ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

31 серпня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и в:

За вказаним вироком місцевого суду визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Цивільний позов задоволено частково: постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 19500 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 100000 грн - у рахунок відшкодування моральної шкоди, та 3000 грн - відшкодування витрат на правову допомогу.

Вирішено питання про стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18 травня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 змінено: постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 300000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 близько о 00:00 год., перебуваючи на танцювальному майданчику в приміщенні будинку культури, що розташований за адресою АДРЕСА_2, на ґрунті неприязних відносин, реалізуючи умисел на вбивство, наніс ОСОБА_4 один удар ножем в грудну клітину та три удари в спину, внаслідок чого потерпілий помер на місці події.

У касаційній скарзі захисник просить змінити оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_2, пом'якшити покарання до 7 років позбавлення волі та зменшити розмір грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_3 до 100000 грн. На думку захисника, при призначенні покарання суд недостатньо врахував, що дані про особу ОСОБА_2, який має молодий вік, раніше не судимий, позитивно характеризується, обставини, що пом'якшують покарання: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, намагання відшкодувати завдану шкоду, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Вважає, що суд апеляційної інстанції частково задовольняючи апеляційну скаргу потерпілої у частині збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, не дотримався вимог розумності та справедливості, не врахував, що засуджений не має постійного джерела доходу та майна. Посилається на те, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Захисником не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України. При цьому у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування або зміни постановлених судових рішень щодо ОСОБА_2

Відповідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_2 вищевказані вимоги кримінального закону судами дотримано. Зокрема, враховано ступінь суспільної небезпечності, тяжкість і характер кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває. Обставинами, що пом'якшують покарання суд визнав щире каяття ОСОБА_2 у вчиненому злочині, сприяння у його розкритті. З урахуванням наведених обставин суд призначив покарання ближче до мінімальної межі санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, які по суті аналогічні доводам касаційної скарги ОСОБА_1, дійшов висновку про достатнє обґрунтування вироку суду в частині призначення покарання та відсутність підстав для його пом'якшення, у тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки встановлені по справі обставини, що пом'якшують покарання не є такими, що істотно знижують тяжкість злочину.

Суд касаційної інстанції погоджується із вищевказаним висновком суду апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та належним чином мотивованим.

На думку колегії суддів, з урахуванням конкретної тяжкості злочину, характеру його вчинення, даних про особу засудженого, обставин, що пом'якшують покарання, обрана судом ОСОБА_2 міра покарання є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Доводи ОСОБА_1 про безпідставність збільшення апеляційним судом розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій не заслуговують на увагу.

За змістом положень статей 23, 1167 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як убачається із ухвали суду, вищенаведені вимоги при задоволенні цивільного позову у частині відшкодування завданої злочином моральної шкоди дотримано.

Так, суд виходив із засад розумності та справедливості, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України врахував глибину душевних страждань потерпілої, яка внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, втратила сина, позбавилась його підтримки у подальшому, ріст інфляції та нестабільність національної валюти.

Ухвала суду апеляційної інстанції у частині вирішення цивільного позову щодо стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду потерпілій, є обґрунтованою та належним чином мотивованою, відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

З урахуванням наведеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7