Єдиний унікальний номер №440/93/16-к
Провадження №1-кп/440/19/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Буську кримінальне провадження № 0000554 за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого робочим «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ ВЕ САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ», раніше не судимий,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 25 жовтня 2015 року, приблизно о 23.30 год., перебуваючи згідно висновку експерта №3338/2015-т від 03 листопада 2015 року, в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись вулицею в с. Ожидів, Буського району, Львівської області, у напрямку із центру вказаного населеного пункту до автодороги Київ - Чоп, порушив, згідно висновку експерта №1/1384 від 30 грудня 2015 року, пункт 10.1 Правил дорожнього руху України (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), а саме змінив напрямок руху свого автомобіля вправо, що в подальшому призвело до наїзду керованого ним автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Ожидів, Буського району, Львівської області, який рухався у попутному напрямку правим узбіччям дороги, в результаті чого у ОСОБА_5 згідно висновку експерта №377/2015 від 17 листопада 2015 року, встановлено забій головного мозку середньої тяжкості, закритий перелом верхньої третини правої стегнової кістки, закритий перелом в/3 лівої малогомілкової кістки, вивих лівої плечової кістки, рана тім`яно - потиличної ділянки голови в центрі, ускладнені травматичним шоком другого (середнього) ступеня, які утворились від контакту з тупими предметами, могли бути причинені 25 жовтня 2015 року під час ДТП - авто наїзду легкового автомобіля ззаду зліва з первинним ударом о зовнішню поверхню лівої гомілки, наступним падінням на ліве плече та тім`яно - потиличну ділянку голови, відкиданням тіла на праве стегно відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Разом з обвинувальним актом до суду скеровано угоду про примирення між сторонами кримінального провадження підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000554 в порядку, передбаченому ст. ст.468, 469 та 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.286 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а)беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК України, у вигляді штрафу в сумі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підозрюваний ОСОБА_4 , розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є:

а) для потерпілого і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.З ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.З ст.424 КПК України, підозрюваному ОСОБА_4 , є зрозумілими.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.2 ч.З ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.2 ч.З ст.424 КПК України, потерпілому ОСОБА_5 є зрозумілими.

б) для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів підозрюваному ОСОБА_4 , є зрозумілими.

Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь- якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення, відповідно до ст.476 КПК України, потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.3891 КК України.

Вивчивши документи кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-469, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією статті 286 ч.1 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим ОСОБА_5 затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає вимогам Кримінального закону.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Підозрюваному роз`яснено ч.5, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлені, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених аб.1, 2, 3, 4 пункту 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його прав на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене між сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, які встановлені ч. 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду, що підтримує угоду про примирення, просить її затвердити та розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України,

Прокурор також просив затвердити угоду про примирення, яка відповідає вимогам закону та визначена міра покарання за вчинений злочин відповідає вимогам Кримінального закону.

За наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду від 15 січня 2016 року про примирення, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання, у виді штрафу в сумі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень), без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи № 1/1185 від 08.12.2015 р. в сумі 920,70 грн.; інженерно-транспортної експертизи № 1/1317 від 21.12.2015 р. в сумі 920,70 грн. та інженерно-транспортної експертизи № 1/1384 від 30.12.2015 р. в сумі 613,80 грн.

Матеріали кримінального провадження № 0000554 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при кримінальному провадженні № 1-кп/440/19/2016.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1