31.08.15 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-799/10 Головуючий в 1-й Інстанції
категорія ст. 166 кк україни Шиповалова т.д.
Доповідач: ОСОБА_1
У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2010 р. серпня місяця „31 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
засудженої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 січня 2010 року, -

встановила:

Цим вироком засуджено:
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, відповідно до ст. 89 КК України не судиму,

- за ст. 166 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 ч. 1 п. 3 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки; зобов`язана повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Постановлено стягнути з засудженої на користь ОСОБА_8 313 грн. за проведення судово-психологічної експертизи.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винною і засуджена за злочин, вчинений нею за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_9 , 1997 року народження, проживаючи в с. Ольгине Горностаївського району Херсонської області, в період часу з вересня 2006 року по вересень 2009 року, умисно, розуміючи суспільну небезпечність своєї бездіяльності та передбачаючи настання в результаті такої поведінки суспільно-небезпечних наслідків у вигляді суттєвого відставання у розумовому розвитку свого сина, байдуже ставилась до виконання встановлених законом батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, піклуванню про її духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття ним повної загальної середньої освіти. Незважаючи на неодноразові звернення до неї представників органів влади та педагогічного колективу Ольгинської загальноосвітньої школи про необхідність встановлення за поведінкою її сина належного контролю, виховання та навчання, ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду за дитиною, спричинивши тим самим тяжкі наслідки у вигляді розумової відсталості її сина ОСОБА_9 , що виразилось у недостатньому розвитку мислячих функцій і тенденції до неадекватного формувння емоційно-почуттєвої сфери особистості.

У своїй апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини засудженої та правильності кваліфікації її дій судом, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженої внаслідок м`якості. При цьому зазначає, що ОСОБА_6 раніше двічі притягувалася до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочин, передбачений ст. 166 КК України стосовно свого малолітного сина ОСОБА_9 та була звільнена від покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням. У зв`язку з чим просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 та постановити новий вирок, за яким призначити їй покарання за ст. 166 КК України у виді 3 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача, пояснення засудженої ОСОБА_6 , яка вважала, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, її прохання в останьому слові про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції прокурора, колегія суддів проходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає зі слідуючих підстав.

Провина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, при обставинах встановлених судом та викладених у вироку, підтверджується зібраними по справі доказами та не оспорюється в апеляції прокурором. Судом дії засудженої кваліфіковані за ст. 166 КК України правильно.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування вироку, не встановлено.

Призначаючи засудженій ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненного нею злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винної, яка раніше хоча і притягувалася до кримінальної відповідальності, але судимості в порядку ст. 89 КК України у неї погашенні, визнання нею свою провини та наявність на її утриманні малолітньої дитини, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, обгрунтовано дали суду підстави для призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням.

Тому доводи апеляції прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді реального позбавлення волі є необгрунтованими і до уваги не приймаються. Покарання засудженій призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та воно є необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Таким чином вирок суду має бути залишений без зміни.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 січня 2010 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Головуючий:

Судді: