Тульчинський районний суд Вінницької області
Справа № 1 - 320 2010 рік.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Берегового О.Ю.

при секретарі Носулько К.П.

з участю прокурора ТрачукаО.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчині справу про

обвинувачення

ОСОБА_2, 16 листопада 1981 р.н, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 РФ, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, відбуваючого покарання в Сокирянській ВК № 67 УДДПВП України в Чернівецькій області, як засуджений 9 грудня 2002 року Апеляційним судом Вінницької області за ст. 93 п. « і» КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі, З лютого 2004 року Тульчинським районним судом за ст.185 ч. З, 70 ч. 4 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі

ВСТАНОВИВ:

18 травня 1999 року біля 22.00 год. в с. Маньківка Тульчинського району він, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, з метою придбання спиртного, прийшов до будинку № 22 по вул. Шевченка , в якому одиноко проживала раніш йому незнайома гр-ка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 Зайшовши через незамкнені двері в кімнату будинку, ОСОБА_2 запитав господарку , чи не має у неї на продаж пляшки самогону. На це ОСОБА_3 почала кричати , щоб він негайно забирався з її будинку та відштовхнула ОСОБА_2 в спину в напрямку виходу, після чого розвернулася до столу, на якому лежали сковорода та кухонний ніж . В цей момент в ході сварки ОСОБА_2 у цій же кімнаті біля груби взяв в руку металеву монтировку і умисно, із значним зусиллям, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, один раз вдарив даною монтировкою ОСОБА_3 ззаду по голові в область потилиці. Після цього потерпіла впала на підлогу в кімнаті та стогнала, а ОСОБА_2 пішов з її будинку, замкнувши за собою вхідні двері.

24 травня 1999 року вранці труп ОСОБА_3 був виявлений у вищевказаному будинку сином потерпілої.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 59 від 18 червня 1999 року, гр-ці ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забійної рани в потиличній області голови, крововиливу під оболонки і речовину головного мозку , які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення. Смерть ОСОБА_3 настала від закритої черепно- мозкової травми, крововиливу під оболонки і в речовину головного мозку. Між травмою у гр-ки ОСОБА_3 та її смертю є причинний зв'язок.

Підсудній ОСОБА_2 свою вину в скоєні інкримінованого йому злочину визнав повністю і суду дав покази аналогічні тим, які він давав на досудовому слідстві. У скоєному щиро кається, що спонукало його через такий проміжок часу зізнатись у скоєнні даного злочину щоб очиститись повністю.

Вина ОСОБА_2 також підтверджується матеріалами справи: протоколами огляду /а.с. 5-12, 14/ висновком експертизи № 17 від 25.03.2002 року /а.с. 106-110/, схемою місця події /а.с. 283/, протоколом відтворення обстановки та обставин події /а.с. 284-286/

*протоколом огляду та план-схемою до нього /а.с. 5-12/, згідно якого відтворено обстановку за яких обставин було виявлено труп ОСОБА_3;

*протоколом огляду /а.с. 14/, згідно якого було вилучено чотири образи святих в дерев'яних оправах;

*експертним висновком № 17 від 25.03.2002 року /а.с. 106-110 / згідно якого два сліда пальцйів рук виявлених при дослідженні ікони № 2, вилученої в будинку ОСОБА_3, залишені середнім пальцем лівої руки та великим пальцем правої руки ОСОБА_2;

*схемою місця події складена ОСОБА_2 /а.с. 283/;

*протоколом відтворення обстановки та обставин події від 14.10.2010 року, де ОСОБА_2 показав при яких обставинах та як саме заподіяв тілесні ушкодження шумигорі А.Н. в будинку у с. Маньківка Тульчинського району Вінницької області по вул. Шевченка, 22 (а.с. 284-286) та іншими матеріалами справи.

Згідно акту № 222 амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи від 25.10.2010 року /а.с. 291-293/ в період вчинення злочину ОСОБА_2 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати дії та керувати ними, як і в теперішній час. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 не потребує. Під час вчинення злочину ОСОБА_2 перебував в стані емоційного спалаху, який проявлявся гострою злобою з бажанням помсти потерпілій, імпульсивними, агресивними діями, направленими в її бік. В період вчинення злочину ОСОБА_2 в стані фізіологічного афекту та патологічного сп'яніння не перебував

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудний правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, то суд відповідно до ст. 299 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик і допит свідків, включених до списку, що додається до обвинувального висновку, а обмежився допитом підсудного і дослідженням матеріалів справи

Дослідивши зібрані докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, доведена в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст. 121 ч. 2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання підсудному ОСОБА_2С, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу підсудного, який за місцем відбуття покарання характеризується посередньо /а.с. 311/.

До обставин, що пом'якшують відповідальність підсудного, суд відносить щире каяття в скоєному злочині та вчинення злочину будучи неповнолітнім.

До обтяжуючих вину обставин суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи те, що підсудний притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який будучи неповнолітнім скоїв до вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.02.2004 року, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 70 ч. 4 КК України та призначити йому покарання за сукупністю злочинів.

Запобіжний захід підсудному до вступу вироку у законну силу необхідно залишити попередній у вигляді утримання під вартою.

Речові докази підлягають поверненню потерпілому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 299, 321-324, 330, 337, 338 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене за даним вироком, більш суворим, яке призначено за попереднім вироком Тульчинського районного суду від 03 лютого 2004 року, остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк десять років шість місяців.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - у вигляді утримання під вартою.

В строк відбуття покарання засудженому зарахувати частково відбуте покарання за ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2002 року та вироком Тульчинського районного суду від 03 лютого 2004 року та початок строку відбування покарання рахувати з 29.03.2002 року.

Речовий доказ - ікону «ОСОБА_4 з немовлям у колі святих», яка знаходяться на зберіганні в гр.-ки ОСОБА_5 - повернути потерпілому.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: