1 наведено дані про захворювання ОСОБА_9 на фіброзно-кавернозний туберкульоз правої легені станом на січень 2008 року, тоді як згідно довідки Снігурівськохї ЦРЛ від 05.05.2011 року за вих.№06-691-05 потерпілий знятий з диспансерного обліку лікаря фтизіатра з оздоровленням. За флюорографічним дослідженням від 30 березня 2009 року остаточний діагноз: з права у верхній долі фіброз, інтенсивні тіні, що говорить за повністю вилікуваний туберкульозний процес.

Про протиправність дій підсудного на місці події та усвідомлення їх зв`язку з наслідками, що наступили, на думку суду, свідчать і наступні дії підсудного, який пораду ОСОБА_13 звернутися до міліції після смерті ОСОБА_9 проігнорував, труп закопав, ще й накладав на місце схову відходи утримання живності.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині тверджень, що ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 удар у груди, після чого він вільно пересувався, тривалий час був живий. При цьому враховує на те, що вони свідки та підсудний приятелювали та смів мешкали, фактично приховували злочин.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , стверджуючи, що ОСОБА_8 удар потерпілому було нанесено в область грудей, демонструючи місце нанесення удару, фактично вказала на область нижньої частини шиї, де ї розміщуються щитовидний та персневидний хрящі. На місці події, перебуваючи у безпосередній близькості до підсудного і потерпілого, які були до неї у напівоберті, свідок мала змогу детально побачити подію злочину. ОСОБА_11 не вказала на поважні причини зміни нею показань, даних у ході слідства. Про психологічний тиск з боку працівників міліції, які начебто неодноразово переписували її показання, сповістила лише у суді. Тоді, як допитана за тих самих обставин свідок ОСОБА_12 нанесення удару потерпілому від підсудного не деталізувала. Показання цього свідка, а також свідка ОСОБА_12 в частині того, що потерпілий після падіння від удару, нанесеного ОСОБА_8 сідав за стіл, продовжував жити щонайменше до ранку наступного дня, не приймає, як такі, що дані з метою применшення вини підсудного, бо вони не узгоджуються між собою і обставинами справи, як вони встановлені. На слідстві ОСОБА_8 стверджував, що був п`яний, відразу пішов спати, і ОСОБА_12 о третій годині ночі не проводжав. ОСОБА_11 сама ж показала, що тимчасово у жовтні-листопада 2009 року проживала у будинку домоволодіння ОСОБА_10 , тоді як ОСОБА_8 жив у літній кухні. Вона вважала його господарем, тому без дозволу і запрошення до приміщення літньої кухні не заходила і чому таке виключення зробила наступного після події ранку, коли начебто застала ОСОБА_9 живим, не пояснила.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинено тяжкий злочин, обставини справи, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивного боку, має на утриманні двох малолітніх дітей, його першу судимість. Обставиною, що обтяжує покарання підсудному вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, суд вважає, що виправлення підсудного можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства, а тому призначає покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті обвинувачення, яке вважає необхідним і достатнім для виправлення підсудного і попередження нових злочинів.

Цивільній позов потерпілої знайшов своє підтвердження під час судового слідства та на підставі ст.ст.1166, 1167 ЦК України підлягає частковому задоволенню. При цьому суд постановляє про стягнення з винного витрат на поховання, які підтверджені документально на суму 4460грн. (придбання для поминального обіду продуктів харчування на 3000грн. додатково не підтверджено так само як несення витрат 10260грн. на виготовлення та встановлення пам`ятника) з урахування часткової попередньої виплати 1260грн., усього у розмірі 3200грн. Визначаючи розмір морального відшкодування, суд виходить з того, що потерпіла втратила сина, однак зважає на те, що вони спільно фактично не проживали, ОСОБА_9 вів антисоціальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями та не був утримувачем матері пенсіонерки. Розмір стягнення суд визначає у 10000грн.

Відповідно до ст.ст. 91, 93 КПК України від імені підсудного проведено оплату витрат за проведення експертного дослідження у заявленому розмірі.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8(вісім) років у кримінально-виконавчій установі.

Міру запобіжного заходу залишити попередню тримання під вартою.

Міру покарання рахувати з 24 вересня 2010 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовільнити частково. Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 3200грн. матеріальних збитків та 10000грн. моральної шкоди.

Речові докази, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Снігурівського РВ УМВСодяг з трупу ОСОБА_9 , зразки з ложа поховання, зішкріб, фрагменти ковдри знищити, як такі, що не представляють цінності.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду, через районний суд, протягом 15-ти діб, засудженим з моменту вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу протягом 15 днів з моменту його проголошення.

Головуючий