Справа № 11а-112/10 Головуючий у 1 інстанції Баєва О.І.
Категорія: cт.185 ч.3 КК України Доповідач: Михайлишин Г.Я.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року лютого 23 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого: Яременка О.Д.

Суддів: Михайлишин Г.Я., Урдюк Т.М.

З участю прокурора: Горин У.І.

Адвоката : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляцію захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2009 року:

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_2, 16.06.1984 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого:

26.10.2000 року Шевченківським районним судом

м. Львова за ст.17,81 ч.3; 17,140 ч.2; 42 КК України ( в

редакції 1960 року ) на 2 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 45 КК України умовно, з

іспитовим строком 2 роки;

19.07.2001 року Шевченківським районним судом

м. Львова за ст.140 ч.2; 81 ч.3; 42 ; 43 КК України

( в редакції 1960 року ) на 4 роки 8 місяців позбавлення

волі; звільнений 14.06.2003р. умовно-достроково /на 2 роки, 5 місяців, 20 днів/;

03.03.2006 року Шевченківським районним судом

м. Львова за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки

позбавлення волі. Постановою Сихівського районного

суду м. Львова від 06.10.2008 року звільнений від

покарання умовно-достроково терміном на 1 рік 1 місяць

25 днів, -

за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком суду частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 03.03.2006 року та остаточно засудженому ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту з залу суду.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2 постановлено рахувати з часу взяття його під варту 01 липня 2009 року.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він повторно, в ніч з 25 на 26 лютого 2009 року вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення. Так, зламавши навісний замок, ОСОБА_2 проник в приміщення підвалу будинку №1 по вул. Грінченка у м. Львові, звідки викрав майно потерпілого ОСОБА_3, а саме: плиткоріз "WALMER", три васерваги, трьохжильний мідний дріт, шпателі в кількості 5 штук та інше майно на загальну суму 1350 грн.

У апеляції захисник засудженого просить змінити вирок суду, помякшити призначене засудженому ОСОБА_2 покарання, вважаючи таке надто суворим, таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі засудженого. При цьому покликається на те, що засуджений ОСОБА_2 написав явку з повинною, допомагав слідству у розкритті злочину, заподіяна шкода повністю відшкодована потерпілому. ОСОБА_2 особа молодого віку, позитивно характеризується, злочин вчинив через збіг сімейних та матеріальних обставин, хворіє туберкульозом, його мати інвалід ІІ групи.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом І інстанції, покликаючись на законність та обгрунтованість вироку суду, просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2009 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію захисника без задоволення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2М та адвоката ОСОБА_1, які підтримали подану апеляцію, міркування прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція адвоката ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини засудженого у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам, є обґрунтованим і в апеляції не оспорюється, як і питання кваліфікації дій засудженого за ст. 185 ч.3 КК України.

Щодо покарання, призначеного засудженому, то підстав для того, щоб визнати його надто суворим - немає.

При обранні покарання засудженому ОСОБА_2 суд 1 інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, а також його щире каяття, що суд визнав помякшуючою покарання обставиною, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Судом також враховано, що ОСОБА_2, будучи засудженим 03.03.2006 р. Шевченківським районним судом м. Львова за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі та постановою Сихівського районного суду м. Львова від 06.10.2008 року звільнений від покарання умовно-достроково, протягом невідбутої частини покарання скоїв новий злочин - не виправдав довіри суду, на шлях виправлення не став.

За таких обставин, призначене засудженому за ст. 185 ч.3 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, наближене до мінімального, згідно санкції статті за якою кваліфіковано злочин, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Суд 1 інстанції вірно застосував ст.71 КК України, відповідно до положень якої, призначене за сукупністю вироків покарання має бути більшим ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком суду та обрав засудженому остаточне покарання, яке є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для помякшення призначеного засудженому ОСОБА_2 покарання та задоволення поданої по справі апеляції.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2009 року відносно засудженого ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію адвоката ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом шести місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: