Справа № 466/1492/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/705/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

справу за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року відносно ОСОБА_9 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 30 вересня 2014 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 185, ст.ст. 70, 75, 76 КК України на чотири роки позбавлення волі з іспитовим строком два роки шість місяців,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року та остаточно визначено ОСОБА_9 покарання два роки сім місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою і постановлено рахувати строк відбування покарання з 25 лютого 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 491 грн. 92 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 у невстановлений досудовим слідством день місяця вересня 2014 року, перебуваючи на одній із вулиць м. Самбора, Львівської області, помітив на землі та підняв, чим незаконно придбав (шляхом привласнення знайденого) поліетиленовий пакет із вмістом згортків з фольги, в яких знаходилися наркотичні засоби, а саме: дванадцять таблеток "бупренорфіну" загальною масою 0,096 г, після чого поклав вказаний пакет у кишеню штанів та направився додому, тобто незаконно зберігав наркотичний засіб.

В подальшому, 24 вересня 2014 року ОСОБА_9 із вказаним поліетиленовим пакетом із вмістом наркотичних засобів, з м. Самбора, Львівської області на маршрутному таксі направився до м. Львова, тим самим незаконно перевіз наркотичний засіб, де о 18 год. 10 хв., перебуваючи на вул. Клепарівській, 11"а" у м. Львові, неподалік ринку "Краківський", був виявлений працівниками Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області у стані наркотичного сп`яніння, які в подальшому вилучили у ОСОБА_9 вищевказаний наркотичний засіб "бупренорфін".

В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_8 покликається на те, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Акцентує, що при призначенні покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 309 КК України суд дотримався вимог ст. 65 КК України.

Разом із тим наголошує, що при призначенні ОСОБА_9 покарання суд порушив вимоги ч.4 ст. 70 КК України і не врахував роз`яснень, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", відповідно до яких у випадках, коли особа, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, частково та повного складання не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За таких обставин вважає, що суд при призначенні ОСОБА_9 покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України не повинен був застосовувати принцип часткового складання покарань, так як в даному випадку вироки мали виконуватись самостійно, отже суд застосував Закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Просить вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з рішення суду покликання на часткове приєднання до покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015, невідбуте покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання за ч.1 ст.309 КК України на два роки позбавлення волі та до покарання визначеного вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року, яким він засуджений за ч.2 ст. 185, ст.ст. 70, 75, 76 КК України на чотири роки позбавлення волі з іспитовим строком два роки шість місяців, який належить відбувати самостійно. В решті вирок залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, виступ захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 309 КК України.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно а.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли особа, щодо якої було застосоване звільненнявід відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_9 раніше було засуджено вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року за ч.2 ст. 185, ст.ст. 70, 75, 76 КК України на чотири роки позбавлення волі з іспитовим строком два роки шість місяців.
Злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, за який ОСОБА_9 засуджено в цій справі до покарання, яке належить відбувати реально, вчинено ним 24 вересня 2014 року, тобто до постановлення щодо нього вироку в першій справі.
За таких обставин, суд при призначенні ОСОБА_9 покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, не повинен був застосовувати принцип часткового складання покарань, оскільки в такому випадку два вироки щодо останнього мають виконуватися самостійно.
Наведеному, місцевий суд не дав належної правової оцінки і застосував закон, який не підлягає застосуванню, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є безумовною підставою для зміни вироку суду в даному випадку згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, а саме виключенню з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на положення ч.4 ст. 70 КК України стосовно часткового складання покарань.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_8 задоволити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку суду посилання на положення ч.4 ст. 70 КК України стосовно часткового складання покарань.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст. 309 КК України на два роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначене покарання за цим вироком та покарання, призначене ОСОБА_9 вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2014 року, виконувати самостійно.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4