АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/381/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

адвоката - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 05 серпня 2015 року, яким, -

ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобідка Козівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

встановила:
Суд першої інстанції встановив, що 22 вересня 2014 року близько 22 год. ОСОБА_7 під час словесного конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин із колишньою дружиною ОСОБА_8 , умисно схопив її за кисть правої руки та почав її викручувати, заломлюючи на ній пальці. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 побіг за нею, схопив у руки книгу Біблію (Святе Письмо), якою наніс потерпілій удари по руках, голові та шиї, при цьому силоміць відштовхував ОСОБА_8 у напрямку сходів до кухні житлового будинку, роздряпавши їй шию своєю рукою.

Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на правій поверхні передньо-бокової поверхні нижньої третини шиї із поширенням на передню поверхню верхньої третини грудної клітки, садна на тлі цього синця в ділянці грудної клітки та садно на тильній поверхні верхньої фаланги 3-го пальця правої кисті, які який за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2015 року та закрити кримінальне провадження. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що існує безліч розбіжностей у свідченнях потерпілої та свідків, не встановлено точної години конфлікту. Крім того, суд при дослідженні доказів не надав належної оцінки рапорту працівника міліції, з якого із змісту вбачаються події 22 вересня 2014 року, а зареєстрований даний рапорт 22 жовтня 2014 року. Апелянт зазначає, що вирок ухвалений на припущеннях, а не на належних та допустимих доказах, судом не здобуто доказів нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій, а тому його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доведена.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника його інтересів адвоката ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який вважає вирок законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, потерпілу ОСОБА_8 , яка заперечила проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, органами досудового слідства та судом дотримано вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не підтверджені доказами його винуватості, є безпідставними.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 , не визнаючи себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не заперечував того факту, що дійсно тривалий час між ним та потерпілою існують неприязні відносини, оскільки його колишня дружина є членом секти Свідків Єгови, а він вийшов з її членів. 22 вересня 2014 року близько 22 год., він на другому поверсі будинку, де вони спільно із потерпілою проживають, читав Святе Письмо. При цьому, як пояснив обвинувачений, зійшовши на перший поверх будинку, де була ОСОБА_8 , він хотів процитувати їй ОСОБА_11 , однак колишня дружина та дочки, оскільки, він був у нижній білизні, почали ображати його, погрожувати, що зірвуть з нього білизну, сфотографують та викличуть міліцію, тому він пішов до себе на другий поверх, прийняв таблетку та ліг відпочивати. Через деякий час приїхали працівники міліції, оскільки ОСОБА_8 стверджувала, що він викручував їй руки, бив ОСОБА_11 та душив за шию. Обвинувачений ОСОБА_7 заперечує факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Окрім цього, вважає, що свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , його та потерпілої дочки, кажуть неправду, оскільки перебувають на стороні матері.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінив їх критично, як такі, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки, вони спростовуються показаннями потерпілих, свідків та іншими об`єктивними доказами, зібраними досудовим слідством та дослідженими в ході судового розгляду.

З показів потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що після розірвання шлюбу у неї із колишнім чоловіком ОСОБА_7 напружені стосунки. 22 вересня 2014 року ввечері, близько 22 год., ОСОБА_7 за місцем їх спільного проживання, розпочав словесний конфлікт, під час якого, утримуючи рукою за праву кисть, викручував її, надмірно розгинав пальці, наніс удари книгою великих розмірів по волосяній частині голови, та руках, штовхав руками, подряпавши нігтями шию та передню поверхню грудної клітки. Конфлікт розпочався на другому поверсі, де ОСОБА_7 , умисно утримуючи рукою за праву кисть, викручував її, надмірно розгинав пальці. У подальшому вона збігла на перший поверх, де ОСОБА_7 умисно вдарив її книгою Біблія (Святе письмо ) по руках, шиї та голові, після чого силоміць відштовхував її в напрямку до сходів , подряпавши їй шию. Настоює на тому, що ОСОБА_7 умисно цілеспрямовано сам розпочав конфлікт та спричинив їй легкі тілесні тілесні ушкодження.

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 пояснили, що ОСОБА_7 у будинку, де вони спільно проживали, бив їх матір ОСОБА_8 . Біблією по голові, шиї, дряпав руками її шию та грудну клітку.

Із заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_8 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_7 який 22 вересня 2014 року о 22 год. за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 1464 від 23 вересня - 22 жовтня 2014 року вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи від 23 вересня 2014 року у ОСОБА_8 виявлені синець на правій поверхні передньо-бокової поверхні нижньої третини шиї із поширенням на передню поверхню верхньої третини грудної клітки, садна на тлі цього синця в ділянці грудної клітки та садно на тильній поверхні проксимальної (верхньої) фаланги 3-го пальця правої кисті. Ці ушкодження з огляду на їх вид і морфологічні властивості забарвлення синця та стан поверхонь саден, утворилися у ОСОБА_8 в межах доби до її судово-медичної експертизи від дії тупих предметів. Враховуючи кількість, розташування та властивості вказаних ушкоджень, їх виникнення в ОСОБА_8 за обставин , які вона повідомила при судово-медичній експертизі - а саме, що 22 вересня 2014 року близько 22 год. у будинку, де проживає її колишній чоловік ОСОБА_7 , утримуючи рукою за праву кисть викручував її, надмірно розгинав пальці, наніс удари книгою великих розмірів по волосяній частині голови та руках, штовхав руками, подряпавши нігтями шию та передню поверхню грудної клітки, та під час допиту 23 вересня 2014 року, що зазначено у відповідному протоколі, не виключається. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження, відповідно до п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень належить до легких.

Висновок експертизи, проведеної у даному кримінальному провадженні науково-обгрунтований, переконливий, зроблений висококваліфікованими спеціалістами і сумнівів у суду не викликає.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 30 жовтня 2014 року вбачається, що він повністю відповідає тим показанням потерпілої, які вона давала в ході судового розгляду та на місці ОСОБА_8 детально показала, як саме ОСОБА_7 22 вересня 2014 року близько 22 год. у їх будинку під час сварки умисно схопив її за кисть правої руки, почав її викручувати, заломлюючи на ній пальці, вона збігла по сходах на перший поверх будинку, де ОСОБА_7 книгою Біблією (Святе Письмо), наніс їй удари по руках, голові та шиї, силоміць відштовхував її в напрямку сходів, подряпавши їй шию своєю рукою.

Як вбачається з протоколів проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 від 30 жовтня 2014 року, свідки детально, послідовно, чітко розповіли та показали на місці, як відбувалася подія 22 вересня 2014 року. Пояснення свідків і те, що вони показували на місці повністю співпадає із їхніми поясненнями, даними під час судового розгляду.

Суд вірно оцінює критично доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він 22 вересня 2014 року під час сварки із потерпілою не наносив їй тілесні ушкодження, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і спростовуються показами потерпілої, свідків, які є логічними та послідовними, та які разом із дослідженим висновком експерта, даними протоколів проведення слідчих експериментів від 30 жовтня 2015 року, повністю узгоджуються між собою та підтверджують факт умисного спричинення ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи обвинуваченого у апеляційній скарзі щодо факту отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_8 не від його дій, а від іншої особи є необґрунтованими, оскільки суд всебічно, повно і неупереджено дослідив в судовому засіданні всі надані сторонами докази, та керуючись законом прийшов до обґрунтованого висновку, мотивувавши його у вироку, про доведеність винуватості ОСОБА_7 , адже обвинувачений нічим не підтвердив свої підозри, не назвав імені особи, яка могла побити потерпілу та коли такий факт мав місце. Тому з цих підстав суд вважає показання ОСОБА_7 щодо його невинуватості неправдивими.

Доводи апелянта - обвинуваченого про те, що слідство проводилось із порушеннями норм кримінального процесуального закону, розбіжності у показах потерпілої та свідків, не заслуговують на увагу і є безпідставними, оскільки будь-яких клопотань чи скарг в ході досудового розслідування обвинуваченим заявлено не було.

Щодо тверджень апелянта про неналежну оцінку судом рапорту працівника міліції, то вони не відповідають дійсності, оскільки даний рапорт зареєстрований 22 вересня 2014 року, про що свідчить офіційний штамп (а.с. 48),а резолюція на рапорті датована 22 жовтня 2014 року є опискою керівника слідчого органу і не несе жодних правових наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 411 КПК України вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначених у ч. 1 ст. 411 України підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

При перевірці матеріалів кримінального провадження, колегією суддів істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність висновків суду та доведеність винності ОСОБА_7 не встановлено. Висновки суду ґрунтуються на доказах, встановлених з дотриманням процесуального порядку їх збирання, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Таким чином, при перевірці матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого, колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст. 409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції.

Колегія суддів не знайшла підстав для закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 05 серпня 2015 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2