Cправа № 700/589/13-к
Провадження № 1-кп/700/4/15
"22" вересня 2015 р. Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка в залі суду матеріали кримінального провадження за скаргою потерпілої ОСОБА_5 на рішення слідчого СВ Лисянського РВ УМВС про призначення судово - психіатричної експертизи
ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2014 року потерпіла ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою на рішення слідчого СВ Лисянського РВ УМВС про призначення судово - психіатричної експертизи.
Свої вимоги обґрунтовує, тим що рішення слідчого вважає незаконним, оскільки воно суперечить вимогам КПК, зокрема ст. 110 КПК України та порушує її права, гарантовані Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст.3 якої покладає на державу обов`язок провести офіційне ефективне розслідування кожного випадку жорсткого поводження,навіть тоді, коли воно було заподіяно приватною особою .
Так ст.110 КПК України вимагає від слідчого приймати вмотивовані та обґрунтовані процесуальні рішення.
Водночас п.3 ч.2 ст.242 КПК України передбачено, що проведення експертизи для визначення психічного стану підозрюваного є обов`язковим лише за наявності відомостей, які викликають сумніви щодо його осудності, або обмеженої осудності.
Оскаржуване рішення слідчого свідчить про поверховий та упереджений аналіз зібраних під час розслідування доказів. Насправді це рішення є нічим іншим як незаконною спробою звільнити ОСОБА_7 від відповідальності за вчинений ним злочин.
Таким чином, рішення слідчого про призначення судово- психіатричної експертизи від 17.04.2013 року є невмотивованим та суперечить вимогам ст.ст.110,242,509 КПК України, і з цієї причини підлягає скасуванню.
Водночас, незаконність рішення про призначення судово- психіатричної експертизи робить акт судово-психіатричної експертизи №182 від 19.04.2013 року недопустимим доказом, який не може бути покладений в основу процесуальних рішень
Прокурор вважає, що дане клопотання до задоволення не підлягає, оскільки психіатрична експертиза уже проведена , і , тим більше, проведена повторна судово-психіатрична експертиза за клопотанням самих потерпілих за ухвалою суду.
Адвокат підтримав думку прокурора і вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що дана скарга до задоволення не підлягає.
Скасування постанови слідчого про призначення ОСОБА_7 психіатричної експертизи уже не має ніяких правових наслідків. Тим більше, що самі потерпілі в ході розгляду кримінального провадження щодо застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру заявили клопотання про проведення ОСОБА_7 стаціонарної судово-психіатричної експертизи, яке було задоволено судом, чим фактично скасували вимоги даної скарги.
На основі викладеного, керуючись 350 КПК УКраїни - суд
УХВАЛИВ:
Скаргу потерпілої ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Лисянського РВУМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 , оформлене постановою від 17.04.2013 року, про призначення судово-психіатричної експертизи , залишити без задоволення.
Суддя -