Номер провадження 1-кп/754/280/15
Справа№754/5269/15-к
Вирок
Іменем України
16 листопада 2015 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011524, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Петродолинськ Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , не судимого,

про обвинувачення кожного за ч.3 ст. 187 КК України,

за участі сторони обвинувачення - прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

сторони захисту адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14 ,

представника потерпілої ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В :

09.10.2014 р. близько 17 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою зі ОСОБА_6 з метою заволодіння шляхом розбою чужим майном, а саме, майном ОСОБА_14 , поєднаним із проникненням до житла, піднялися на 18 поверх будинку АДРЕСА_5 , підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 та подзвонили у двері. Після того, як ОСОБА_14 відчинила вхідні двері вказаної квартири, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 вчинили напад на останню, а саме: ОСОБА_6 наніс один удар рукою в обличчя потерпілої, після чого разом з ОСОБА_7 , який, щоб не бути впізнаним, натягнув на обличчя предмет, схожий на маску, проти волі ОСОБА_14 , проникли до приміщення зазначеної квартири, де, продовжуючи свої дії, намагаючись подолати опір потерпілої, з метою дізнатися про схованку, де зберігаються гроші, ОСОБА_6 почав здавлювати шию ОСОБА_14 , застосувавши, таким чином, до останньої насильство, небезпечне для її життя і здоров`я. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 наказав ОСОБА_6 шукати гроші в квартирі, при цьому наносячи ОСОБА_14 удари руками в обличчя та вимагаючи від останньої вказати на схованку, де зберігаються гроші. В цей момент потерпілій ОСОБА_14 вдалося зірвати предмет, схожий на маску, з обличчя ОСОБА_7 , в якому вона впізнала наглядно знайомого її чоловіка, відомого їй як ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_7 повалив ОСОБА_14 на підлогу та наніс їй невстановлену кількість ударів руками і ногами в область голови та тулубу, від чого потерпіла отримала тілесні ушкодження та втратила свідомість.

Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , користуючись тим, що потерпіла втратила свідомість, почали обшукувати квартиру, намагаючись знайти гроші.

Потім ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перетягнули ОСОБА_14 до спальної кімнати, де нанесли їй декілька ударів руками в область обличчя і голови, щоб потерпіла не прийшла до тями, після чого з місця події зникли.

Внаслідок дій ОСОБА_7 і ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_14 були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, у вигляді закритої черепно-лицьової травми у вигляді струсу головного мозку, косого перелому латеральної стінки правої верхнє-щелепової пазухи, перелому кісток носу, розриву барабанної перетинки зліва, множинних саден та гематом голови (ліва завушна ділянка), обличчя (параорбітальні гематоми з обох сторін); закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 6-7 ребер зліва по переднє-паховій лінії, та легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних гематом шиї.

ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , кожен, визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, а саме, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.

ОСОБА_7 винуватим себе не визнав і показав, що протягом трьох років він дружив з чоловіком потерпілої ОСОБА_14 . ОСОБА_17 , приходив до нього в гості, вони разом тренувалися в спортзалі, відпочивали на природі. Приблизно за півтора місяця до його затримання він прийшов на тренування, де від знайомих дізнався, що ОСОБА_17 розповідав погані речі про матір його співмешканки, з якою у ОСОБА_17 був любовний зв`язок. Під час зустрічі він попросив ОСОБА_17 припинити розповідати людям погані речі про його сім`ю, погрожуючи побити його. Через півтора місяці, 13.11.2014 р., він був затриманий працівниками міліції. Пізніше йому стало відомо, що його мати, співмешканка і мати останньої зустрічалися з ОСОБА_17 , який казав, що в разі передачі йому 280000 грн., він і його дружина змінять свої показання. 09.10.2014 р. протягом дня він перебував за місцем проживання, де також перебувала його співмешканка ОСОБА_18 . Остання їздила цього дня на співбесіду, повернулася приблизно о 15.30 год. і знаходилась дома. Також цього дня у нього в гостях були друзі - ОСОБА_6 і ОСОБА_19 . На вул. Градинській в м.Києві 09.10.2014 р. він не був. Вважає, що потерпіла обмовляє його і ОСОБА_6 під тиском свого чоловіка.

ОСОБА_6 винуватим себе не визнав і показав, що він не був знайомий з потерпілою і її чоловіком ОСОБА_17 , але бачив останнього як відвідувача в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де він працював кальянщиком, а ОСОБА_7 адміністратором. Інкримінованого злочину він не вчиняв. 09.10.2014 р. в першій половині дня він прийшов в гості до ОСОБА_7 , де перебував до вечора, після чого пішов додому. На вул.Градинській в м.Києві того дня він не був.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини, вина кожного з них в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю доведена перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_14 показала, що біля двох років вона знала ОСОБА_7 як знайомого чоловіка, з яким вони разом займалися в спортзалі. ОСОБА_7 був у них в гостях. 09.10.2014 р. після 12 год. чоловік пішов до спортзалу. Біля 13 год. в квартирі пропало світло. Вона зателефонувала консьєржу і попросила викликати електрика, оскільки дізналася, що проблема зі світлом тільки в її квартирі. Також вона телефонувала чоловіку та повідомила про відсутність світла. Біля 16 год. вона вийшла з квартири в загальний коридор, де виявила, що були вимкнені автомати їхньої квартири, які увімкнула і в квартирі з`явилося світло. Приблизно о 17 год. в двері квартири подзвонили. Вона подумала, що це прийшов електрик, взяла на руки собачку і відчинила вхідні двері. На порозі вона побачила двох чоловіків, у одного з яких було закрите обличчя, як їй здалося, маскою, але пізніше вона побачила, що на обличчя у нього були натягнуті зверху шапка, а знизу комір светра. Раніше незнайомий їй ОСОБА_6 , обличчя якого було відкрите, першим забіг до квартири та вдарив її кулаком правої руки в ліву частину обличчя. Вона почала кричати, ОСОБА_6 схопив пальцями лівої руки її за горло, сказав, щоб вона не кричала, а повідомила, де гроші. Коли вона намагалася закричати, ОСОБА_6 став засовувати їй до рота пальці правої руки, здавлюючи лівою рукою її шию, вона вкусила його за пальці і він висмикнув праву руку з її рота. В цей час підбіг ОСОБА_7 , який разом зі ОСОБА_6 почав її бити по різним частинам тіла. Більше бив ОСОБА_7 рукою по обличчю, по шиї, по грудях, по голові. Вона чинила опір, намагалася відбиватися, в процесі чого їй вдалося відкрити обличчя ОСОБА_7 . Вона назвала останнього по імені і запитала, що він робить, на що він, зрозумівши, що вона його впізнала, почав бити її ще сильніше руками по голові і обличчю, від чого вона впала на підлогу в коридорі. ОСОБА_7 і ОСОБА_6 продовжили бити її ногами по голові, при цьому підплигували. Весь час вони запитували у неї де гроші. Від побиття вона втрачала свідомість, потім приходила до тями і обвинувачені продовжували її бити, від чого вона знов втрачала свідомість. Коли вона отямилась, то чула як ОСОБА_7 і ОСОБА_6 ходили по квартирі, відчиняли шухляди, дверцята меблів і шукали гроші. Потім вона почула стук у вхідні двері квартири. ОСОБА_7 підійшов до дверей, подивився в глазок та сказав, що прийшов якийсь чоловік. Обвинувачені схопили її за руки і ноги та занесли до спальної кімнати, де поклали на підлогу. Вона намагалася закричати, але обвинувачені знов нанесли їй, підплигуючи, чисельні удари ногами по голові, від яких вона втратила свідомість. Отямилась вона на другий чи третій день в лікарні. У неї були чисельні тілесні ушкодження відкрита черепно-мозкова травма, перелом черепа, перелом носу, була перебита вушна перетинка. З 09 по 24.10.2014 р. вона перебувала на стаціонарному лікуванні, потім продовжувала лікуватися амбулаторно, лікується до теперішнього часу. Перебуває на обліку у невропатолога, у неї у зв`язку з отриманими травмами виникли проблеми з зором. Категорично стверджує, що напад на неї вчинили саме ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , яких вона впізнала. У неї немає підстав обмовляти обвинувачених. Про стосунки чоловіка з тещею ОСОБА_7 їй не відомо, також їй не відомо про конфлікт між чоловіком і ОСОБА_7 . З квартири нічого викрадено не було. Сейф, в якому знаходились гроші, був в спальній кімнаті, серед інших меблів він не виділявся. Просить стягнути з обвинувачених солідарно матеріальну шкоду в сумі 76262,68 грн. витрати на лікування, обстеження, діагностику, консультації лікарів, які підтверджуються документально, та моральну шкоду в сумі 250000 грн., по 125000 грн. з кожного обвинуваченого, оскільки внаслідок дій останніх вона понесла моральні і фізичні страждання, перенесла нервовий стрес, тривалий час лікується, досі відчуває часті головні болі, втрачає свідомість, порушився звичайний ритм її життя, вона боялася знаходитись в квартирі, де відносно неї було вчинено злочин, у зв`язку з чим вимушена була змінити місце проживання, боїться одна знаходитись в квартирі і на даний час.

З даних протоколу огляду місця події від 10.10.2014 р. квартири АДРЕСА_7 , та фототаблиці до нього, вбачається, що в одній з кімнат біля дверей, на рушнику, що знаходиться на підлозі, на килимі виявлені плями бурого кольору, дверцята шафи відчинені, на підлозі знаходяться речі (т.2 а.с. 8-11).

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_14 були виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритої черепно-лицевої травми у вигляді струсу головного мозку, косого перелому латеральної стінки правої верхнє-щелепової пазухи, перелому кісток носу, розриву барабанної перетинки зліва, множинних саден та гематом голови (ліва завушна ділянка), обличчя (параорбітальні гематоми з обох сторін); закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 6-7 ребер зліва по переднє-пахвовій лінії, та легкі тілесні ушкодження у вигляді множинних гематом шиї, які спричинені дією тупого предмету(тів), характерні особливості травмуючої поверхні якого(их) в ушкодженнях не відобразились, могли утворитися 09.10.2014 р. (т.2 а.с. 23-31).

Відповідно до даних висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_14 до вчинення відносно неї кримінального правопорушення не виявляла ознак будь-якого психологічного розладу. На час проведення експертизи ОСОБА_14 виявляла ознаки посткомоційного синдрому, який належить до категорії «інших хворобливих- станів психіки». За своїм психічним станом ОСОБА_14 здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, і давати по ним свідчення (т.2 а.с. 68-71).

Свідок ОСОБА_17 показав, що біля двох років тому в тренажерному залі він познайомився з ОСОБА_7 , з яким декілька разів відпочивав на природі, останній в компанії інших його знайомих був у нього в гостях. 09.10.2014 р. приблизно о 13 год. він поїхав до тренажерного залу. Приблизно о 16 год. йому зателефонувала дружина і повідомила, що біля трьох годин в квартирі немає світла і на її прохання консьєрж викликала електрика. Пізніше дружина ще зателефонувала і повідомила, що сама включила світло на рубильнику. З тренажерного залу він поїхав до магазину «Сільпо» на вул.Лаврухіна в м.Києві. В цей час йому зателефонував сусід ОСОБА_20 з квартири АДРЕСА_8 його будинку, який винен був йому гроші, і сказав, що готовий віддати йому борг. Він попросив ОСОБА_20 занести і віддати гроші дружині. Згідно товарного чеку з магазину «Сільпо» він вийшов о 17.08 год., після чого заїхав до ЖЕКу за довідкою, де перебував біля двох хвилин, а потім поїхав до свого будинку по АДРЕСА_5 . Біля будинку до нього підійшов сусід ОСОБА_20 з дружиною, віддав йому гроші та повідомив, що він піднімався до його квартири, але двері йому ніхто не відчинив. Він подумав, що дружина могла піти гуляти з собакою. Ліфтом він піднявся на 18 поверх, де знаходиться його квартира АДРЕСА_6 . Двері вказаної квартири були привідчинені, до нього виповзла собака, яка поводила себе не як завжди. В квартирі всі шафи, шухляди були відчинені. В спальній кімнаті він виявив дружину, яка лежала на підлозі без свідомості, її голова була як вогняна куля синьо-червоного кольору. Він викликав міліцію, працівники якої викликали швидку допомогу. Дружина була госпіталізована до лікарні, у неї були переломи черепу в чотирьох місцях, глазниці, носу, перебита вушна перетинка. У дружини навіть вживу був вирваний зуб з коренем. Вся шия у неї була синя, її душили, у неї був парез обличчя, не працювало одне око, була косоокість. Також у неї була травма плеча, досі вона не може підняти руку вверх. До теперішнього часу дружина проходить лікування в інституті нейрохірургії. Добу дружина перебувала в реанімації Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги, потім була перевезена до лікарні «Борис». Отямилась вона лише на 4-6 день та розповіла, що на неї напали два чоловіка, в тому числі, і ОСОБА_7 , під час нападу хтось постукав в двері квартири і це їх спугнуло. Ніякі речі з квартири не пропали. В спальній кімнаті знаходився сейф, в якому були гроші. Цей сейф від інших меблів не виділяється, зливається з інтер`єром. Він оглядав відеозаписи з відеокамер, встановлених на домофоні квартири АДРЕСА_9 та ще в одній квартирі, хазяїн якої залишає свою машину у дворі будинку, на яких впізнав обвинувачених. Останні протягом чотирьох годин ходили біля його квартири. Виходячи з відеозаписів, обвинувачені знаходились в його квартирі 12-14 хвилин. У нього немає підстав обмовляти обвинувачених. Зі ОСОБА_6 він знайомий не був, з ОСОБА_7 у нього були нормальні стосунки, він позичав обвинуваченому гроші, привозив йому з Туреччини куртку. Ніяких конфліктів між ними не було. Він спілкувався з матір`ю співмешканки ОСОБА_7 , яка приїхала в Київ з м.Антрацит, надавав їй матеріальну допомогу. Інтимні стосунки з цією жінкою він не оприлюднював, таких стосунків з нею у нього не було. Зі слів сусіда ОСОБА_20 з квартири АДРЕСА_8 йому стало відомо, що, коли ОСОБА_20 підійшов до його квартири щоб передати дружині гроші, чув якісь шорохи в квартирі. Він постукав в двері і шорохи припинилися. Також він дзвонив в двері, але йому не відчинили. Він підійшов до ліфту, який довго чекав. В цей час почув стук дверей, після чого до ліфту підійшов незнайомий йому хлопець, який разом з ним зайшов до ліфту. ОСОБА_20 вийшов на 7-му поверсі. Він показував ОСОБА_20 фото і відео, на яких перебували обвинувачені, які взяв у оперативних працівників, і ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_21 як хлопця, що їхав з ним в ліфті.

Свідок ОСОБА_22 показала, що вона працює консьєржем в будинку АДРЕСА_5 , знає потерпілу як жительку вказаного будинку, і чоловіка останньої на ім`я ОСОБА_23 . 09.10.2014 р. в обідній час ОСОБА_23 вийшов з будинку, після 16 год. він повернувся, пішов додому. Приблизно через 5 хвилин він прибіг до кімнати консьєржа та сказав, що його дружину вбили і пограбували квартиру. Вона порадила викликати міліцію. На пропозицію працівників міліції вона була понятою під час огляду місця події квартири потерпілої, де були розкидані речі, була кров. Також вона бачила потерпілу, яка була в крові. Працівниками міліції вилучалися якісь речі. Було складено документ, в якому вона і інший понятий підписалися. Викладені в цьому документі дані, відповідали дійсності. 16.10.2014 р. працівники міліції повторно оглядали квартиру потерпілої і вона знов була запрошена в якості понятої. Цього разу також складався протокол, в якому вона розписала. Викладені в ньому дані, відповідали дійсності.

Свідок ОСОБА_24 показала, що осінню чи зимою 2014 р. в один з вихідних днів від консьєржки їй стало відомо, що її сусідка з квартири АДРЕСА_7 знаходиться в лікарні у зв`язку з тим, що її вдарили по потилиці під час намагання пограбувати її квартиру. Свідком цих подій вона не була.

Свідок ОСОБА_25 показала, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_10 на одному поверсі з потерпілою. На дзвінку, що знаходиться біля вхідних дверей її квартири, встановлена відеокамера, яка працює на рух. В один з днів, як їй здається, зимою 2014 р., до неї прийшли працівники міліції та вилучили карту пам`яті з відеокамери. Коли в квартирі відсутнє світло, у відеокамері збиваються встановлені час і дата, які вона не перелаштовувала, тому вони на записі не відповідали дійсності.

Свідок ОСОБА_26 показала, що в жовтні 2014 р. вона була запрошена слідчим до відділу міліції біля «Макдональдсу», на Троєщині. В присутності понятих слідчий показав їй відеозапис, на якому було зафіксовано як вона заходила до квартири своєї подруги ОСОБА_27 , яка проживає в будинку АДРЕСА_5 , номер квартири не пам`ятає. Переглянувши відео, вона підтвердила, що на ньому зафіксовано саме її і назвала дату, коли вона приходила до ОСОБА_27 . Вона пам`ятала дату, оскільки прийшла вперше після тривалої хвороби дитини ОСОБА_27 , яку хотіла оглянути як логопед. Того дня, коли вона вийшла з квартири подруги, в ліфті зустрілася з чоловіком віком за 50 років, який був дуже наляканий. При виході з будинку вона побачила карету швидкої допомоги. До ОСОБА_27 вона прийшла приблизно о 17 годині.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 16.10.2014 р. в загальному коридорі квартир АДРЕСА_11 було виявлено, що квартира АДРЕСА_9 облаштована відеокамерою, що фіксує частину загального коридору (т.2 а.с. 12-14).

В судовому засіданні було оглянуто речовий доказ диск з відеозаписом, вилученим з відеореєстратора кв. АДРЕСА_10 , на якому чітко зафіксовано пересування в коридорі під`їзду будинку двох осіб, схожих на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно з даними висновку портретної та фототехнічної експертизи, встановлений комплекс збіжних ознак дає підстави для висновку про те, що на зображеннях кадрів відеозапису, вилученого з камери відеоспостереження вхідної двері квартири АДРЕСА_10 та порівняльних зразках (протоколи пред`явлення особи за фотознімками для впізнання, скріншот (фото) з запису камери відеоспостереження за 09.10.2014 р., електронні знімки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на флеш-носії), наданих для проведення експертизи, зафіксовані одні і ті ж особи, а саме, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.2 а.с. 58-64).

Відповідно до даних висновку комп`ютерно-технічної експертизи на наданому на дослідження компакт-диску формату DVD-RV містяться 32 відеофайли, які містять зображення, вірогідно, з домашнього відеореєстратора. Деякі файли містять переміщення двох осіб.

При первинному створенні будь-яких файлів, у тому числі і відеофайлів, реквізити «дата та час створення», «дата та час внесення змін», «дата та час останнього збереження» встановлюються з внутрішніх таймерів комп`ютерів, відеореєстраторів, домофонів. Якщо такий таймер не синхронізований з астрономічними датою та часом, значення дат та часу в реквізитах файлу ніяким чином не відповідає поточним астрономічним даті та часу, коли реально здійснюється створення файлу. Відеофайли при запису на відеореєстраторах розміщують дату та час з таймеру відеореєстратора безпосередньо в імені файлу (т.2 а.с. 45-50).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_28 підтвердив висновки експертизи, показав, що назва файлів з відеореєстратору не являється їх нумерацією, вона містить інформацію з роком, датою та часом створення файлу, встановленими на відеореєстраторі, які можуть не відповідати дійсним року, даті і часу створення файлу, оскільки ці дані встановлені на внутрішньому таймері пристроя, вони можуть не зберігати, збиватися внаслідок різних обставин (збої електроенергії та інше). Записи на відеофайлах монтажу не піддавалися.

Свідок ОСОБА_29 показав, що він знімає квартиру АДРЕСА_12 у ОСОБА_30 . Орендну плату оплачує 5 числа кожного місяця. В жовтні 2014 р. він затримав оплату за оренду і 9 числа зателефонував ОСОБА_31 і сказав, що готовий заплатити за оренду квартири. Останній відповів, що він не дома і попросив піднятися до нього в квартиру і передати гроші його дружині. Приблизно о 17-18 год. він піднявся до квартири потерпілої і подзвонив в двері, але ніхто не відчинив. Він постукав в двері. Йому здалося, що в квартирі хтось є, оскільки він чув якесь шурхотіння. Він постояв біля дверей 3-4 хвилини, думав, що можливо потерпіла одягається, але ніхто не відчинив. Коли він підійшов до ліфта і викликав його, почув як відчинилися двері квартири, до якої він ходив. Ці двері розташовані найближче до ліфта. Квартири в цьому будинку розташовані по колу і до ліфтів можна підійти з обох боків. Він зробив декілька кроків до коридору і побачив, що двері квартири потерпілої зачинені. З іншого боку від ліфтів вийшов ОСОБА_32 , який був без окулярів. Вони вдвох зайшли до кабіни ліфту, він вийшов на 7-му поверсі, а ОСОБА_32 поїхав далі. Він зайшов додому, а через 10-15 хвилин вийшов на вулицю, де зустрів ОСОБА_33 , якому віддав гроші за оренду, сказавши, що двері квартири йому ніхто не відчинив, чим ОСОБА_34 був здивований.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.12.2014 р. свідок ОСОБА_29 впізнав ОСОБА_6 як особу, з якою він 09.02.2014 р. спускався в ліфті в будинку АДРЕСА_5 (т.4 а.с. 201-203).

Свідок ОСОБА_18 показала, що вона разом зі співмешканеце ОСОБА_7 проживала в орендованій квартирі АДРЕСА_13 . 09.10.2014 р. о 13 год. вона пішла з дому на співбесіду, повернулася о 16 год. У ОСОБА_7 цього дня було отруєння і він весь день перебував за місцем проживання.

Свідок ОСОБА_35 показала, що обвинувачений ОСОБА_7 її син, якого вона може охарактеризувати з позитивного боку. Син проживав в м.Києві, де знімав квартиру, а вона живе в смт.Чорнобай. Вона часто спілкувалася з сином по телефону. Останній повідомляв, що у нього є друг ОСОБА_36 , який зустрічався з матір`ю співмешканки сина ОСОБА_37 , з яким син посварився.

Свідок ОСОБА_19 показала, що вона працювала офіціантом а барі «Тарантіно» по вул.Драйзера, 21 в м.Києві, де також працювали ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , з якими у неї були дружні стосунки. Крім того, разом з ОСОБА_7 і його співмешканкою ОСОБА_18 вони знімали квартиру АДРЕСА_13 . З вечора 08.10.2014 р. і весь наступний день вона знаходилась за місцем проживання у вказаній квартирі. 09.10.2014 р. ОСОБА_18 ходила на співбесіду, о котрій годині вона не пам`ятає, але повернулася ОСОБА_18 коли на вулиці ще було світло. Цього дня о 7 год., а також з 12 до 14 год. в квартирі вона бачила ОСОБА_21 і ОСОБА_38 . Потім вона заснула, о котрій годині прокинулась, не пам`ятає, але о 17-18 год. вона бачила в квартирі ОСОБА_39 і ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_40 показав, що знає обох обвинувачених, які працювали разом з ним в кафе-барі «Тарантіно» по вул.Драйзера, 21 в м.Києві, ОСОБА_7 адміністратором, а ОСОБА_6 кальянщиком, може охарактеризувати їх з позитивного боку. Ніяких стосунків з ними він не підтримував.

Свідок ОСОБА_41 показала, що працювала в барі «Тарантіно» офіціантом, де також працювали обидва обвинувачені, може охарактеризувати їх як хороших хлопців.

Свідки ОСОБА_42 і ОСОБА_43 батьки обвинуваченого ОСОБА_6 показали, що свідками вчинення злочину вони не були, сина можуть охарактеризувати з позитивного боку.

Свідок ОСОБА_44 показав, що він разом з іншими працівниками міліції виїжджав на місце події по даному кримінальному провадженню, де вилучалися якісь відеозаписи.

Відповідно до даних висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 у період інкримінованого діяння і на час проведення експертизи не виявляв ознак будь-якого психічного розладу (в тому числі тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності), міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Також ОСОБА_6 не виявляє ознак хронічного алкоголізму та наркоманії (т.2 а.с. 34-36).

Згідно з даними висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 на період інкримінованого діяння і на час проведення експертизи не страждав на будь-який психічний розлад (в тому числі тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності), за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 не виявляє ознак хронічного алкоголізму та наркоманії (т.2 а.с. 39-40).

Дії ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожного, суд кваліфікує за ч.3 ст. 187 КК України, оскільки вони вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, що зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло.

Доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого їм злочину, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наведеними послідовними, стабільними показанням потерпілої ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , даними протоколів огляду місця події, висновків судово-медичної, портретної та фототехнічної, комп`ютерно-технічної експертиз, які узгоджуються між собою, об`єктивно підтверджуються іншими наведеними доказами.

У суда не викликають сумнівів показання потерпілої ОСОБА_14 , оскільки в судовому засіданні встановлено, що вона взагалі не була знайома з обвинуваченим ОСОБА_6 , у неї не було неприязнених стосунків з обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому судом не встановлено підстав, з яких потерпіла могла б обмовити обвинувачених. Відповідно до даних висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_14 за своїм психічним станом здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, і давати по ним свідчення.

Також в судовому засіданні не встановлено підстав для обмови обвинувачених з боку свідка ОСОБА_17 , який теж не був знайомий зі ОСОБА_6 , а з ОСОБА_7 у нього були нормальні стосунки.

Суд не приймає до уваги дані консультативного висновку спеціалістів в галузі судово-медичної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_14 , оскільки вони спростовуються даними висновку судово-медичної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_14 , проведеної експертом Київського міського бюро СМЕ, який об`єктивно узгоджується з іншими наведеними доказами. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді переломів 6-7 ребер у потерпілої були виявлені рентгензнімком, а тому сумнівів у заподіянні потерпілій в результаті нападу таких тілесних ушкоджень у суда не виникає. Крім того, зазначений висновок спеціаліста містить суперечності, спеціалістом зазначено, що наявність у ОСОБА_14 переломів 6-7 ребер викликає сумніви, а далі спеціаліст категорично стверджує про відсутність об`єктивних даних про чисельні удари в ділянку тулуба та верхніх кінцівок.

Суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_19 про те, що 9.10.2014 р. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 весь день перебували за місцем проживання останнього, і розцінює їх як бажання допомогти обвинуваченим уникнути кримінальної відповідальності, оскільки ці свідки перебувають в добрих стосунках зі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , являються зацікавленими особами. Крім того, показання вказаних свідків спростовуються наведеними вище доказами, аналіз яких свідчить про вчинення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 розбійного нападу.

Доводи захисту про те, що під час вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_14 мобільні телефони обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перебували в зоні дії іншого азимута, а тому обвинувачені не можуть бути причетними до інкримінованого їм злочину, суд вважає необґрунтованими, оскільки під час злочину телефонних з`єднань з номерами обвинувачених відповідно до роздруківок телефонних з`єднань не відбувалося.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження отримує усно. Суд не досліджував і не посилається як на докази на показання потерпілої ОСОБА_14 під час одночасного допиту з обвинуваченими, на протокол допиту свідка ОСОБА_29 на досудовому слідстві, а тому доводи сторони захисту про недопустимість цих доказів суд не приймає до уваги.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особи винних, які не судимі, характеризуються позитивно, також суд враховує роль кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, стан здоров`я ОСОБА_6 , і обирає кожному покарання у вигляді позбавлення волі.

Також суд призначає обом обвинуваченим додаткове покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 187 КК України, у вигляді конфіскації всього майна.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 в частині стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 матеріальної шкоди витрат, пов`язаних з її лікуванням, суд задовольняє частково в розмірі 73287 грн. 64 коп. і стягує солідарно з обвинувачених вказану суму, яка складається з вартості оплати за послуги медичної допомоги, оскільки позовні вимоги в цій частині являються доведеними, законними і обґрунтованими. Суд відмовляє потерпілій в стягненні витрат, пов`язаних з вартістю бензину, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт використання придбаного палива саме на дорогу до медичних установ.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 в частині стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 250000 грн., суд задовольняє частково. При визначенні розміру завданої потерпілій ОСОБА_14 моральної шкоди, суд враховує ступінь спричиненого їй болю, характер і обсяг страждань, яких вона зазнала у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень, ту обставину, що внаслідок вчиненого відносно неї злочину вона відчувала фізичний біль, отримала психологічний стрес, порушився звичайний ритм її життя, змінилися якість життя і сімейних зв`язків, тривалий час вона перебувала на лікуванні і на даний час її здоров`я повністю не відновлено, а також, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду потерпілій ОСОБА_14 в 200000 грн. і стягує на її користь з кожного обвинуваченого по 100000 грн.

Суд стягує з обвинувачених в доход держави судові витрати за проведення експертизи.

Питання з речовим доказом суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та призначити покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Початок строку покарання обчислювати ОСОБА_6 з 16.11.2015 р., ОСОБА_7 з 13.11.2014 р. Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін перебування під вартою з 13.11.2014 р. по 06.03.2015 р.

Стягнути з ОСОБА_7 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 76262,68 грн. солідарно.

Стягнути з ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , з кожного, на користь ОСОБА_14 моральну шкоду в сумі по 100000 грн.

Стягнути судові витрати в доход держави з ОСОБА_7 і ОСОБА_6 по 1665 грн. (т.2 а.с. 57).

Речовий доказ диск з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с. 142).

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишити у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 обрати у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий

Судді