Справа № /534/126/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2014 року Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
Свою скаргу ОСОБА_4 мотивує тим, що в оскаржуваній постанові є суперечності в мотивувальній та резолютивній її частинах, постанова не відповідає вимогам ст.ст. 91,110 КПК України, є незаконною і необґрунтованою, перевірка по справі проведена неповно, не досліджені всі обставини та висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 скаргу підтримала повністю, посилаючись на зазначенні в ній обставини.
Заслухавши представника потерпілого ОСОБА_5 , думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Суд вважає, що зміст оскаржуваної постанови про закриття провадження по справі не відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України.
В мотивувальній та резолютивній частині оскаржуваної постанови є суперечності. Так, в першому абзаці мотивувальній частині постанови зазначено встановленим, що 12.08.2012 року приблизно 00.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 8 по вул. Миру в м. Комсомольську, заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження гр. ОСОБА_4 , що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В другому абзаці мотивувальної частини зазначеної постанови вказано, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 спричинив тілесні ушкодження гр. ОСОБА_4 , відмахнувшись назад, оскільки остання тримала його за футболку ззаду, в результаті чого умислу на спричинення тілесних ушкоджень у нього не було. Також в ході досудового розслідування не встановлено причину та достовірність показів свідків щодо даних подій. Кваліфікація даної статті передбачає умисне спричинення тілесних ушкоджень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням , яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцініють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
В мотивувальній частині постанови не зазначено, чому слідчий прийшов до висновку, що умислу у ОСОБА_8 на заподіяння тілесних ушкоджень не було.
З постанови не вбачається, яку причину в ході досудового розслідування та достовірність показань яких свідків щодо даних подій не встановлено і чому.
З`ясування достовірності показань свідка повинно проводиться відповідно до ст. 96 КПК України.
Висновок слідчого про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, недостатньо вмотивований та необґрунтований.
Відповідно до вимог ст.ст.2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Зміст оскаржуваної постанови свідчить, що вищезазначених вимог закону слідчим не дотримано, а рішення про закриття кримінального провадження прийнято без оцінки всіх обставин, що потребує виконання необхідних слідчих дій для встановлення наявності або відсутності ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.
В залежності від встановленого необхідно прийняти законне рішення щодо подальшого провадження у справі, яке повинно бути належним чином вмотивованим з обгрунтуванням та повним аналізом доказів та доводів заявника .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України , -

Скаргу потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя підпис ОСОБА_1
З оригіналом вірно :
Суддя ОСОБА_1