ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 10 грудня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

За вищевказаним вироком засуджено
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 23 463 грн на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 100 000 грн моральної шкоди.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Ухвалою суду апеляційної інстанції вказаний вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.
19 квітня 2012 року приблизно о 17:30 год., під час знаходження на загальному балконі 10-го поверху будинку № 8 по вул. Декабристів в м. Києві, між ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_10 відбувся конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , реалізуючи який приблизно о 18:15 год. він дістав наявну у нього зброю, що не є вогнепальною, заряджену бойовими патронами та умисно здійснив один постріл із вказаної зброї в область грудної клітини ОСОБА_10 , чим спричинив останньому вогнепальне поранення, від якого потерпілий помер на місці події внаслідок пошкодження внутрішніх органів та гострої крововтрати.
Крім цього, на початку квітня 2012 року приблизно о 15:00 год., перебуваючи біля приміщення магазину «Зброя», розташованого по вул. Вербицького у м. Києві, у невстановленої слідством особи ОСОБА_11 без передбаченого законом дозволу придбав, став зберігати та носити при собі 10 боєприпасів, схожих на патрони, переснаряджені шляхом збільшення навіски порохового заряду коротких патронів Флобера кільцевого запалювання калібру 4 мм виробництва фірми «Selier&Bellot» м. Прага, Чеська Республіка, якими спорядив револьвер моделі «ALFA mod. 440» № НОМЕР_1 кільцевого запалювання калібру 4 мм RZ Long, промислового способу виробництва (Чеська Республіка), який не є вогнепальною зброєю, з якого 19 квітня 2012 року близько 18:15 год. здійснив один постріл у потерпілого ОСОБА_10 , після чого вказаний револьвер, у якому залишилось 8 боєприпасів переніс до власної квартири АДРЕСА_1 та став незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу до моменту їх вилучення під час огляду.

У касаційних скаргах:
- прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що апеляційний суд всупереч вимог ст. 377 КПК України 1960 року не навів докладних мотивів для залишення без задоволення апеляції прокурора, у якій зазначалась вимога про постановлення нового вироку. Зазначає, що при призначенні покарання не було надано належної оцінки тяжкості вчиненого у стані алкогольного сп`яніння особливо тяжкого злочину, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, ставленню ОСОБА_6 до вчиненого, у зв`язку з чим призначене покарання вважає м`яким.
- захисник ОСОБА_5 зазначає вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та закриття кримінальної справи. Вважає що судом допущено неправильне застосування кримінального закону та безпідставно кваліфіковано як умисне вбивство діяння, яке фактично містило ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. На обґрунтування цього зазначає про неврахування судом відсутності у засудженого умислу на вчинення вбивства, оскільки не враховано, що смерть настала через деякий час після поранення, і завдавши тільки один постріл, ОСОБА_11 покинув місце злочину, коли потерпілий був ще живий, повідомив його дружині та другу про те, що ОСОБА_10 потребує допомоги, не позбувся зброї, а вранці пішов до правоохоронних органів, визнав вчинене. Зазначає, що судами не було перевірено доводи про нанесення тілесного ушкодження з необережності, що могло бути підставою для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 119 КК України.
За змістом скарги також фактично посилається на неповноту та однобічність досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що вирок суду містить протиріччя щодо розміру кулі, якою був поранений потерпілий, а факту того, що ОСОБА_10 було поранено кулею із револьвера ОСОБА_6 , не доведено. Вважає, що відсутні дані на підтвердження умислу ОСОБА_6 на вчинення злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України. Вказує, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляції засудженого.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника ОСОБА_5 , яка підтримала свою касаційну скаргу та заперечила проти доводів скарги прокурора, думку прокурора, який зазначав про необґрунтованість вимог касаційної скарги захисника та підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.
У зв`язку з цим, перевірка доводів касаційної скарги захисника ОСОБА_5 , які фактично стосуються однобічності та неповноти досудового і судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, визначення яких дано у статтях 368 та 369 КПК України 1960 року не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
При перевірці матеріалів справи касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та кваліфікації його дій за даними нормами кримінального закону суд зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним у сукупності із дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, у тому числі з точки зору їх належності, допустимості та достатності, про що у вироку згідно зі ст. 334 КПК України 1960 року наведено докладні мотиви.
Так, в основу вироку за фактом вчинення умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 обґрунтовано покладено показання ОСОБА_6 , який будучи допитаний у судовому засіданні у суді першої інстанції не заперечував факту його перебування на балконі разом із потерпілим, наявність у нього револьверу та факту пострілу із нього, потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , які підтвердили факт перебування ОСОБА_6 19 квітня 2012 року близько 18:00 год. на балконі з потерпілим, а свідок ОСОБА_13 також і наявність у нього револьверу.
Окрім того, винуватість засудженого у вчиненні цього злочину суд встановив на підставі оцінки даних, наявних у протоколах слідчих дій, у тому числі протоколах огляду місця події, огляду трупу, висновків судово-медичної, додаткової судово-медичної (комісійної), судово-балістичної, комплексної судово-медичної та балістичної експертиз, речових доказів.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України судом обґрунтовано на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності, у тому числі показань ОСОБА_6 , який зазначав, що придбав патрони поблизу спеціалізованого магазину у незнайомої особи, протоколу огляду, у ході якого у ОСОБА_6 було вилучено 9 патронів, які відповідно до висновку додаткової судово-балістичної та фізико-хімічної експертизи є боєприпасами патронами Флобера калібру 4 мм, в конструкцію яких внесено зміни, що полягають у встановленні до порохового заряду вибухової речовини бертолетової солі.
Посилання захисника ОСОБА_5 на необхідність перекваліфікації дій засудженого з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України є безпідставними. Так, необґрунтованими є твердження про відсутність у ОСОБА_6 умислу на вчинення вбивства ОСОБА_10 , оскільки вони спростовуються даними матеріалів справи.
Зокрема, висновки суду про наявність умислу у засудженого на позбавлення життя потерпілого підтверджуються даними, встановленими з висновків судово-медичної експертизи № 47/1378/2 від 25 червня 2012 року та додаткової судово-медичної (комісійної) експертизи № 16-2013/о від 12 лютого 2014 року. Так, у потерпілого було виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді саден, синців, забійної рани на обличчі, які настали незадовго до смерті, та встановлено, що смерть настала від сліпого вогнепального порання грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати. При цьому у судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_14 , який повідомляв про неможливість утворення тілесних ушкоджень потерпілого у виді синців, ран тощо внаслідок падіння або від виступаючих предметів, як про це зазначав ОСОБА_11 на свій захист.
На думку колегії суддів, наявність у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, отриманих незадовго до смерті, та характер вогнепального поранення у життєво важливий орган свідчить про те, що ОСОБА_11 у момент вчинення злочину усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо допускав настання смерті ОСОБА_10 . Суспільно небезпечний наслідок у виді смерті потерпілого перебував у прямому причинному зв`язку із вчиненою ОСОБА_9 дією. При цьому, як убачається з роз`яснень, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Крім цього, судом першої інстанції ретельно перевірялась версія сторони захисту про випадкове спричинення смерті потерпілого, яка свого підтвердження не знайшла. Зокрема, проаналізувавши висновок комплексної судово-медичної та балістичної експертизи № 17-2013/о-1232/13-33 від 12 лютого 2014 року та заслухавши пояснення експерта ОСОБА_15 , суд спростував доводи засудженого на свій захист, оскільки указані ним дані щодо положення зброї в момент пострілу, повністю виключають можливість травмування ОСОБА_10 при обставинах, зазначених ОСОБА_9 . Таким чином, доводи касаційної скарги захисника про те, що судом не перевірено можливість необережного заподіяння смерті потерпілого є безпідставними.
За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Розглядаючи справу за апеляціями прокурора, засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_16 , суд апеляційної інстанції ретельно перевірившиматеріали справи, у тому числі шляхом проведення часткового судового слідства, дійшов висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин справи, доведеність вини засудженого у вчиненні злочинів та правильність кваліфікації його дій.
Судом апеляційної інстанції також було ретельно перевірено доводи апеляцій захисту про неправильне встановлення розміру кулі, якою було смертельно травмовано потерпілого ОСОБА_10 та встановлено, що неточності у процесуальних документах виникли через первісне вимірювання кулі при її вилученні лінійкою, що не давало змогу встановити точний розмір, який був у подальшому зазначений у висновку судово-балістичної експертизи. При цьому, як убачається із протоколу судового засідання в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_15 зазначав, що надана на експертизу куля, вилучена із тіла ОСОБА_10 є ідентичною із кулями, вилученими у ОСОБА_6 під час огляду (т. 3, а. с 121). У зв`язку з цим, твердження захисника ОСОБА_5 про безпідставність висновків суду про те, що ОСОБА_10 було смертельно травмовано саме кулею із револьвера ОСОБА_6 , спросовуються матеріалами справи.
Свої висновки про залишення апеляцій без задоволення судом належним чином мотивовано, а ухвала суду апеляційної інстанції є достатньо обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, за матеріалами справи не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України місцевий суд, з яким погодився і апеляційний суд, керувався вимогами статей 50, 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що його обтяжує, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Призначене ОСОБА_7 покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
У зв`язку з наведеним, підстав для задоволення касаційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та п. п. 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого без задоволення.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3