АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1848/15 Справа № 207/5017/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001485 за апеляцією захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України, -

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, не працюючий, не одружений, зареєстрований у гуртожитку по АДРЕСА_1 , раніше судимий :

- 18.10.2011року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2012 року вирок змінено. Призначено покарання за ч.1 ст.119 КК України у виді 3 років обмеження волі. Звільнився 27.12.2013 року за ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2013 року умовно достроково на строк 1 рік 4 місяці 14 днів, -
засуджений за ч.2 ст. 121 КК України та остаточно призначено йому покарання з урахуванням ст. 71, 72 КК України у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в установі виконання покарань. Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що 13.09.2014 року приблизно о 22 годині він, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння , перебуваючи в садовому будинку під номером АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 , спільно з господаркою садового будинку і гостями вживав спиртні напої. Оскільки господарка і гості після вживання спиртних напоїв були нетверезі, між ОСОБА_8 і гостею, раніше йому знайомою ОСОБА_10 , виникла сварка, тому що обвинувачений вважав, що остання чіпляється до нього і заважає відпочивати. Маючи наміри на заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 умисно руками та ногами наніс множинні удари в ділянку лівої половини грудної клітки, чотири удари в ліву половину обличчя, один удар по правій щоці, один удар в ділянку шиї справа, один удар по губам праворуч, один удар по правій кисті, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 згідно акту судової медичної експертизи №1057 від 29.09.2014 року тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тулубу, синець в області краю лівої реберної дуги лопатковій лінії з крововиливом в м`які тканини між лопатковою та заднє-пахвиною лініями з переходом на бічну поверхню черевної стінки, не прямий перелом 9-го ребра зліва по лопатковій лінії з крововиливом навколо, розрив селезінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя, в конкретному випадку викликавши смерть ОСОБА_10 на місці скоєння злочину упродовж декілька десятків хвилин до настання смерті, також синці на обличчі, садно на правій поверхні шиї, рани з крововиливами на слизовій губ, крововилив в м`яких тканинах голови, в тім`яній області, синець на правій кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, тому що мають незначні скороминущі наслідки, після чого з місця скоєння злочину зник.

В апеляції:
- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо її підзахисного закрити, звільнивши його з-під варти в залі суду. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом під час ухвалення свого рішення була допущена неповнота судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд ухвалив незаконний та невмотивований вирок, пославшись на покази свідків, які мають між собою суттєві протиріччя, а також необґрунтовано не задовольнив клопотання захисту щодо проведення комісійної судово-медичної експертизи, щодо встановлення деяких питань, які залишилися недослідженими після допиту в судовому засіданні судово-медичного експерта.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали апеляцію захисника та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.

Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження. Висновки суду щодо доведеності винності ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях свідків та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів в наданих поясненнях перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд обгрунтовано послався на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також на матеріали письмових документів, а саме: протокол огляду місця події і трупу від 14.09.2014 року і фототаблиці до нього, який проводився з 10 до 11 годин у присутності понятих і судового медичного експерта ОСОБА_16 ; акт судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_10 №1057; висновок судово-медичної експертизи № 1057-Е від 24.10.2014 року про характер ушкоджень потерпілої; протокол одночасного допиту ОСОБА_9 і ОСОБА_8 від 16.09.2014 року; протокол слідчого експерименту від 18.10.2014 року і фото таблиці до нього за участю свідка ОСОБА_9 ; висновок експерта №918 від 02.10.2014 року, за підсумками проведення судової імунологічної експертизи, відповідно до якого не виключається можливість походження слідів у крові на куртці і кросівках, які належать ОСОБА_8 , від ОСОБА_10 .

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що ОСОБА_8 не спричиняв тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 , що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину, а доказова база створена тільки на підставі показів свідків, оскільки обвинувачений взагалі не оцінює свої дії та аналіз доказів, які суд поклав в основу обвинувального вироку.

Як убачається з матеріалів провадження, свідок ОСОБА_14 , слідчій Баглійського РВС м. Дніпродзержинська, у судовому засіданні показала, що що 14.09.2014 року як черговий слідчий районного відділу внутрішніх справ виїжджала у садове товариство «Дружба», розташоване в Баглійському районі м.Дніпродзержинська, тому що в одному з садових будиночків було знайдено труп потерпілої ОСОБА_10 . Труп знайшли охоронці , які вранці оглядали будиночки на садовій доріжці садового товариства і побачили неприв`язану біля будиночку собаку. Огляд будиночку і трупу, який знаходився в одній із кімнат садового будиночку, здійснювався за участю двох понятих і судового медичного експерта. При вході у будинок, на сходинках не було знайдено плям схожих на кров. Труп знаходився у положенні обличчям до підлоги, на підлозі біля дивану. Біля трупу на підлозі знаходився матрац з плямами бурого кольору. Плями бурого кольору були на подушці , яка знаходилась на дивані. На момент огляду нікого з мешканців у будинку не було.

Дані свідчення підтверджуються й показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те, що 14.09.2014 року вранці вони були запрошені працівниками Баглійського РВС м.Дніпродзержинська як поняті для огляду садового будинку на садовій доріжці АДРЕСА_3 , яким користувалась ОСОБА_9 , тому що було виявлено труп ОСОБА_10 . На момент огляду садового будинку ні ОСОБА_9 ні інших громадян не було. Труп ОСОБА_10 знаходився в одній із кімнат на підлозі біля дивану. Вони самі мешкали у садових будиночках у садовому товаристві «Дружба» і знали ОСОБА_9 , яка вживала спиртні напої і спілкувалася з людьми, які вживають спиртні напої. Свідок ОСОБА_11 також показав, що 14.09.2014 року рано вранці обходив садову доріжку і звернув увагу на собаку біля садового будиночка ОСОБА_9 . ОСОБА_17 була не прив`язана, а вхідні двері в будиночок не закриті. Хотів, щоб ОСОБА_18 прив`язала собаку, тому і зайшов, щоб покликати господиню, якої в будинку не було. Побачив тіло ОСОБА_10 без ознак життя, тому викликали працівників міліції.

Вищезазначені показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_9 про те, що 13.09.2014 року увечері у садовому будиночку на садовій доріжці 20 садового товариства «Дружба» у м.Дніпродзержинську, де вона мешкала, у неї були гості ОСОБА_13 , ОСОБА_8 і ОСОБА_19 . Вживали спиртні напої. Потерпіла була нетвереза, попросила щоб їй дозволили відпочити. Вона постелила матрац в спальні на підлозі, ОСОБА_20 пішла і лягла. ОСОБА_8 сказав, що хоче подивитись телевізор і пішов у ту кімнату, де була потерпіла. Світло у кімнаті було виключено. ОСОБА_8 включив телевізор дуже голосно. Вона хотіла зайти у кімнату, щоб виключити телевізор ОСОБА_13 сказав, щоб вона не заважала. Почула стони потерпілої. Телевізор голосно було чути. Щоб не заважали сусідам по саду, зайшла до спальної кімнати. Включила світло ОСОБА_20 знаходилась на підлозі. Обличчя і волосся у неї були в крові ОСОБА_21 виштовхнув її з кімнати і сказав, щоб вона забула про те, що бачила. Вони з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 пішли на доріжку, де у неї є ще один садовий будинок. Випили спиртне, ОСОБА_22 сказав, щоб вона спала, після чого пішли удвох і підперли вхідні двері, щоб вона не змогла вийти. Вранці вона вилізла з будиночку через вікно і пішла до знайомих. Зустріла працівників міліції, які повідомили, що ОСОБА_20 померла.

Не суперечать всім вищенаведеним свідченням і покази свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні змінив свої показання, дані на досудовому слідстві, чому суд першої інстанції дав належну оцінку, цілком обґрунтовано критично поставившись до цього, дійшовши висновку про те, що ОСОБА_13 дядько обвинуваченого, а тому намагається допомогти племіннику уникнути покарання за вчинення тяжкого злочину, який повідомив про те, що в садовому будиночку на садовій доріжці АДРЕСА_3 , де жила його знайома ОСОБА_18 , вживали з ОСОБА_23 , своїм племінником, ОСОБА_24 і ОСОБА_10 спиртні напої. Потерпіла була нетвереза і чіплялась до присутніх. Не заперечував, що саме ОСОБА_22 залишався у спальній кімнаті з ОСОБА_10 , а коли вони з ОСОБА_24 повернулись до садового будиночку, сказав, що потерпіла уже не буде виступати. Але став говорити, що у спальній кімнаті було темно і він не бачив розбите обличчя ОСОБА_25 і кров на руці обвинуваченого. Стверджував, що не чув звуків ударів, бо телевізор був включений.

Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме: протоколом огляду місця події і трупу від 14.09.2014 року і фототаблиці до нього, який проводився з 10 до 11 годин у присутності понятих і судового медичного експерта ОСОБА_16 , згідно якого труп потерпілої ОСОБА_10 було виявлено 14.09.2014 року в садовому будинку на доріжці №20 садового товариства «Дружба» у м. Дніпродзержинську в одній із кімнат будинку на підлозі біля дивану; акт судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_10 №1057, яке розпочато 15.09.2014 року, а закінчено 29.09.2014 року; висновком судово-медичної експертизи № 1057-Е від 24.10.2014 року, підтверджений експертом в судовому засіданні, згідно якого у ОСОБА_10 виявлено тупа травма тулубу (синець в області краю лівої реберної дуги лопатковій лінії з крововиливом в м`які тканини між лопатковою та заднє-пахвиною лініями з переходом на бічну поверхню черевної стінки, не прямий перелом 9-го ребра зліва по лопатковій лінії з крововиливом навколо, розрив селезінки), які відносяться до тяжких ушкоджень по ознаці небезпеки для життя, в даному випадку які викликали смерть в проміжок часу близький 22:00 годині 24 години 13.09.2014 року. Синці та садна на обличчі, садно на правій поверхні шиї, рани з крововиливами на слизовій губ, крововилив в м`яких тканинах голови, в тім`ній області, синець на правій кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Враховуючи характер та розташування пошкоджень, їй було нанесено травматичних дій не менше, як : одної в область лівої половини грудної клітки, чотири в ліву половину обличчя, одної в область правої щоки, одної в область шиї справа, одної в область губ справа, одної в область правої кисті. Характер прижиттєвої реакції в області пошкоджень свідчить проте, що вони виникли в невеликий проміжок часу; протоколом одночасного допиту ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , від 16.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_9 підтвердила, що 13.09.2014 року увечері у неї в садовому будиночку на садовій доріжці у садовому товаристві «Дружба» ОСОБА_13 , ОСОБА_8 ,, ОСОБА_20 вживали спільно з нею спиртні напої. Потерпіла була нетвереза і пішла у спальню кімнату відпочити. У цю кімнату пішов і ОСОБА_8 , посилаючись на те, що бажає подивитись телевізор. Вона чула із кімнати стони ОСОБА_25 , а ОСОБА_13 сказав, щоб не заважала. Вони сходили у садовий будиночок, де знаходився мопед. Коли повернулись, вона вирішила зайти у спальню і виключити телевізор, щоб не заважав сусідам. Включила світло і побачила, що ОСОБА_20 лежала на підлозі. Обличчя у неї було у кров, вона хрипіла. ОСОБА_8 сказав, що вона «договорилась». Потерпіла нічого не говорила, вона вирішила, що ОСОБА_20 спить. Потім вони утрьох, Шевцови і вона, пішли з будиночку. Добавила, що коли вони з ОСОБА_13 ходили дивитись мопед у інший садовий будиночок, ОСОБА_8 залишався удвох з ОСОБА_10 . Пошкоджень у потерпілої, коли вона прийшла до неї 13.09.2014 року увечері, не було; протоколом слідчого експерименту від 18.10.2014 року і фото таблиці до нього за участю свідка ОСОБА_9 , під час якого остання у присутності понятих розповіла і показала, де в яких кімнатах садового будинку на садовій доріжці 20 садового товариства «Дружба» у місті Дніпродзержинську 13.09.2014 року, вони з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 вживали спиртні напої на кухні, показала місце, де в спальній кімнаті, на матраці, лежала ОСОБА_20 , і де знаходився телевізор, який хотів подивитись ОСОБА_8 . Підтвердила , що чула стони ОСОБА_25 із спальної кімнати, а коли з ОСОБА_13 повернулись з садового будиночку, де знаходився мопед, побачили в спальні потерпілу на підлозі з розбитим обличчям.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що допитані в судовому засіданні свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.

Порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності не виявлено. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 , в яких вона стверджує, що обвинувачений не вчиняв зазначеного у вироку злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є безпідставними, як і доводи про відсутність у провадженні об`єктивних доказів вини ОСОБА_26 у вчиненні даного правопорушення, та те, що вирок нібито побудований на припущеннях суду, оскільки немає безпосередніх свідків нанесення тілесних ушкоджень потерпілій саме ОСОБА_26 , не встановлено механізм нанесення ушкоджень, послідовність їх нанесення, а також не з`ясовано, яким саме предметом були спричинені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 . Проаналізувавши наведені докази в їх сукупності і давши оцінку, суд обґрунтовано не погодився з даними доводами апелянта, оскільки показання вищезазначених свідків співпадають між собою, вони не містять істотних суперечностей і підтверджуються іншими об`єктивними доказами, а тому суд правильно оцінив їх як об`єктивні.

Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення злочину, суд дійшов обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 в нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 за наведених у вироку обставин і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_8 необґрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.

Доводи в апеляційній скарзі захисту про недостовірність показань свідків у зв`язку з суперечністю їх показів є безпідставними. Із матеріалів справи істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочину, у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідків, які вони особисто давали під час судового розгляду свідчать про індивідуальне сприйняття кожним подій, учасниками яких вони були, і не впливають на висновок суду. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання свідків, висновки експертиз та інших письмових доказів, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій апеляції. Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами свідків та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_8 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

Безпідставними є і доводи апелянта про те, що деякі обставини справи всебічно не досліджені: зокрема, на її думку, в судовому засіданні не було задоволено клопотання захисту про призначення комісійної судово-медичної експертизи, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначених у вироку злочинів. Оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи, не має підстав вважати, що у справі допущена суттєва неповнота досудового або судового слідства, яка викликає необхідність скасування вироку в частині засудження ОСОБА_8 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України з подальшим закриттям провадження в цій частині за відсутністю в діях останнього складу злочину, на чому наполягає в своїй апеляції захисник обвинуваченого.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад. Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який будучи працездатним, не працював, задовільно характеризується за місцем реєстрації у гуртожитку, вчинив новий злочин в період невідбутої частини покарання, визначивши як обставини, що обтяжують покарання, рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а обставиною, яка пом`якшує покарання, те, що ОСОБА_8 виховувався без батьків, не мав сім`ї, яка б йому допомагала, але, врахувавши обставини, за яких вчинено злочин, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Таким чином, виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги в даному кримінальному провадженні такими, що не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4