Справа № 11-547/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 26.05.2010
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2010 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Габрієля В.О.

суддів - Іванової І.В., Нагорного А.М.

з участю прокурора - Чупринської Є.М.

адвоката - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями захисника засудженого ОСОБА_2.М. ОСОБА_1 та державного обвинувача - заступника Переяслав-Хмельницького міськрайонного прокурора на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2010 року, яким

ОСОБА_2 24. 06. ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 - Хмельницького району Київської області, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючий оператором газової котельні Ковалинської НВО ЗОШ І - II ст.. ДНЗ, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_4, з погашеною у встановленому законом порядку судимістю

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

Прийнято рішення про міру запобіжного заходу.

Стягнуто з ОСОБА_2М, на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області 486гр. 77коп. за проведення дактилоскопічної експертизи, 1936гр. 86коп. за проведення судово-імунологічної експертизи, 486гр. 77коп. за проведення дактилоскопічної експертизи, 486гр. 77коп. за проведення криміналістичної експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, 15 листопада 2009 року засуджений ОСОБА_2 разом із своїм братом ОСОБА_3 відпочивали в кафе - барі «Берізка», який знаходиться в с. Єрковці, Переяслав - Хмельницького району, Київської області, де спільно розпивали спиртні напої. Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, близько 23 год. Вийшли з кафе - бару «Берізка» і зупинилися біля автомобіля марки «Газ 2410» д. н. 149-67 КН, яким приїхали до бару, де поряд на лавочці сидів гр. ОСОБА_4, який будучи в стані алкогольного сп'яніння почав чіплятись до них, нецензурно висловлюватись в їх адресу та вимагати, щоб вони відвезли його додому. У засудженого ОСОБА_2, якого образили слова ОСОБА_4, виник умисел помститися йому, а саме відвезти потерпілого неподалік та побити його. З метою реалізації свого наміру ОСОБА_2, сказав ОСОБА_4, що погоджується підвезти його додому, та разом з братом ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_4 та взявши його попід руки, посадили на заднє сидіння автомобіля. Засуджений ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля, а його брат ОСОБА_3 поряд на переднє пасажирське сидіння, та поїхав в напрямку центру с. Єрковці. По дорозі ОСОБА_3 заснув, а засуджений ОСОБА_2 проїхавши с. Єрковці, виїхав на дорогу с. Єрковці - Ковалин, ОСОБА_4 почав кричати, щоб його відвезли додому, після чого засуджений зупинив автомобіль на правому узбіччі дороги по напрямку руху до с. Ковалин і наказав ОСОБА_4 вийти з автомобіля, останній відмовився та почав висловлюватись нецензурними словами в адресу ОСОБА_2, після чого засуджений відкривши дверцята автомобіля витягнув потерпілого ОСОБА_4 з автомобіля, у відповідь ОСОБА_4 штовхнув засудженого у груди, після чого засуджений ОСОБА_2 наніс потерпілому удар кулаком руки в область обличчя, від удару потерпілий упав та скотився до поля, засуджений відразу підійшов до нього і наніс йому декілька ударів ногами по тулубу. ОСОБА_4 продовжував кричати та ображати засудженого нецензурною лайкою. Будучи розлюченим та обуреним такими діями потерпілого, у засудженого ОСОБА_2, на ґрунті особистих неприязних відносин, та помсти за образу, раптово виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_4 Реалізуючи злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, засуджений ОСОБА_2 взявши з автомобіля ножа і підійшовши до ОСОБА_4, який в цей час спершись на руки намагався піднятись із землі, умисно наніс потерпілому ножем два удари у спину, після чого потерпілий упав, повернувшись на спину та почав кричати. Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя потерпілого, засуджений ОСОБА_2 повернувшись до автомобіля, кинув ножа під ноги біля сидіння водія, та взявши сокиру із багажника автомобіля повернувся до потерпілого ОСОБА_4, який лежав на землі обличчям догори, присів над ним , і тримаючи сокиру в правій руці, наніс потерпілому чотири удари обухом сокири в область перенісся та лоба, після чого потерпілий замовк і перестав подавати ознаки життя. Засуджений ОСОБА_2 зник з місця злочину.

Внаслідок злочинних дій засудженого ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку судово - медичної експертизи № б, від 35. 01. 2010 року, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді чотирьох забійних ран в області перенісся та нижньої частини лоба ліворуч, які проникають у порожнину черепа, забою головного мозку, колото - різаного ножового не проникаючого поранення м'яких тканин спини в області 4 - го міжребер'я по лопаточній лінії ліворуч з пошкодженням лівої легені, масивного крововиливу в ліву легеневу порожнину, обезкровлення внутрішніх органів. Ушкодження на спині характерні для дії колюче - ріжучого предмету типу клинка ножа, носять ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент спричинення. Ушкодження на обличчі носять ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент спричинення, характерні для дії тупого предмету, який на своїй ударяючій поверхні має три ребра та три грані, таким предметом міг бути кут обуха сокири. Смерть ОСОБА_4 настала від колото - різаного ножового проникаючого поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені, яке ускладнилося гострим постгеморагічним шоком. Між вказаними пошкодженнями і настанням смерті ОСОБА_4 мається прямий причинний зв'язок.

Не погоджуючись з вироком суду захисник засудженого ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просить вирок суду скасувати та постановити відносно засудженого ОСОБА_2 новий вирок, призначивши йому мінімальну міру покарання, передбачену ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляції зазначає, що даний вирок є незаконним через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. Мотивує тим, шо призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки скоєного злочину, обставинам його вчинення з урахуванням особи винного, його дій.

Крім того, судом не в повній мірі були враховані пом'якшуючі обставини справи, а саме стан здоров'я засудженого, сприяння розкриттю злочину, визнання вини, думка потерпілої, яка просила не карати ОСОБА_2, не врахована неправомірна, визиваюча поведінка потерпілого, який був у нетверезому стані, утримання 2-х неповнолітніх дітей.

Державний обвинувач в своїй апеляції просить вирок суду щодо ОСОБА_2 скасувати і постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 засудити за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі та стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області судові витрати у розмірі 3397грн. 17коп. за проведення експертиз.

Мотивує свою апеляцію тим, що даний вирок є незаконним через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок його суворості. Крім того судом не в повній мірі враховані пом'якшуючі обставини, а саме те, що ОСОБА_5 на утриманні має двох неповнолітніх дітей, активно сприяв розкриттю злочину, визнав вину.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_1, підтримавшого апеляцію, прокурора, яка вважала вирок правильним, а апеляції необгрунтованими, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Вина ОСОБА_2 у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_4 за обставин, викладених у вироку, доведена повністю.

Його вина підтверджується матеріалами кримінальної справи, а саме: протоколами огляду місця події, протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину, висновками судово-медичної, судової психолого-психіатричної, судово-цитологічної, судово-імунологічної, судово медико-криміналістинної, судово-медичної експертиз, поясненнями свідків, потерпілої і самого засудженого та не оскаржується апелянтами.

Міськрайонний суд дав належну оцінку наявним у справі доказам та обгрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2, вірно кваліфікувавши його дії за ч.І ст. 115 КК України.

Міра покарання ОСОБА_2 призначена відповідно до вимог ст. 65 КК України, є домірною скоєному, відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, в тому числі і тих, на які посилаються апелянти.

Доводи апеляцій прокурора і захисника про суворість призначеного покарання на думку колегії суддів є безпідставними.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_1 та державного обвинувача - заступника Переяслав-Хмельницького міськрайонного прокурора залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2010 року щодо ОСОБА_2 без змін.,

Головуючий

Судді