574/723/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.15 Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника служби у справах дітей ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представниканеповнолітнього ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Буринь кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця селища Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не одруженого, учня Олександрійського професійного ліцею, проживаючого з одним із батьків, перебуваючого на профілактичному обліку в СКМСД Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 завідомо знаючи, що крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, являється протиправним діянням, що тягне за собою кримінальну відповідальність, 26 червня 2015 року близько 16 години, діючи спільно, разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, рухаючись по автодорозі в селі Суховерхівка Буринського району в напрямку виїзду із села, на гужовій повозці з конем, що належить ОСОБА_4 і в якій перебували також, крім власника - ОСОБА_9 , переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи за попередньою змовою між собою, реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, скориставшись тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 перебували у стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно, ОСОБА_8 та інша особа взяли за плечі та ноги ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та переклали останніх з гужової повозки на узбіччя дороги, таким чином заволодівши вказаною гужовою повозкою та конем, якими розпорядились в подальшому на власний розсуд, чим завдали власнику матеріальних збитків, відповідно до довідки Буринської філії ПрАТ «Райз-Максимко», на загальну суму 4950 грн.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.

В судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому обвинуваченні по ст. 187 ч. 2 КК України не визнав, за ст. 185 ч. 2 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно вони разом з ОСОБА_10 26 червня 2015 року близько 16 години домовились про викрадення коня з возом, щоб доїхати до міста Ромни до свого друга, поскільки на проїзд у маршрутних автобусах у них не було грошей. Вигадали історію про необхідність забрати мішки з цукром з рейсової маршрутки біля траси, за допомогою випадкового знайомого ОСОБА_9 , який повірив в історію з цукром, знайшли гужову повозку. Скориставшись тим, що власник повозки та ОСОБА_9 перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння і спали на возі, переклали їх на узбіччя траси і поїхали в сторону міста Ромни. Ударів ні потерпілому, ні свідкові не наносили. Розкаявся у скоєному.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що вранці 26 червня 2015 року до нього прийшов знайомий ОСОБА_9 і попросив за допомогою коня та воза допомогти його племіннику зустріти біля траси цукор в трьох мішках, який йому передали маршруткою. Спочатку він відмовився, а на повторну пропозицію погодився. В будинку ОСОБА_9 побачив двох молодих хлопців, які назвались ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вжив разом із ОСОБА_9 спиртні напої і вони вчотирьох поїхали до траси. По дорозі він передав віжки для керування конем ОСОБА_11 , а сам лежа, дрімав, а може і спав, на возі. Коли прокинувся побачив, що лежить на узбіччі траси недалеко від ОСОБА_9 . Ні коня з возом, ні хлопців уже не було. Днів через два йому повідомили, що кінь виявився у Роменському районі і він його забрав у господарство. Претензій до ОСОБА_8 не має. Чи наносились йому удари не пам`ятає, поскільки спав. Так не було тілесних ушкоджень їхати до судмедексперта відмовився. На досудовому слідстві дійсно говорив, що йому наносились удари по голові із-за того, щоб трохи випрадати свою поведінку.

Свідок ОСОБА_9 показав, що 26 червня 2015 року в дообідню пору до нього в господарство, де він проживає сам, сусід привів двох хлопців ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і сказав, що хай побудуть у нього деякий час, а потім їх заберуть. Хлопці мали з собою спиртне і попросили знайти коня з підводою, щоб від траси забрати з маршрутки три мішки цукру, один з яких буде йому. Він звернувся до ОСОБА_4 який спочатку відмовився їхати, а потім погодився, вони вдвох вжили спиртне, яке принесли хлопці і поїхали до траси. Він спав на возі, а коли прокинувся був на землі біля траси. Недалеко від нього лежав ОСОБА_4 .. Ні коня з возом, ні хлопців уже не було і він пішов шукати коня, але не знайшов і ввечері повернувся додому. Через декілька днів кінь знайшовся в селі Борозенки Роменського району. Чи бив його хто-небудь по голові та інших частинах тіла не пам`ятає із-за того, що перебував у стані сп`яніння. Так як не було ушкоджень до судмедексперта їхати відмовився. На досудовому слідстві говорив, що отримував удар по голові від чого втрачав свідомість, щоб виправдати трохи свою поведінку та покарати хлопців.

Свідок ОСОБА_13 показала, що приблизно в кінці червня 2015 року близько 16 години, їдучи із смт.Терни Недригайлівського району додому в село Суховерхівка Буринського району, вийшла із маршрутки на трасі на повороті до села Суховерхівка і побачила односельців ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на гужовій повозці з конем потерпілого, де були також два хлопці один з яких обвинувачений. ОСОБА_9 і ОСОБА_4 були в стані сильного алкогольного сп`яніння і лежали чи спали на возі. При цьому ОСОБА_9 зовсім не розмовляв та не відслідковував, що коїться навколо, а ОСОБА_4 перебував приблизно в такому ж стані, але зрозумів її прохання підвезти її до села а це приблизно 3 кілометри на що він погодився, а потім заснув. Конем керував інший хлопець, а обвинувачений сидів рядом з нею. При в`їзді в село вона встала з воза, а хлопці розвернули коня і поїхали знову в напрямку траси. Пізніше від односельців дізналася, що коня хлопці викрали у ОСОБА_4 , а зараз кінь уже повернути власнику.

Із протоколів огляду місця пригоди та фототаблиць до них (а.с.16-20) видно, що на обочині дороги Конотоп Ромни в селі Борозенки Роменського району 27.06.2015 року виявлений кінь білої масті, прив`язаний до стовба, а неподалік у яру виявлено віз (гужова повозка).

Із протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього (а.с.21-23) видно, що у ОСОБА_8 в сумці виявлено три мобільні телефони, два з яких належать йому, а один другу ОСОБА_10 .

Із довідки Тернівської селищної Ради від 06.07.2010 року видно, що ОСОБА_14 утримувала в своєму господарстві коня білої масті, якого продала мешканцю села Суховерхівка ОСОБА_15 (а.с.37).

Із протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблиць до нього (а.с.41-46) видно, що ОСОБА_4 детально розповів про обставини викрадення у нього коня 12.06.2015 та на місці показав, де він проснувся та узбіччі траси Суми Конотоп та виявив викрадення.

Із довідки Буринської філії ПрАТ «Райз-Максимко» від 05.07.2015 року (а.с.51) видно, що вартість коня вагою 450 кг становить 4950 гривень.

Таким чином, суд, вважає, що вина ОСОБА_8 доведена в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ст.185 ч.2 КК України, поскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст.187 ч.2 КК України, за кваліфікуючою ознакою - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Але в судовому засіданні із показів самого обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_13 про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 в момент неправомірного заволодіння його майном іншими особами перебував у стані алкогольного сп`яніння і не пам`ятає вказаного моменту, як не пам`ятає чи наносились йому обвинуваченим удари в які небудь частини тіла та чи втрачав він свідомість. Вказане узгоджується з його позицією про відмову пройти судово-медичне обстеження на предмет виявлення тілесних ушкоджень чи місць отримання фізичного болю. Зазначені вище докази не суперечать один одному, доповнюють один одного, в цілому відтворюють події після 16 години 26 червня 2015 року, а тому суд вказані докази вважає достовірними.

Відповідно до ст.187 КК України, з об`єктивної сторони, розбій є нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою спричинення такого насильства. Напад може бути відкритим або таємним, але обов`язково повинен виявлятися у психічному або фізичному насильстві, яке має реальний характер; воно здатне подавити волю потерпілого і примусити передати майно винному.

Відповідно до п.п. 6,9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №10 «Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Поскільки доказів причетності ОСОБА_8 до нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого не надано і добути такі докази суд неспроможний, дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання для ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, його особу.

ОСОБА_8 має молодий вік він неповнолітній, раніше не судимий, в цілому позитивно характеризується за місцем проживання, визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, завдані збитки відшкодував, помирився з потерпілим і останній претензій до нього не має..

При таких обставинах суд вважає, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у вигляді арешту, застосувавши положення ст.72 КК України та зарахувавши у строк відбуття покарання строк, протягом якого ОСОБА_8 перебував під вартою під час досудового розслідування справи та розгляду її в суді.

Речові докази:

віз та кінь, що знаходяться на зберіганні під розпискою про збереження майна у ОСОБА_4 необхідно дозволити використовувати за власним розсудом;

мобільні телефони ОСОБА_8 в кількості 2 штук, які зберігаються у поліетиленовому пакеті в камері схову речових доказів Буринського РВ УМВС України в Сумській області необхідно передати власнику.

Керуючись ст.ст.349, 370, 374 КПК України, ст.101 КК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді 45 (сорока п`яти) діб арешту, застосувавши положення ст.72 КК України, що одному дню арешту відповідає один день позбавлення волі. Зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_8 під вартою під час досудового розслідування справи та розгляду її в суді.

Речові докази:

віз та кінь, що знаходяться на зберіганні під розпискою про збереження майна у потерпілого - дозволити ОСОБА_4 використовувати за власним розсудом;

мобільні телефони ОСОБА_8 в кількості 2 штук, які зберігаються у поліетиленовому пакеті в камері схову речових доказів Буринського РВ УМВС України в Сумській області повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Сумської області через Буринський районний суд на протязі тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: