Провадження №11-кп/772/727/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

зі секретарем : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2015 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому 10.04.2013 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001443 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, працюючого ТОВ СП «Анфол», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :
прокурора : ОСОБА_9

захисника : ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

потерпілих : ОСОБА_10 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В :
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2015 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.296 КК України, ч.1 ст.121 КК України скасувати, ухвалити свій вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України до 1 року обмеження волі, за ст. 128 КК України до 2 років обмеження волі. В силу ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим призначити остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі. В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив провести частково судове слідство, в ході якого опитати обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст. 125 та ст.128 КК України та призначити покарання в межах санкції статей із застосуванням ст..75 КК України.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2015 року визнано винним ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання:

за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.,в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.,в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави за проведені експертизи у розмірі 1418 грн. 01 коп.

Речові докази, а саме:

металевий складний ніж, уламки скла, змиви речовини бурого кольору, чоловічі кросівки синього кольору, джинсові штани, чоловічий спортивний светр, чоловічу спортивну куртку, чоловічі спортивні штани, чоловічі труси, чоловічі носки, які зберігалися в камері зберігання речових доказів першого відділу міліції ВМВ УМВС України у Вінницькій області -знищити.

Як убачається з вироку ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення наступного .

ОСОБА_8 09.04.2013 приблизно о 23:30 год. умисно з мотивів явної неповаги до суспільства незважаючи на те, що перебував в громадському місці з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Зупинка Лугова», що розташована по вул. Луговій в м. Вінниці, безпричинно, за допомогою металевого ножа заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_10 , які виразились в умисному нанесенні тілесних ушкоджень останньому в область обличчя та шиї.

Відповідно до висновку експерта № 886/1008 від 21.06.2013 вбачається, що у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження, а саме колото-різана рана передньої поверхні шиї та різана рана лівої щоки, які виникли від дії предмета (предметів), що має ріжучі чи колюче-ріжучі властивості та не являються небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад 6 але не більше 21 дня).

Крім цього, 09.04.2013 приблизно о 23:30 год. ОСОБА_8 продовжуючи свою злочинну діяльність з мотивів явної неповаги до суспільства незважаючи на те, що перебував в громадському місці з особливою зухвалістю грубо порушуючи громадський порядок, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Зупинка Лугова», що розташована по вул. Лугова в м. Вінниці, безпричинно за допомогою металевого ножа заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку експерта № 884/1008 від 22.05.2013 вбачається, що у потерпілого ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження, а саме різана рана верхньої третини правої гомілки з пошкодженням міжм`язових артеріо-венозних гілок та венозних синусів литкового м`язу, зовнішньою кровотечею, що призвело до масивної крововтрати та геморагічного шоку важкого ступеню, які виникли від дії предмета, що мають ріжучи властивості та належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, оскільки спричинили загрозливі для життя явища масивну крововтрату та геморагічний шок важкого ступеню.

Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_6 складено новий обвинувальний акт та змінено обвинувачення ОСОБА_8 , дії якого кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або значну втрату непрацездатності та за ст. 128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представник потерпілих ОСОБА_12 відмовились підтримувати обвинувачення за ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України та підтримали обвинувачення відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки покази обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків, потерпілих вказують на відсутність в діях ОСОБА_8 прямого умислу на вчинення хуліганських дій і мотивів явної неповаги до суспільства, що є складовою ст.296 КК , дії якого були спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, через події , які відбулися між ним та потерпілим ОСОБА_10 , тому в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України .

Крім того, в ході судового засідання не встановлено умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , тому дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст..128 КК України.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, обставини встановлені судом вказують на наявність складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.125 КК України .

Також, в ході судового засідання не встановлено наявність умислу на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, дії ОСОБА_8 підпадають під ознаки кримінального правопорушення , передбаченого ст..128 КК України.

При призначенні покарання судом не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, його молодий вік, позитивні характеристики з місця проживання та роботи, що є підставою для застосування ст.75 КК України .

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який не підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив залишити вирок без змін, думку захисника ОСОБА_13 , який просив задоволити апеляційну скаргу, потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних скарг прокурора, захисника, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційні скарги прокурора, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав .

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду пояснював, що 09.04.2013 року приблизно о 23-30 год. між ним та ОСОБА_10 в приміщенні магазину виникла словесна суперечка, яка переросла в конфлікт, так як ОСОБА_10 вимагав прибрати залишки від пляшки пива «Оболонь», яку випадково розбила дружина обвинуваченого.

Будучи обуреним поведінкою ОСОБА_10 , ОСОБА_8 за пропозицією останнього вийшов з магазину для з`ясування стосунків.

Перебуваючи на вулиці біля магазину після того, як ОСОБА_10 наніс йому удар він, падаючи зацепив його ножем, який дістав з кишені куртки.

При цьому ОСОБА_8 зазначив , що ніж брилок ним був придбаний в той день для використання по роботі.

Від того, що ОСОБА_10 перекинув його через себе, він впав та втратив свідомість. Коли дійшов до тями, то побачив дружину, яка на відстані 1,5 м. лежала на землі, а ОСОБА_11 наносив їй удари.

При спробі піднятися він ножем, яким хаотично розмахував, захищаючись від ОСОБА_11 , який почав наносити йому удари, наніс останньому удар.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під час апеляційного розгляду пояснювали, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виникла суперечка через розбиту в приміщенні магазину пляшку, яку потерпілий ОСОБА_10 вимагав прибрати.

При цьому потерпілий ОСОБА_10 пояснював, що коли вони з ОСОБА_8 вийшли з приміщення магазину, останній умисно ножем заподіяв йому тілесні ушкодження , після чого він його перекинув через себе, а ОСОБА_8 впав на землю.

Те, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виник конфлікт через те, що потерпілий ОСОБА_10 примушував обвинуваченого ОСОБА_8 прибрати залишки розбитої пляшки від пива, яку випадково розбила його дружина під час судового розгляду підтвердили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ..

Згідно висновку судово медичної експертизи № 886/1008 від 22.05.2013 року у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження колото різана рана передньої поверхні шиї, різана рана лівої щоки, які виникли від дії предмета, що має ріжучі чи колюче ріжучі властивості не являються небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжуються загрозливими для життя явищами, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( понад 6 але не більше 21 дня).

Таким чином сукупність доказів свідчить про те, що ОСОБА_8 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_10 , з яким в ході конфлікту у нього виникли неприязні відносини, умисно заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження.

За таких обставин, висновки суду, щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України не відповідають фактичним обставинам справи.

Необхідною умовою кваліфікації дій за ч.4 ст.296 КК України є доведеність наявності у винного мети підготовки предмета для нанесення тілесних ушкоджень.

До заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень відносяться предмети , які до початку хуліганства були приготовлені винним для нанесення тілесних ушкоджень.

Факту знаходження предмету при винному до початку хуліганства , в процесі якого він застосовував його для нанесення тілесних ушкоджень для кваліфікації дій за ч.4 ст.296 КК України недостатньо.

Під час судового та апеляційного розгляду ОСОБА_8 наполягав на тому, що ніж брилок був ним придбаний для використання по роботі.

Згідно висновку експерта № 207-х від 25.06.2013 року, ніж вилучений у ОСОБА_8 холодною зброєю не являється. Даний ніж виготовлений заводським способом і є складним туристичним ножем - різновидом господарсько побутових ножів.

Докази, які спростовують твердження ОСОБА_8 відсутні.

Таким чином, висновок суду, що ОСОБА_8 вчинив злочин за допомогою ножа заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень не знайшов підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, суб`єктивною стороною злочину, передбаченого ст.296 КК України є прямий умисел і мотиви явної неповаги до суспільства, які характеризуються усвідомленим спонуканням зневажливого ставлення до громадського порядку, неперсоніфікованого кола осіб, ігнорування існуючих в с суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропорядочності.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ніж брилок не був ОСОБА_8 заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, умислу на вчинення хуліганських дій не було, оскільки тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні через неприязні відносини, які виникли під час конфлікту в приміщенні магазину, з мотиву особистого характеру.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 4 п.4 «Про судову практику у справах про хуліганство» дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК ( 2341-14 ), що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Докази перевірені судом підтверджують те, що ОСОБА_8 09.04.2013 року о 23-30 год. знаходячись на зупинці громадського транспорту « Зупинка Лугова», розташованій по вул. Луговій м. Вінниці умисно на ґрунті неприязних особистих стосунків, які виникли між ним та ОСОБА_10 заподіяв останньому умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи вищевикладене , суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування ч.2 ст.125 КК України .

Невизнання вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд апеляційної інстанції оцінює критично, як намагання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його вина доводиться сукупністю зібраних доказів, які узгоджуються між собою, а саме показами потерпілого ОСОБА_10 , свідків : ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , висновками експертиз, іншими.

Обставини заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 встановлені під час розгляду кримінального провадження вказують на відсутність у ОСОБА_8 прямого умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, оскільки діяння останнього при нанесенні тілесних ушкоджень не характеризуються вольовою поведінкою.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст.121 КК України характеризується дією, або бездіяльністю у вигляді посягання на здоров`я іншої людини.

Суб`єктивна сторона злочину передбачає виключно прямий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

З показів ОСОБА_8 вбачається, що після того, як його через себе перекинув потерпілий ОСОБА_10 , він лежав на землі. Коли до нього підійшов потерпілий ОСОБА_11 , він, хаотично розмахуючи ножем, наніс останньому удар.

Вказані покази обвинуваченого ОСОБА_8 узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_11 , який під час апеляційного розгляду пояснив, що , знаючи, що, у ОСОБА_8 ніж, він підійшов до обвинуваченого , щоб забрати його. Обвинувачений ОСОБА_8 намагався піднятися з землі, при цьому розмахував ножем та якимось чином попав йому по нозі.

Згідно висновку судово - медичної експертизи № 884/1008 від 22.05.2013 року у потерпілого ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження, а саме різана рана верхньої третини правої гомілки з пошкодженням міжмязових артеріо венозних гілок та венозних синусів литкового м`язу, зовнішньою кровотечею, що призвело до масивної крововтрати та геморагічного шоку важкого ступеню, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки спричинили загрозливі для життя явища масивну крововтрату та геморагічний шок важкого ступеню.

При кваліфікації вчиненого має враховуватись не лише фактично заподіяна шкода здоров`ю потерпілого , а й спрямованість умислу.

Дії ОСОБА_8 мають причиновий зв`язок з злочинним наслідком у вигляді тяжкого тілесного ушкодження.

При цьому умисел на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень не встановлено.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, вважає, що наявні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.128 КК України необережне тяжке тілесне ушкодження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з новим обвинувальним актом, складеним прокурором під час судового розгляду.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції в дотримання вимог ст.65 КК України , роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» , враховує те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання та роботи позитивно характеризується, вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст.12 КК України відносяться до невеликої тяжкості, обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння , шкода потерпілим не відшкодована , думку потерпілих , які під час судового розгляду просили визначити суворе покарання та вважає, що виходячи з принципів індивідуалізації, законності, обґрунтованості, справедливості покарання, слід визначити покарання у виді обмеження волі, яке буде необхідним і достатнім для досягнення мети.

Відповідно вимог ст..409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

- невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

За таких обставин, наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги прокурора, захисника задоволити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2015 року щодо ОСОБА_8 змінити через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення та визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст..125 ч.2 КК України, ст..128 КК України.

Призначити ОСОБА_19 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 1 го року обмеження волі , за ст. 128 КК України у виді 2-х років обмеження волі.

Відповідно вимог ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 2-х років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти з залу суду.

В решті вирок залишити без змін.

В строк відбування покарання зарахувати строк тримання під вартою з 20.05.2015 року по 05.10.2015 року.

Судове рішення може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту оголошення..

Судді: ( підпис)
ОСОБА_2 ОСОБА_20 ОСОБА_4