Справа № 548/1840/15-к
Провадження №1-кп/548/152/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2015 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол кримінальне провадження № 0000167 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, раніше судимого 08.08.2014 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 286 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, згідно ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 01.04.2015 року, близько 05 години, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz, Atego», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням «Київ-Харків-Довжанський» в напрямку м. Полтава. На 240 км. автошляху поблизу кафе-бару «Крістал», в адміністративних межах Хорольського району Полтавської області, маючи об`єктивну спроможність виявити перешкоду для свого руху, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості свого руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перебував безпосередньо біля свого автомобіля марки «Skoda Favorit», д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходився за межами проїжджої частини з увімкненими вогнями аварійної зупинки.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав ушкодження у вигляді: закритий перелом кісток правої гомілки, рани голови, обличчя, синці правої здухвинної кістки та правого стегна, садна обличчя, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, перелом правої лобної кістки з переходом на основу черепа, субарахноїдальні крововиливи по всій поверхні обох півкуль мозку та мозочка, дрібнокрапкові крововиливи в речовину головного мозку та стовбур його, двохсторонні переломи ребер, поперечний перелом грудини, пошкодження тканини легень, печінки, крововиливи по типу «забоїв» на поверхні серцевої сорочки, серця, легень, навколоаортальну та надниркову клітковину. Згідно висновку судово-медичної експертизи №26 від 08.05.2015 року всі вище вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів і могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді, в своїй сукупності та відносно живої людини, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення, і які безпосередньо викликали смерть. Смерть ОСОБА_7 настала від крововиливів у мозок і під його оболонки внаслідок перелому правої лобної кістки з переходом на основу черепа, які явилися результатом тупої травми голови.

Згідно висновку авто-технічної експертизи №41 від 17.06.2015 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «Mercedes-Benz, Atego», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 маються невідповідності вимогам п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

-12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

-12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 із технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням вищевказаної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками. В умовах даної події водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів правил.

Безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 01.04.2015 року, після 05 години, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 тим самим поставивши його в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі: не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив його у небезпеці, зникнувши з місця пригоди, тим самим порушивши і вимоги п.п. г, ґ п. 2.10 Правил дорожнього руху України, де вказано, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

- г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і направити потерпілих до лікувального закладу;

- ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені у підпункті „г пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст. 135 КК України визнав повністю та показав, що 01.04.2015 року близько 05 години керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz, Atego», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням «Київ-Харків-Довжанський» в напрямку м. Полтава. На автошляху в адміністративних межах Хорольського району Полтавської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перебував безпосередньо біля свого автомобіля марки «Skoda Favorit». На місці пригоди не зупинився, а покинув його. Коли 04.05.2015 року тим самим шляхом повертався до нього звернулися працівники міліції, визнав вчинення дорожньо-транспортної пригоди та залишення потерпілого без допомоги. Цивільний позов визнав повністю.В скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_5 заявлений цивільний позов підтримує повністю.
Прокурор заявив клопотання про розгляд справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Учасникам судового процесу /обвинуваченому / роз`яснено, що суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено йому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку. А тому суд за клопотанням і згодою учасників судового провадження обмежився дослідження доказів: допитом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_5 в частині цивільного позову, дослідженням документів, а також матеріалів, які характеризують обвинуваченого.
Винуватість ОСОБА_4 , окрім його зізнання, доведена сукупністю доказів, зокрема:-
-Витягом з кримінального провадження №0000167;
-Рапортом оперативного чергового ОСОБА_8 від 01.04.2015 року;
-Протоколом огляду місця події від 01.04.2015 року та схемою до нього;
-Протоколом огляду транспортного засобу від 01.04.2015 року;
-Протоколом огляду транспортного засобу від 04.04.2015 року та 10.04.2015 року;
- Висновком експерта № 26 від 08.05.2015 року;
- Висновком експерта №175-МК від 26.06.2015 року;
-Висновком експерта №13420/14132/14133/15-34 від 19.08.2015 року;
-Висновком експерта №153 від 24.06.2015 року;
-Висновком експерта №41 від 17.06.2015 року;
-Висновком експерта №120 від 24.07.2015 року;
-Висновком експерта №150 від 18.09.2015 року;
Оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності та керуючись законом суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та за ст. 135 ч.1 КК України як завідоме залишення без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й обвинуваченого ОСОБА_4 який раніше судимий Житомирським районним судом за ч.1 ст. 286 КК України до обмеження волі строком на 1 рік та згідно ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, повне визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення ним злочину повторно.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а також ті обставини, що обвинувачений будь-яких заходів на відшкодування шкоди не приймав, думку потерпілих, які просили призначити максимальне покарання, враховуючи що вчинені злочини посягають не тільки на громадський порядок, але й на таке безцінне нічим непоправне благо, як життя людини, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, оскільки саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, з позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, але належних висновків для себе не зробив і скоїв злочин проти безпеки руху, при цьому було допущено грубе порушення правил дорожнього руху, що потягло за собою загибель людини, з послідуючим поглиненням менш суворого покарання більш суворим згідно правил ст. 70 КК України.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання, призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області за ч.1 ст. 286 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, при цьому у відповідності до ст. 72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки він вчинив злочин в період іспитового строку, що свідчить про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Разом з тим, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку не призначати максимальне основне покарання.
Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, немає. Також суд не убачає підстав для призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України.
Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нового злочину.

Згідно зі ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна особа має право при визначенні будь-якого кримінального звинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, з метою забезпечення кримінального провадження, суд вважає за необхідне змінити йому запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.
Цивільний позов у справі належить задовольнити повністю так як він повністю доводиться матеріалами справи та визнає обвинувачений.

Суд вирішує питання про речові докази на підставі ст.100 КПК України, при цьому повідомляє, що відповідно до ч.12 вказаної статті спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.
Суд також стягує з обвинуваченого на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні в сумі 9665 грн. 28 коп.
Керуючись ст. ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст. 286 КК України 5 (п`ять) років 6 ( шість) місяців позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортним засобом на 3 роки.
- за ч.1 ст.135 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки.

У відповідності до ст. 71 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вирокомЖитомирського районного суду Житомирської області від 08. 08. 2014 року у вигляді 6 (шести) місяців обмеження волі, відповідно до ст. 72 КК України менш суворе покарання у вигляді обмеження волі перевести в більш суворе у вигляді позбавлення волі, та остаточно визначити до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 9 (дев`ять) місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по залученню експертів в розмірі 9665 грн. 28 коп.
Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 30690 грн., в рахунок моральної шкоди 300 000 грн.
Речові докази: автомобіль Мерседес АТЕГО днз. НОМЕР_1 - що знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області - передати власникам ( законним володільцям), автомобіль Шкода Фаворит днз. НОМЕР_2 , передати власникам (законним володільцям); одяг та взуття потерпілого ОСОБА_7 знищити; частини бампера та фари- знищити; уламки з транспортного засобу знищити; СД диски залишити при матеріалах справи.
З метою забезпечення кримінального провадження, змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду, негайно.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Головуючий О. Коновод