АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1662/15 Справа № 192/1044/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
09 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника виправної колонії ОСОБА_7
засудженого - ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську матеріали за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2015 року про відмову у задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений 28 квітня 2007 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд мотивує своє рішення тим, що останній, відбуваючи покарання у Городищенській виправній колонії хоча і був працевлаштований, але від роботи ухилявся, норми виробітку не виконував, вину у скоєному не визнавав. У Солонянській виправній колонії був не працевлаштований за власним бажанням, характеризувався посередньо. Мав лише три заохочення і два стягнення, приймає участь у роботах по благоустрою колонії лише з жовтня 2014 року, що не доводить його виправлення за весь період відбування покарання.
В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, як необґрунтовану та застосувати до нього положення ст.81 КК України. Вказує на те, що вину у скоєному визнав повністю, збитки відшкодував у повному обсязі. Перебуваючи у колонії №96, був працевлаштований, від праці не ухилявся, мав два заохочення. У Солонянській виправній колонії не був працевлаштований через хронічні захворювання. З 2014 року по тепер працевлаштований у відділі капітального будівництва колонії, має три заохочення. Бере участь у програмах диференційно виховного впливу.
Крім того, на його утриманні знаходиться малолітня дитина та мати похилого віку, яка є інвалідом.
Заслухавши доповідача, засудженого та представника виправної колонії, які підтримали апеляцію, прокурора, який вважав, що ухвалу суду слід залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія вважає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню.
Суд правильно вказав на те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Ретельно перевіривши усі доводи ОСОБА_8 , дослідивши надані матеріали, особову справу засудженого, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 засуджений за вбивство людини, тобто особливо тяжкий злочин, на даний час своєю поведінкою та ставленням до праці за весь період відбуття покарання не довів свого виправлення. Суд обґрунтовано послався на матеріали особової справи, згідно яких ОСОБА_8 , відбуваючи покарання у Городищенській виправній колонії №96 у 2008 2010 роках, будучи працевлаштованим, від роботи ухилявся, норми виробітку не виконував, вину у скоєному не визнавав. У 2011 році він не працював через відсутність достатніх об`ємів робіт, але відмовлявся перевестись на іншу роботу. Під час відбування покарання у Солонянській виправній колонії №21 не працевлаштовувався за власним бажанням. Приймає участь у благоустрої колонії лише з 20 жовтня 2014 року. За весь період відбуття покарання ОСОБА_8 мав два стягнення, які погашені за плином часу та лише три заохочення.
За таких обставин, підстав до скасування ухвали суду, навіть з урахування хвороби у засудженого, наявності у нього дитини та матері на утриманні, на що він посилається в апеляції, колегія не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляцію засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2015 року про відмову у задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Судді: