Справа №480/1938/15-к 16.12.2015 16.12.2015 16.12.2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою та доповненнями до апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2015 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Палагичі, Тлумацького району Івано-Франківської області, громадянина України,

засудженого за ч. 1 ст. 382 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2015 року та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році»

Короткий зміст вироку.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 зазначає, що судом не вірно зазначено наявність у нього двох непогашених судимостей за вчинення тяжких злочинів. Вказує, що скоєне ним кримінальне правопорушення за ст. 263 ч.1 КК України на 2008 рік відноситься до категорії середньої тяжкості.

Крім того апелянт звертає увагу, що Закон України «Про амністію у 2014 році» набрав чинності 19.04.2014р., і діяв три місяці до 19.07.2014р., а кримінальне правопорушення він скоїв 24.12.2014р, тобто після закінчення дії Закону.

Звертає увагу суду, що проголошена в судовому засіданні мотивувальна частина ухвали істотно відрізняється від тієї, яку він отримав, вказує, що при проголошенні ухвали суддя відмовив в задоволенні його клопотання на підставі ст. 71 КК України, а в ухвалі, яку він отримав, було вказано, що суддя відмовив в задоволенні клопотання на підставі ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році», що на думку апелянта суперечить одне одному.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 382 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Постановлено строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання. Вирок набрав законної сили 12.03.2015 року. Початок строку відбування покарання з 31.12.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд вказав, що ОСОБА_5 вчинив злочин після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році». Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 має дві непогашені згідно ст. 89 КК України судимості за вчинення тяжких злочинів, тому на підставі ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році», дія цього Закону не поширюється на засудженого ОСОБА_5 .

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку своєї апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення ухвали суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Зокрема, відповідно до п. 8 ст. 89 КК України, особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, визнаються такими, що не мають судимості, якщо вони протягом 6 років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Відповідно до матеріалів судового провадження ОСОБА_5 , був засуджений вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2015 року за ч.1 ст. 382 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, яке він на даний час відбуває . в Ольшанській виправній колонії в Миколаївській області (№ 53).

Крім того, ОСОБА_5 був неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі:

1). 13.10.2008 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківскьої області за ст. ст. 395, 389 ч.1, ч.1 263, ч.3 185, ч.1 309, 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

2). 06.02.2012 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківсьої області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ч.2 302, ч.1 395 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності з вимогами ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Як вбачається з вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2015 року, ОСОБА_5 вчинив злочин після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», а саме 24.12.2014 року. Таким чином, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» він не може бути звільнений від відбування покарання по амністії.

А тому, доводи апелянта про те, що лише одну непогашену та незняту судимість за вчинення тяжких злочинів є несуттєвими, оскільки не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення про відмову в застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році»

Доводи апелянта про невідповідність оголошеної судом ухвали тій, яку він отримав, спростовуються звукозаписом судового засідання з якого чітко чутно, що проголошена ухвала є ідентичною тій, яка міститься в матеріалах справи.
Судом не було допущено під час розгляду справи істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкоджали постановити законне і обґрунтоване рішення.
Таким чином, підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст. 405, 407 КПК України, положеннями Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_5 , якою відмовлено в застосуванні до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді