Дата документу Справа № 317/1437/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/1437/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1370/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 407 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року місто Запоріжжя
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 ,

представника трудового колективу СП ЦРО ВАТ « Запоріжжяобленерго» ОСОБА_10

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000152 від 10 квітня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 3 червня 2015 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, кримінальне провадження закрито.

ОСОБА_8 передано на поруки трудовому колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжяобленерго», за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Роз`яснено ОСОБА_8 , якщо у разі порушення ним умов передачі на поруки, відповідно до ч. 2 ст. 47 КК України, він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КПК України, роз`яснено трудовому колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжяобленерго», якщо протягом року з дня передачі ОСОБА_8 на поруки колективу, він не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу. Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як вказано в ухвалі суду, 12 травня 2015 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов затверджений 14 квітня 2015 року прокурором військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України ОСОБА_11 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152 від 10 квітня 2015 року відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням було встановлено: відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 28 квітня 2014 року ОСОБА_8 призвано ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу у зв`язку із мобілізацією.

З того ж дня ОСОБА_8 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується поблизу АДРЕСА_1 на посаду кулеметника.

Оскільки ОСОБА_8 є військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, ст. 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Встановлено, що 30 жовтня 2014 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_8 була надана відпустка для проходження зазначеним військовослужбовцем лікування з виїздом за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з подальшим проходженням лікування у комунальній установі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та прибуттям до військової частини 24 грудня 2014 року.

Під час перебування у вищевказаній відпустці за межами місця проходження служби у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу.
В подальшому, 24 грудня 2014 року діючи навмисно, всупереч вимогам чинного законодавства та покладених на нього обов`язків військової служби, старший солдат ОСОБА_8 з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно з відпустки та не прибув до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Після виявлення відсутності старшого солдата ОСОБА_8 у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 вжитими розшуковими заходами встановити його місцезнаходження не передбачалося можливим.
13 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_8 прибув до військової прокуратури Запорізького гарнізону та повідомив про себе.
З заяви, наданої ОСОБА_8 у військовій прокуратурі Запорізького гарнізону вбачається, що він не повернувся з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та ухилявся від військової служби до 13 березня 2015 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де з його слів проходив лікування на дому до 12 березня 2015 року.
При цьому, поважних причин для нез`явлення на службу та перешкод для прибуття до військової частини старший солдат ОСОБА_8 не мав. Також у зазначений період члени сім`ї ОСОБА_8 не хворіли та не помирали. Пожежі за його місцем проживання, його близьких родичів не було та обставин непереборної сили не існувало.
Протягом періоду нез`явлення на службу, старший солдат ОСОБА_8 підтверджуючих документів до командування військової частини не надавав, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, продовжуючи не з`являтися на службу без поважних причин до 13 березня 2015 року.
Згідно висновку військово-лікарської комісії від 17 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_8 визнаний придатним для проходження військової служби.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Закриваючи дане кримінальне провадження та звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжяобленерго», суд зазначив, що ОСОБА_8 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, за місцем проходження служби та за місцем роботи характеризується виключно з позитивного боку, інших обставин не зазначалося. На даний час обіймає посаду техніка другої категорії у СП ЦРО ВАТ «Запоріжжобленерго». Відповідно до протоколу № 12 від 02.06.2015 року, на зборах трудового колективу СП ЦРО ВАТ «Запоріжжобленерго», де працює обвинувачений, було прийнято рішення звернутися до суду з клопотанням про передачу останнього на поруки трудового колективу зазначеного підприємства. За своїм змістом клопотання колективу містить мотивоване прохання звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та передати його на поруки, зобов`язання колективу здійснювати заходи виховного характеру, спрямовані на недопущення обвинуваченим скоєння нових правопорушень та своєчасно повідомляти обставини, що перешкоджають виконанню виховних функцій.
Також в ухвалі суду зазначено, що довід прокурора про те, що ст. 47 КК України не можливо застосувати до військовослужбовця не підкріплюються положеннями кримінального Кодексу України. Прокурором не надано відомостей про те, що особа, яка згідно з Указом Президента України про демобілізацію № 254/2015 від 06.05.2015 року та підлягає демобілізації буде продовжувати проходити військову службу.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_8 , вважає, що судом істотно порушені вимоги кримінального процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, що призвело до неправомірного звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого.

До ОСОБА_8 не можливо застосувати ст. 47 КК України, т.я. він продовжує проходити військову службу, суд не з`ясував, чи можливе таке звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , відповідно до ч. 4 ст. 401 КК України ОСОБА_8 може бути звільнений від кримінальної відповідальності із застосуванням заходів, передбачених Дисциплінарним статутом ЗСУ.

Просить ухвалу скасувати, направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_9 вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, просить ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурорів, які підтримали апеляцію прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і наполягали на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 401 ч. 4 КК України особа, яка вчинила злочин, передбачений статтями 19 розділу КК України (військові злочини), може бути звільнена від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 44 КК України із застосуванням до неї заходів, передбачених Дисциплінарним статутом ЗСУ.

На момент ухвалення судом рішення ОСОБА_8 продовжує проходити військову службу. Трудовий колектив не має повноважень застосовувати до військовослужбовців заходи передбачені Дисциплінарним статутом ЗСУ.

До загального строку військової служби не зараховується строк самовільного залишення військової частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причин залишення. Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 самовільно залишив військову частину з 24 грудня 2014 року по 13 березня 2015 року.

ОСОБА_8 свою вину визнає і не оспорює.

Крім того, ухвала суду викладена з порушенням ст. 372 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, згідно до ч. 1 п. 2 ст. 372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається встановлені судом обставини, але в ухвалі суд зазначив, що було встановлено не судом, а досудовим розслідуванням.

Беручи до уваги те, що судом були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що згідно до ст.ст. 409, 412 ч.1, 415 КПК України ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 3 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4