Справа № 464/9869/14-к
пр.№ 1-кп/464/26/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.10.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №464/9869/14-к, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002432 від 22.07.2014 р. та за №0002399 від 20.09.2014 р., відносно:

М а р т и н я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львова, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з середньою освітою, неодружений, українець, громадянин України, невійськовозобов`язаний, раніше судимий: 19 грудня 2004р. Франківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, 15 КК України до 2 років позбавлення волі; 21.10.2010р. Франківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, покарання відбуте, -

за ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_7 21 липня 2014 р. о 20.20 год., повторно, на АДРЕСА_2 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_8 , підійшовши позаду та зірвавши з її шиї золотий ланцюжок вагою 8 грам вартістю 4000 грн., після чого з викраденим втік.

Крім того, він же 13 вересня 2014 р. о 12.20 год., повторно, на АДРЕСА_3 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_9 , зірвавши з її шиї золотий ланцюжок вагою 11 грам вартістю 6000 грн. з золотою підвіскою вагою 2,5 грам вартістю 2000 грн., а всього на суму 8000 грн., після чого з викраденим втік.

Крім того, він же 16 вересня 2014 р. о 14.00 год., повторно, на АДРЕСА_2 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_10 , підійшовши позаду та зірвавши з її шиї золотий ланцюжок вагою 9 грам вартістю 4000 грн. з золотою підвіскою вагою 3 грама вартістю 2000 грн., а всього на суму 6000 грн., після чого з викраденим втік.

Крім того, він же 18 вересня 2014 р. о 22.20 год., повторно, на АДРЕСА_4 відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_11 , зірвавши з її шиї золотий ланцюжок вагою 5 грам вартістю 2500 грн. з золотою підвіскою вагою 2 грама вартістю 1500 грн., а всього на суму 4000 грн., після чого з викраденим втік.

Крім того, він же 20 вересня 2014 р. о 10.45 год., повторно, на території Стрийського парку в м.Львові шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та виразилося у тому, що обвинувачений розірвав туніку та притиснувши потерпілу ОСОБА_12 за шию правою рукою, лівою рукою відкрито викрав, зірвавши з шиї золотий ланцюжок з підвіскою вартістю 3000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні грабежу, повторно, визнав частково та дав суду наступні показання. Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні по грабежу ОСОБА_12 визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Так, дійсно 20 вересня 2014 р. приблизно о 10.30-11 год. пограбував потерпілу ОСОБА_12 . У вчиненому щиро розкаявся та ствердив, що вчинив дане кримінальне правопорушення у зв`язку з скрутним матеріальним становищем; шкоду відшкодовано частково, так як потерпілій повернуто золотий ланцюжок, однак хрестик з нього загубився.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого. Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Разом з тим, допитаний в судовому засіданні обвинувачений винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні по грабежу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не визнав повністю та дав суду наступні показання. 21 липня, 13, 16, 18 вересня 2014 р., в час, коли було пограбовано вказаних потерпілих, на місці вчинення кримінальних правопорушень не знаходився; де конкретно знаходився у вказаний час, пригадати детально не може, однак завжди мав із собою мобільний телефон, який в нього вилучено 20 вересня 2014 р.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 про те, що до вчинення кримінального правопорушення з обвинуваченим знайома не була. 13 вересня 2014 р. після 12 год. вона разом з дитиною гуляли на вул.Садівничій в м.Львові. В кінці вулиці стояв обвинувачений і коли, вона з ним порівнялась, він зірвав з її шиї золотий ланцюжок і побіг по вул.Медової Печери, після чого звернув на вул.Каштанову та зник з поля зору. Вона кричала, щоб його затримали, однак безрезультатно, внаслідок чого звернулась в міліцію, де написала заяву. Вона запам`ятала обличчя обвинуваченого, воно не було нічим прикрито. Приблизно через місяць подзвонили з міліції для необхідності провести впізнання. Серед інших чоловіків вона впізнала обвинуваченого, як особу яка її пограбувала; вона впевнена, що це саме він впізнала по рисах обличчю, тілобудові. Заявила та підтримала цивільний позов в розмірі 8000 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_11 про те, що з обвинуваченим до часу вчинення кримінального правопорушення знайома не була. 18 вересня 2014 р. приблизно о 22 год. вона йшла по вул.Личаківській та звернула на вул.Ніжинську в м.Львові. Пройшовши декілька метрів, на неї ззаду підійшов обвинувачений та зірвав золотий ланцюжок з золотою підвіскою. З викраденим він втік, так як на вулиці нікого не було, а вона не змогла за ним бігти. Грабіжник був в кепці та з рюкзаком, вона роздивилась тільки частину його обличчя рот та частину носа (освітлення на вилиці було хороше). В райвідділі міліції при пред`явленні для впізнання вона впізнала його тільки по рисах обличчя рот та частина носу; впізнати по росту не змогла, так як на момент грабежу стояла нижче (в ямі) від нього. Заявила та підтримала цивільний позов на суму 4000 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 про те, що 21 липня 2014 р. приблизно о 20 год. вийшла з супермаркету «Арсен» та пішла по вулиці. Доходячи до автозаправки «Укранфта», до неї підбіг обвинувачений за закрив рукою рот та намагався зірвати ланцюжки. Вона в одній руці тримала телефон, гаманець і сумку, а в іншій тримала за ланцюжки на шиї. Він сказав їй відпустити за ланцюжки, бо вирве їй волосся. Після того, як він зняв ланцюжок, то наказав віддати медальйон. Однак вона просила не брати його, оскільки це подарунок і запропонувала гроші, від чого він відмовився. Після чого він подивився на неї та побіг, а відтак вона звернулась із заявою в міліцію. Вона роздивилася його і запам`ятала його одяг та обличчя. Він був одягнений у білу футболку з чорним надписом на спині та шорти в жовту клітинку. Через два місяці її викликали в Личаківський райвідділ міліції, де вона впізнала обвинуваченого, як особу, яка її пограбувала, по статурі худощавий, худі руки і по рисах обличчя. Заявила та підтримала цивільний позов в розмірі 4000 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 про те, що з обвинуваченим до часу вчинення кримінального правопорушення знайома не була. У вересні 2014 р. по обіді вона з дитиною в колясці гуляла по вул.Дж.Вашингтона в м.Львові. Там до неї ззаду підбіг обвинувачений, схопив за шию та зірвав ланцюжок. Він почав втікати, вона кричала йому вслід та бігла за ним, однак тільки до повороту, оскільки залишила дитину з коляскою і переживала. Запам`ятала статуру грабіжника та його профіль, був одягнений в синю куртку та сині джинсові штани. В жовтні 2014 р. їй подзвонили з райвідділу і запросили на впізнання. Серед інших вона впізнала грабіжника обвинуваченого, зокрема по тіло будові та вигляду в профіль, а крім того, він був в тій самій синій куртці, як і під час пограбування; впевнена, що це саме він. Заявила та підтримала цивільний позов в розмірі 6000 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

даними протоколу огляду місця події від 21 липня 2014 р., згідно з яким встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення за адресою: м.Львів, вул.Дж.Вашингтона, 5а

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 жовтня 2014 р. з фототаблицею, складеному в присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 серед чотирьох осіб, які пред`являлися їй для впізнання, впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 за загальними рисами обличчя та тіло будови як особу, яка 21 липня 2014 р. о 20.20 год. на вул.Дж.Вашингтона в м.Львові відкрито заволоділа її майном шляхом ривка

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 жовтня 2014 р. з фототаблицею, складеному в присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 серед чотирьох осіб, які пред`являлися їй для впізнання, впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 за загальними рисами обличчя та тілобудови як особу, яка 13 вересня 2014 р. о 12.30 год. на вул.Садівничій в м.Львові відкрито заволоділа її золотим ланцюжком

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 жовтня 2014 р. з фототаблицею, складеному в присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 серед чотирьох осіб, які пред`являлися їй для впізнання, впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 за загальними рисами обличчя та тілобудови як особу, яка 16 вересня 2014 р. о 13.00 год. на вул.Дж.Вашингтона, 15 відкрито заволоділа її золотим ланцюжком з кулоном

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 7 жовтня 2014р. з фототаблицею, складеному в присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 серед чотирьох осіб, які пред`являлися їй для впізнання, впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 за загальними рисами обличчя, голови та тілобудови як особу, яка 18 вересня 2014 р. о 22.40 год. на вул.Ніжинській, 5 в м.Львові відкрито заволоділа її золотим ланцюжком з кулоном

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України ніхто не зобов*язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов*язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Відповідно до ч.4 цієї ж статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Обов*язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на прокурора.

У процесі розгляду справи суд при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу та в їх сукупності з точки зору достатності і взаємозв`язку, дійшов до переконання про наявність в діяннях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Суд не бере до уваги показань обвинуваченого щодо його непричетності до протиправних дій стосовно потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і сприймає їх як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення та уникнення кримінальної відповідальності.

Так, винуватість ОСОБА_7 у скоєнні відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (грабежу), вчиненого повторно, підтверджується: показаннями у судовому засіданні згаданих потерпілих, які детально та послідовно розповіли про вчинені ним кримінальні правопорушення та чітко вказали на обвинуваченого, як особу яка їх вчинила; даними протоколів пред`явлення осіб для впізнання, згідно з якими вказані потерпілі впізнали обвинуваченого як особу, яка їх пограбувала і ці обставини потерпілі підтвердили в судовому засіданні; даними протоколу огляду місця події. При цьому, суд не має підстав не вірити показанням потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки такі до моменту вчинення правопорушення з обвинуваченим знайомі не були, судом не здобуто доказів чи підстав з яких вони можуть оговорювати обвинуваченого, а тим більше після попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань у відповідності до вимог ст.384 КК України.

Відтак, доводи ОСОБА_7 щодо невинуватості та непричетності у вказаній частині обвинувачення жодним чином не підтверджені, є голослівними та спростовуються доказами, наданими стороною обвинувачення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст.ст.65, 66-68 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким, особу обвинуваченого, який не працює, перебував на обліку в центрі зайнятості, неодружений, має на утриманні матір - інваліда ІІІ групи та вчинив злочин у зв`язку з збігом тяжких сімейних обставин, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має формальну характеристику за місцем проживання, має судимість та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні умисні корисливі злочини, однак на шлях виправлення не став та вчинив злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Таким чином, враховуючи суспільну небезпечність вчиненого, характер і ступінь тяжкості злочину, рецидив злочинів, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав частково, його соціальний статус, характеристику та те, що не займається суспільно-корисною діяльністю, шкода потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не відшкодована, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, пов`язаного з ізоляцією від суспільства та поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу, у виді позбавлення волі.

При цьому відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, а відтак враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить підстав для висновку про можливість для призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України та виключається можливість для звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України.

Розглядаючи заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, підтримані ними, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час судового розгляду справи було встановлено факт заволодіння обвинуваченим шляхом грабежу у потерпілої ОСОБА_8 на суму 4000 грн., потерпілої ОСОБА_9 8000 грн., потерпілої ОСОБА_10 6000 грн., потерпілої ОСОБА_11 4000 грн., що є підставою для стягнення з останнього на користь потерпілих матеріальної шкоди в даному розмірі.

Щодо заявлених потерпілими вимог про стягнення моральної шкоди, суд враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Одночасно з вказаним, враховуючи те, що факт порушення прав потерпілих знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, з огляду на доведеність вини обвинуваченого, суд визнає встановленим той факт, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазнали душевних страждань та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1000 грн.

На підставі наведеного, цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підлягають до задоволення в повному обсязі, а позов потерпілої ОСОБА_10 до часткового задоволення.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке має відбувати реально, суд вважає, що з метою забезпечення виконання вироку та недопущення його ухилення від призначеного покарання, а також попередження вчинення нових злочинів, обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу фактичного затримання - 20 вересня 2014 р.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 4000 грн. матеріальної та 1000 моральної шкоди, а всього 5000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 8000 грн. матеріальної та 1000 моральної шкоди, а всього 9000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 4000 грн. матеріальної та 1000 моральної шкоди, а всього 5000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 6000 грн. матеріальної та 1000 моральної шкоди, а всього 7000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишити без змін взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий