Справа № 1-31/11
Провадження № 1/352/5/13
П О С Т А Н О В А

25 червня 2013 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.,

з участю прокурора Боднарука А.В.,

потерпілого ОСОБА_1,

представника потерпілого ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Івано-Франківську кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_3 органами досудового слідства обвинувачується у вчиненні неправомірного діяння, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, а саме в тому, що 11 травня 2010 року приблизно о 21 годині 45 хвилин у темну пору доби, суху погоду, він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою Н-09 Мукачеве Львів. Підїзд до м.Івано-Франківська у напрямку м.Івано-Франківська, у с.Драгомирчани Тисменицького району вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5, яка перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Водій ОСОБА_3 не обрав безпечну швидкість руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, маючи обєктивну можливість заздалегідь виявити велосипедиста, що рухається в напрямку його смуги, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху автомобіля, аж до його зупинки, унаслідок чого вчинив наїзд на ОСОБА_5 При цьому водій ОСОБА_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме : п. 1.3.., 1.5., 1.10., 2.3. Б, 12.1., 12.3., 13.3., в результаті чого сталася ДТП, внаслідок якої ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді спинального шоку як наслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом другого шийного хребця, розривом зчленування між першим і другим шийними хребцями та повним розривом спинного мозку на цьому рівні, крововиливами під мяку мозкову оболонку та речовину головного мозку, крововиливами в мязи шиї, від яких наступила її смерть.

Представник потерпілого у судовому засіданні заявив клопотання про надання доручення органу досудового слідства щодо проведення огляду автомобіля НОМЕР_1 з метою виявлення пошкоджень на днищі автомобіля. Своє клопотання мотивував тим, що відповідно до висновку від 29 березня 2013 року № 544 експертного транспортно-трасологічного дослідження, копія якого додана до клопотання, наїзд автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 на велосипедиста ОСОБА_5 відбувся на крайній правій смузі проїзної частини дороги, а при аналізі виявлених на велосипеді пошкоджень встановлено, що пошкодження на нижній трубі рами, нижньому вузлі кріплення нижньої та підсідельної труб рами, пошкодження на важелях педалей є характерними для утворення внаслідок наїзду колесом транспортного засобу, що свідчить про наїзд автомобіля через велосипед, унаслідок чого на днищі автомобіля могли залишитись сліди характерних пошкоджень.

Вислухавши думку прокурора який підтримав заявлене клопотання, пояснення потерпілого та його представника, які клопотання про проведення огляду автомобіля підтримали, а також думку підсудного та його захисника, які заперечили проти задоволення даного клопотання, суд вважає, що посилання представника потерпілого на неповноту досудового слідства є безпідставними, а проведення огляду автомобіля не буде мати жодного доказового значення.

По-перше, при огляді місця події не було виявлено слідів, характерних для наїзду колесом автомобіля на велосипед (подряпини асфальтного покриття від контакту з частинами велосипеду). На це у висновку експертного дослідження № 544 вказує і спеціаліст ОСОБА_6 Тому, навіть при встановленні факту переїзду через велосипед, це не дало б можливості встановити місце наїзду.

По-друге, висновок експертного дослідження щодо факту переїзду викликає значні сумніви, оскільки при огляді велосипеда потерпілої не виявлено жодних ознак волочіння по асфальтовому покритті дороги та тертя об виступаючі частини днища автомобіля. Такі ознаки волочіння і тертя обовязково мали б зявитись при переїзді через велосипед, враховуючи відстань від початку основного осипу виявлених на місці події уламків до велосипеда 37,5 м. Крім цього, співставлення пошкоджень на велосипеді та автомобілі суперечливі: одні й ті самі пошкодження на велосипеді спеціаліст співставляє до різних пошкоджень на автомобілі. Також слід зазначити, спеціаліст на сторінці 7 дослідницької частини висновку вказує, що пошкодження на нижній трубі рами, нижньому вузлі кріплення нижньої та підсідельної труб рами, пошкодження на важелях педалей є характерними для утворення внаслідок наїзду колесом транспортного засобу і при цьому велосипед знаходився у горизонтальному, лежачому на дорозі положенні. Однак при цьому не дається опис характерних при наїзді пошкоджень та не розяснюється той факт, чому верхня труба рами, розташована в безпосередній близькості до нижньої труби, не має таких пошкоджень, хоча вони обовязково мали б утворитися при обставинах, вказаних спеціалістом.

По-третє, дослідження автомобіля на предмет виявлення пошкоджень на днищі, які б віг мати від контакту з велосипедом, позбавлене змісту, оскільки з часу ДТП пройшло більше трьох років. Тому, внаслідок впливу атмосферних та інших явищ встановити точний час виникнення пошкоджень на днищі автомобіля при їх наявності неможливо.

По-четверте, згідно п. 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), експерту забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта.

Одним із завдань автотехнічної експертизи, відповідно до підпункту 1.1.2., пункту 1. Автотехнічна експертиза, розділу ІІ. Інженерно-транспортні експертизи, є установлення відстані, пройденої транспортним засобом за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди.

У висновку від 29 березня 2013 року № 544 експертного транспортно-трасологічного дослідження досліджувалось та дано відповідь на питання № 2: враховуючи встановлене місце наїзду автомобіля на велосипедиста визначити який мінімальний шлях проїхала велосипедист з моменту перетину суцільної осьової лінії дорожньої розмітки до моменту наїзду автомобілем, яке не відноситься до транспортно-трасологічної експертизи, а відноситься до автотехнічної експертизи. Тобто, у даному випадку старший експерт ЛНДІСЕ ОСОБА_6, який має право проводити транспортно-трасологічні експертизи, вийшов за межі своєї компетенції. Таким чином, вказане транспортно-трасологічне дослідження в зазначеній частині є непраовмірним.

На підставі наведеного, керуючись ст. 273 КПК України (1960 р.), суд,

постановив :

У задоволенні клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 про надання доручення органу досудового слідства щодо проведення огляду автомобіля НОМЕР_1 відмовити, з підстав зазначених у мотивувальній частині постанови.

Суддя Р.Р. Струтинський