Справа №592/7112/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/570/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви

ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився та проживає в АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
За вироком Кореневського районного суду Курської області Російської Федерації від 23 червня 2011 року ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ст. 111 ч. 4 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі на строк на 7 років без обмеження волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 22 липня 2013 року вирок Кореневського районного суду Курської області Російської Федерації від 23 червня 2011 року відносно ОСОБА_7 приведений у відповідність з кримінальним законодавством України та він вважається засудженим за ст. 121 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 7 років.

29 липня 2015 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як такого, що відбув 2/3 строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2015 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 відмовлено, на думку суду поведінка засудженого не свідчить, що він довів своє виправлення та заслуговує на звільнення від подальшого відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 стверджує, що сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою довів своє виправлення, а судом в задоволенні його заяви відмовлено необґрунтовано, просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нову, якою його заяву задовольнити, оскільки підстави для відмови в його умовно-достроковому звільненні відсутні.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг на ухвалу суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 на її підтримку, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину призначеного покарання.

Згідно з роз`ясненнями в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким рішення про умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної колонії, а також його наміри щодо залучення до суспільно - корисної праці.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали особової справи засудженого дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває призначене вироком суду покарання з 1 листопада 2010 року, на даний час перебуває в Сумській виправній колонії № 116, має заохочення за сумлінну поведінку та в цілому характеризується позитивно.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що ОСОБА_7 за період відбування покарання у виправній установі № 9 Російської Федерації мав три стягнення за порушення режиму тримання, які були погашені лише за строком давності їх вчинення.

Згідно характеристики засудженого за місцем відбування покарання від 7 серпня 2015 року, ОСОБА_7 має два заохочення від начальника установи за сумлінне ставлення до праці, водночас для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання підстави відсутні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно визнав, що наявність двох заохочень за весь період відбування на виправлення засудженого ОСОБА_7 як підставу для умовно-дострокового звільнення від покарання, не є достатнім для задоволення заяви засудженого.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене відносно ОСОБА_7 рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 серпня 2015 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без зміни, а подану засудженим ОСОБА_7 апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя ОСОБА_2