АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки дати, які викладені у формулюванні обвинувачення, суперечать фактичним обставинам кримінального правопорушення, а деякі з них ще не настали. Крім того на момент зазначеного у формулюванні обвинувачення скоєння правопорушення, а саме 19.11.2015 року, ОСОБА_6 , як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, перебував у Київському СІЗО №13 відповідно до ухвали слідчого судді від 02.11.2015 року. Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що підозрюваний в один і той же день, а саме 23.05.2001 року, засуджений різними судами, що позбавляє суд перевірити наявність кваліфікуючої ознаки повторність, враховуючи строки погашення судимості. Крім того, до обвинувального акту долучена розписка ОСОБА_6 про відмову отримувати копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з підписами понятих, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону. При цьому ОСОБА_6 зазначив, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування йому не вручався.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у даному кримінальному провадженні у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема прокурор вказує, що обвинувальний акт повністю відповідає положенням ст. 291 КПК України, а підстав для повернення обвинувального акту прокурору, передбачених КПК України, немає. Так, дата зазначена у формулюванні обвинувачення, а саме 19.11.2015 року, є технічною помилкою та могла бути усунута у судовому засіданні. Також прокурор зазначає, що перевірка правильності визначеної органом досудового розслідування кваліфікуючої ознаки виходить за межі повноважень суду на стадії підготовчого судового засідання, передбачених ст. 314 КПК України. Крім того, доручення до обвинувального акту розписки ОСОБА_6 про відмову отримувати копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з підписами понятих, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору згідно ст. 314 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК Україниобвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною радою України, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
В порушення вимог кримінального процесуального закону України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, у обвинувальному акті невірно зазначено ряд дат, що стосуються фактичних обставин справи, а також впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, що робить його недостатньо зрозумілим для суду, обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження.
Недотримання вказаних положень закону при складанні обвинувального акту порушує право обвинуваченого на захист та унеможливлює виконання головуючим суддею вимог ст.348 КПК України щодо роз`яснення обвинуваченому суть обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Таким чином, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Доводи прокурора про те, що прокурор міг усунути недоліки обвинувального акту в судовому засіданні є безпідставними, адже відповідно до ст. 338 КПК України зміна обвинувачення в суді можлива лише після встановлення нових фактичних обставин справи, тобто після дослідження доказів, тоді як право обвинуваченого захищатись у суді від зрозумілого йому обвинувачення повинно бути забезпечене з початкової стадії судового розгляду.

Незалежно він права прокурора змінити обвинувачення за результатами судового розгляду, первинне обвинувачення повинно повністю відповідати вимогам кримінального процесуального закону України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неможливість надання під розписку обвинуваченому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, то відповідно до вимог закону прокурор, звертаючись до суду з обвинувальним актом, повинен вжити вичерпних заходів до забезпечення прав обвинуваченого, в тому числі надати йому доступ для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, і лише у випадку ухилення обвинуваченого від надання розписки без поважних причин застосувати положення ч.6 ст.104 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є законним та обґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору без змін.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3