АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2140/15 Справа № 206/5841/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
представника Ігренського виправного центру №133 ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року.
Цією ухвалою було відмовлено в задоволенніклопотання адміністрації Ігренського виправного центру №133 УДПтС України у Дніпропетровській області та міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого: - 18.02.1991 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.215-3 КК України до 1 року позбавлення волі; - 15.06.1993 року Криворізьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.213 КК України до 1 року виправних робіт з утриманням 20 %; - 27.06.1994 року Криворізьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.4 ст.81, ст.43 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі; - 25.11.2003 року Криворізьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.296, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; - 21.06.2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як не обґрунтовану і незаконну, та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. При цьому засуджений зазначає, що він своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосована ст.81 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляцію, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали особової справи, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбуття покараннязасудженого, є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а й тяжкість і характер вчиненого злочину.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийняв законне рішення, при цьому обґрунтовано послався на ті обставини, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Крім цього, відповідно до ч.8 ст.154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направленні у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засудженому ОСОБА_7 не відбутий строк покарання у виді позбавлення волі ухвалою Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року було замінено на обмеження волі, тобто з моменту заміни не відбутої частини покарання більш м`яким ще не пройшло року, а тому місцевим судом обґрунтовано було відмовлено у задоволенні подання.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляції засудженого не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та задоволення апеляції.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року, якоюбуло відмовлено в задоволенніклопотання адміністрації Ігренського виправного центру №133 УДПтС України у Дніпропетровській області та міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання в відношенні ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4