н/п 1-кп/640/485/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пролетарський, Ракітянського району, Бєлгородської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно працюючого на посаді бухгалтера у ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ОТЕКС», судимиго вироком Ленінського районного суду м. Харкова 29.07.2013 р. за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України до восьми років обмеження волі, (вирок не набрав чинності, у зв`язку з переглядом вироку апеляційним судом Харківської області), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2, 185 ч.1 КК України, -
Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, поклав викрадений товар до свого пакету та карманів своєї куртки, не оплативши його, перетнув лінію кас гіпермаркету, намагаючись вийти із приміщення ТРК «Караван», однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий з неоплаченим майном співробітниками охорони ТОВ «Група Рітейлу України».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро кається у скоєному, майно повернуто представнику потерпілого.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна /крадіжку/,за що він повинен нести покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заявили клопотання про затвердження мирової угоди, укладеної між обвинуваченим та представником потерпілого ОСОБА_7 .
Відповідно до умов даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення: для обвинуваченого є - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України; - для потерпілого є - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України та заявляти вимоги про відшкодування шкоди.
Представник потерпілого ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про примирення: - для обвинуваченого є - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України; - для потерпілого є - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та заявляти вимоги про відшкодування шкоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з вимог ч.3 ст. 474 КПК України, якою передбачено, що якщо мирову угоду досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди з урахуванням виконанням вимог ч.4, 5, 6 даної статті цього Кодексу.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні судом з`ясовано, що ОСОБА_5 свою вину у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди про примирення, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, умови угоди та можливості їх виконання, а також інші заходи, які будуть застосовані до ОСОБА_5 , у разі затвердження угоди судом, а також відсутність у суду підстав для затвердження угоди.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази суд залишає у розпорядженняі представника потерпілого ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 124 КК України, суд стягує з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 368, 28 грн.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду при примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 368,28 грн.
Речові докази залишити у розпорядженні представника потерпілого ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя -