Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 1-12/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
за участі: прокурора ОСОБА_3
потерпілогоОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підсудної ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої медичною сестрою Комсомольської міської лікарні, не одруженої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

- у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудна ОСОБА_6 вчинила особливо тяжкий умисний злочин проти життя особи за наступних обставин:

11 травня 2009 року близько 09 год. 00 хв. в квартирі АДРЕСА_1 між підсудною ОСОБА_6 та її бабусею потерпілою ОСОБА_7 на побутовому ґрунті виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_7

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння смерті потерпілої, який виник на ґрунті тривалих особистих неприязнених відносин, в кухні згаданої квартири, ОСОБА_6 взяла у руки молоток і нанесла потерпілій ОСОБА_8 із значною силою численні удари у голову. Коли потерпіла впала, ОСОБА_6 продовжила наносити їй численні удари у голову, шию та по тулубу кухонним ножем. В ході самооборони ОСОБА_7 вдалося вибити ніж з рук ОСОБА_6, але остання продовжила завдавати потерпілій численні удари кухонною сокирою по тулубу, у голову та інші частини тіла.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6, які виразилися в заподіянні не менш як 47ми ударів молотком, ножем та сокирою, потерпілій ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ножових поранень шиї з пошкодженням правої сонної артерії; ножових поранень грудної клітини зліва, з повним пересіченням 2-го ребра по навкологрудинній лінії проникаючих в ліву плевральну порожнину без пошкодження внутрішніх органів; двох ран в області основи шиї по задній поверхні зліва, проникаючих в ліву плевральну порожнину з пораненням лівої легені; перелому зовнішньої кістяної пластинки в лобно-тіменій області голови; непроникаючі ножові поранення, рани яких розташовані: на спинці носа з переходом на ліву щоку з пересіченням кісток спинки носа, на верхній губі зліва з переходом на ліву щоку, в щелепній області зліва, на підборідді зліва, на внутрішній поверхні правого лучезапястного суглобу, на передній поверхні лівого плечового суглобу, в області лівого надпліччя, в лівій і правій надключичних областях, в лівій заушній області; рублених поранень, рани яких розташовані, в лобно-тіменій області голови, в потиличній області голови зліва, в скроневій області голови праворуч, в тімені-скроневій області зліва, на правому крилі носа, на зовнішній поверхні від середньої третини лівого передпліччя до середньої треті лівого плеча; садна на правій щоці, на задній поверхні лівого плеча, крововиливів на обличчі.

Смерть потерпілої ОСОБА_7 настала через короткий проміжок часу на місці вчинення злочину в результаті ножового поранення шиї з пошкодженням правої сонної артерії, яке ускладнилося гострою крововтратою.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, не визнала та пояснила, що умислу на заподіяння смерті потерпілої вона не мала, ОСОБА_10 своєю поведінкою змусила ОСОБА_6 піти на такий вчинок.

Однак не дивлячись на невизнання вини підсудною, винність ОСОБА_6 у вчиненні умисного вбивства гр-ки ОСОБА_7 за обставин наведених в описовій частині вироку, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, про обставини скоєного ОСОБА_6 показала, що потерпіла ОСОБА_10 є її рідною бабусею, з якою вона разом проживала на протязі року. Стосунки між ними були напружені, тому що ОСОБА_10 була сварливою людино.

У день скоєння злочину, коли підсудна повернулася з магазину, між нею та потерпілою виникла сварка з тієї причини, що ОСОБА_6 не купила сметани. В ході цієї сварки підсудна узяла в руку молоток та декілька разів ударила ОСОБА_10 по голові. Від ударів потерпіла впала на підлогу і благала на допомогу, але ОСОБА_6 не зупинилася, і продовжувала наносити їй удари, а коли з її руки вислизнув молоток, вона узяла самий великий кухонний ніж та продовжила спричиняти ним тілесні ушкодження. Потерпіла лежала на підлозі і чинила опір, їй вдалося вибити з рук підсудної ніж, однак ОСОБА_6 взяла кухонну сокиру і продовжила наносити бабусі тілесні ушкодження. На крики ОСОБА_10 в квартиру забіг сусід ОСОБА_11 та відібравши сокиру втік, після цього ОСОБА_6 припинила свої злочинні дії.

Потерпілий ОСОБА_4 (син ОСОБА_7 та батько підсудної) показав, що про вбивство матері дізнався 11 травня 2009 року від сусідки по телефону. Його дочка ОСОБА_6 мешкала в згаданій квартирі разом із бабусею ОСОБА_7 близько року. Про те, що у них були напружені відносини ОСОБА_4 не знав. Напередодні вбивства він дізнався від підсудної про те, що ОСОБА_4 витратила велику суму його грошей і з цього приводу сварив її.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він є сусідом потерпілої ОСОБА_7, разом з якою проживала її онука ОСОБА_6 Він ніколи не чув щоб останні сварились. 11.05.2009 року ОСОБА_11 почув крик з помешкання ОСОБА_7 Коли забіг до квартири побачив, що на кухні на підлозі в крові лежить ОСОБА_7, а над нею із сокирою у руці стояла ОСОБА_6 Підсудна озирнулася на ОСОБА_11, після чого подовжила наносити потерпілій удари сокирою із словами: «Як ти мене дістала». В цей момент ОСОБА_11 підбіг до підсудної ззаду, відібрав сокиру та втік з квартири, після чого викликав швидку допомогу та міліцію.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що ОСОБА_7 часто в грубій формі сварила свою онуку ОСОБА_6, стосунки між ними були напруженими. Потерпіла була хворою людиною та обмежена у пересуванні, не могла самостійно ходити по магазинах, частково обслуговувати себе. Приблизно 9 травня ОСОБА_7П дізналася, що ОСОБА_6 витратила велику суму грошей і сварила її за це. В день вбивства ОСОБА_12 запитала підсудну, що вона накоїла, на що отримала відповідь: «Вона мені заважала жити».

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили, що при спілкуванні з підсудною остання не скаржилася на свою бабусю, але між ними були напружені відносини. Приблизно за тиждень до вбивства потерпілої ОСОБА_6 розповіла свідку ОСОБА_13 про те, що витратила велику суму грошей і бабуся з цього приводу її дуже сварила. ОСОБА_6 побоювалася, що про гроші дізнається батько.

Свідок ОСОБА_16 (мати підсудної) показала, що ОСОБА_6 проживала разом із ОСОБА_7, остання була сварливою людиною.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що отримавши повідомлення від чергового разом з оперуповноваженим ОСОБА_18 прибули до квартири потерпілої, де знайшли її без ознак життя. Підсудна була спокійна і у подробицях розповідала як вона вбивала свою бабусю. Зі слів ОСОБА_6 в ході нанесення тілесних ушкоджень потерпіла голосно кричала, і так як від молотка «ефекту» не було, ОСОБА_6 взяла у руки ніж, а потім і сокиру.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_18 підтвердив показання ОСОБА_19 та додатково пояснив, що безпосередньо після вчинення злочину на його запитання підсудна відповіла, що вбила потерпілу бо вона дратувала її, примушувала працювати, а ОСОБА_6 цього не хотілося.

Згідно протоколу огляду місця пригоди 11 травня 2009 року в квартирі АДРЕСА_2 було виявлено труп потерпілої ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті, плями речовини бурого кольору схожі на кров, кухонний ніж, металеву та деревяну частини зламаного молотка, мобільний телефон «Самсунг», які було вилучено. Також під час огляду у свідка ОСОБА_11 було вилучено сокиру, яку він відібрав у підсудної (а.с.21-39).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 390/1 від 23.06.2009 р. (т.1 а.с.120-123) при експертизі трупу потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

- ножових поранень шиї з ушкодженням правої сонної артерії, рани яких розташовані в області кута нижньої щелепи з права і на задньобоковій поверхні шиї зправа; проникаючих ножових поранень грудної клітини з ліва, рани яких розташовані в надключичній області з ліва з повним пересіченням 2-го ребра по навкологрудинній лінії проникаючих в ліву плевральну порожнину без пошкодження внутрішніх органів, двох ран в області основи шиї по задній поверхні зліва, проникаючих в ліву плевральну порожнину з пораненням лівої легені, які утворились від дії колюче-ріжучого предмета, на рівні заглиблення близько 23-26мм, і за ступенем тяжкості щодо живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння;

- перелому зовнішньої кістяної пластинки в лобно-тіменій області голови, що утворився від дії рубаючого предмету, яким могла бути кухонна сокира і за ступенем тяжкості щодо живої людини відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоровя;

- не проникаючих ножових поранень, рани яких розташовані: на спинці носа з переходом на ліву щоку з пересіченням кісток спинки носа, на верхній губі зліва з переходом на ліву щоку, в щелепній області зліва, на підборідді зліва, на внутрішній поверхні правого лучезапястного суглобу на передній поверхні лівого плечового суглобу, в області лівого надпліччя, в лівій і правій надключичних областях, в лівій заушній області, які утворились від неоднократної дії колюче-ріжучого предмету і за ступенем тяжкості щодо живої людини відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя;

- рублених поранень, рани яких розташовані, в лобно-тіменій області голови, в потиличній області голови зліва, в скроневій області голови праворуч, в тімені-скроневій області зліва, на правому крилі носа, на зовнішній поверхні від середньої третини лівого передпліччя до середньої треті лівого плеча, які утворились від дії рубаючого предмету і за ступенем тяжкості щодо живої людини можуть відноситись до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоровя;

- садна на правій щоці, яка утворилась від дії тупого предмету, що має округлу травмуючу поверхню, яким міг бути молоток, садна на задній поверхні лівого плеча, які утворились від дії предмету, що має гострий край, крововиливів на обличчі, які утворились від дії тупих предметів, що мають не яскраво виражену травмуючу поверхню, і за ступенем тяжкості щодо живої людини можуть відноситись до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоровя.

Всі вказані тілесні ушкодження утворились в короткий проміжок часу, що відраховується хвилинами. Ушкодження є прижиттєвими, про що свідчить їх характер (масивні крововиливи у місцях ушкоджень) і утворились від не менш як 47-ми (сорока семи) ударів.

Смерть потерпілої ОСОБА_7 настала в результаті ножових поранень шиї з ушкодженням правої сонної артерії, що ускладнилась гострою крововтратою. Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 могла жити короткий проміжок часу, який відраховувався хвилинами.

В момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 могла бути повернута до травмуючого предмету різними частинами тіла. Після отримання тілесних ушкоджень не могла вчиняти активних дій.

Тілесні ушкодження у вигляді ран на внутрішній поверхні правого та лівого лучезапястного суглоба можуть свідчити про самооборону. Обєктивних ознак тілесних ушкоджень, які свідчили б про те, що ОСОБА_7 могла відчувати особливо нестерпний біль не виявлено. При судово-токсикологічному дослідженні крові взятої від трупа алкоголь не виявлено.

В ході відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_6 підтвердила та уточнила свої показання щодо обставин вчинення злочину та механізму заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень (т.1а.с.87), які не суперечать обєктивним даним, отриманим під час судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_7 (т.1а.с.132).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №613 від 14.05.2009 р. у підсудної ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: кожних ран на долонній поверхні і основної фаланги 5-го пальця лівої кисті; кожної рани суглобної поверхні (між основною та середньою фалангами) 3-го пальця лівої кисті; крововиливу нігтьової фаланги 5-го пальця лівої кисті, саден правого лучезапястного суглобу (т.1а.с.127).

Тілесні ушкодження у вигляді кожних ран на долонній поверхні і основної фаланги 5-го пальця лівої кисті утворилися від дії гостро-ріжучих предметів, можливо в результаті боротьби та оборони.

Тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на 5-му пальці лівої руки, саден на правому лучезапястному суглобі і кожної рани суглобної поверхні (між основною та середньою фалангами) 3-го пальця лівої кисті утворилися від дії тупих предметів, можливо в результаті боротьби та оборони.

Зазначені вище тілесні ушкодження утворилися у зазначений строк при вказаних обставинах і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоровя.

Тілесні ушкодження у вигляді странгуляційної борозни утворились від механічної асфіксії в результаті затягування петлі на шиї під власною вагою тіла, не менш чим за одну дві доби до судово-медичного обстеження, про що свідчить їх характер та локалізація.

На досудовому слідстві та в суді підсудна ОСОБА_6 пояснювала, що напередодні скоєння злочину вона перебувала у депресії з приводу того, що батько дізнався про те, що вона витратила велику суму грошей (15 тис. грн.), а також тому, що їй не хотілося працювати. Наявність у неї на шиї странгуляційної борозни пояснювала тим, що перебуваючи у депресивному стані вона вчинила спробу піти з життя через повішання, але їй це не вдалося. Крім того, вона пояснила, що тілесні ушкодження на її руках утворилися в ході боротьби, коли потерпіла ОСОБА_7 захищалася від дій ОСОБА_6, що не суперечить обєктивним даним, отриманим під час судово-медичної експертизи.

Висновками судово-імунологічних експертиз №360 від 03.06.2009 р., №358 від 04.06.2009 р., №359 від 05.06.2009р., якими встановлено, що на змивах з рук підсудної ОСОБА_6, на змивах з телефону та підлоги на місці скоєння злочину виявлена кров людини, яка може походити від гр. ОСОБА_6 На трьох змивах з підлоги кухні, на одязі, вилученому у підсудної, знайдено кров людини, яка може походити від гр. ОСОБА_20 (т.1а.с.136, 144, 159).

Висновками судово-цитологічних експертиз №№167,168 від 16.06.2009 р., згідно яких в піднігтьовому вмісту гр.ОСОБА_7П, знайдено кров людини, при серологічному дослідженні якої, виявлені антигени А, В, Н, які можуть походити від ОСОБА_7, їх походження від ОСОБА_6 не виключається. (т.1 а.с.169, 178).

Висновками судово-цитологічних експертиз №№171, 170, 169 від 16.06.2009 р., згідно яких при серологічному дослідженні слідів крові, знайденої в змивах з кухонного ножа, кухонної сокири, металевої та деревяної частин молотка, виявлено антигени А і Н, які можуть походити від ОСОБА_7 (т.1 а.с.187, 196, 205).

Висновком судово-цитологічної експертизи №№172 від 09.06.2009 р., згідно яким при серологічному дослідженні слідів крові, знайденої в змивах з клавіатури мобільного телефону «Самсунг», виявлено антигени А і Н, які можуть походити від ОСОБА_6 (т.1 а.с.214).

Висновком судової медико-криміналістичної експертизи (т.1 а.с.222), відповідно до якого на клаптику шкіри з задньої поверхні шиї трупу гр. ОСОБА_7 виявлена одна колото-різана рана, на клаптику шкіри з лівої половини грудної клітини виявлено дві колото-різані рани, які могли утворитись від дії клинка ножа, вилученого під час огляду місця події. На клаптику шкіри з області підборіддя зліва виявлена рубана рана, яка могла утворитись від дії клина кухонної сокири, вилученої під час огляду місця події. В області колото-різаних і рубаної ран металізації сполуками заліза не виявлено.

На досудовому слідстві під час допитів ОСОБА_6 надавала показання про те, що перед вчиненням згаданого протиправного діяння вона нібито чула «голос» дівчини, який наказав їй вбити бабусю. Але суд не приймає ці показання до уваги та розцінює їх як обдуману спробу підсудної зімітувати хворобливий психічний розлад, що має на меті уникнення від покарання за вчинення особливо тяжкого злочину. В ході досудового слідства, під тиском незаперечних доказів, підсудна ОСОБА_6 змінила свої показання та повідомила, що історію про голоси вона вигадала. Аналогічні показання вона давала під час проведення їй амбулаторної судово-психіатричної експертизи (т.1а.с.231) та в суді. Крім того, стан психічного здоровя ОСОБА_6 обєктивно підтверджується висновками проведених у справі експертиз.

Так, відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи за № 187 від 16.06.2009 р. ОСОБА_6 ознак психозу, слабоумства чи інших хворобливих психічних розладів не виявляє. За своїм психічним станом може віддавати собі звіт про свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкримінований ОСОБА_6 злочин, остання не знаходилась у будь-якому тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, могла розуміти свої дії та керувати ними. Застосування примусових мір медичного характеру не потребує (т.1 а.с.236-240).

Згідно з висновком судово-психологічної експертизи ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй протиправного діяння, з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку, була здатною повною мірою усвідомлювати реальний зміст своїх дій та у повній мірі свідомо керувати і передбачати їх наслідки. Вона не перебувала в емоційному стані, що міг би суттєво вплинути на її свідомість і поведінку. ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй протиправного діяння, перебувала в стані вираженого емоційного збудження, яке не може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. У стані фізіологічного афекту як психологічної підстави для сильного душевного хвилювання вона не перебувала. З урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, ОСОБА_6 була здатна повною мірою правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, і давати про них відповідні показання (т.3а.с.18).

Проаналізувавши показання підсудної ОСОБА_6 в сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку, що її показання в тій частині, в якій вона вказує, що під час скоєння злочину вона перебувала у стані сильного душевного хвилювання є неспроможними і не приймаються до уваги, так як вони спростовуються висновками судово-психологічної експертизи, які не викликають сумнівів і не суперечать іншим матеріалами справи.

З показань підсудної, її батька (ОСОБА_4А.), матері (ОСОБА_16П.), сусідів (ОСОБА_12, ОСОБА_11Ю.) вбачається, що підсудна ОСОБА_6 виховувалася бабусею загиблою ОСОБА_7 Остання була сварливою жінкою, яка вичитувала онуку за її погану поведінку, за те, що вона не бажала працювати, розтратила крупну суму батьківських грошей.

На думку суду сварливість потерпілої ОСОБА_7 та її зауваження з приводу поведінки підсудної, не можуть бути розцінені як систематичне знущання, що могло б стати передумовою для сильного душевного хвилювання підсудної, в розумінні ст.116 КК України. Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів вказує на те, що в момент скоєння злочину ОСОБА_6 повною мірою розуміла зміст своїх дій та керувала ними. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудної ОСОБА_6 у вчиненні умисного злочину проти життя особи. Її дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, так як вона вчинила умисне вбивство потерпілої ОСОБА_7

Суд вважає хибними твердження підсудної про те, що вона не мала умислу на позбавлення життя потерпілої і розцінює їх як обраний спосіб захисту.

Згідно з роз'ясненням, яке міститься у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 27 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи", для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з'ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Про умисел ОСОБА_6 на вбивство ОСОБА_7 свідчать характер, кількість, локалізація та масивність заподіяних тілесних ушкоджень, а також спосіб та обставини їх заподіяння, застосовані підсудною знаряддя злочину.

ОСОБА_6 застосувала такі знаряддя злочину, як ніж, сокиру, молоток, наносила ними численні удари у голову та шию потерпілої, які є життєво важливими органами, і внаслідок цього заподіяла їй тілесні ушкодження, від яких через незначний проміжок часу сталася її смерть.

Обставини справи та характер дій підсудної свідчать про те, що вона наносячи не менш 47-ми ударів у життєво важливі органи потерпілої (голову, шию тощо) молотком, ножем та сокирою, усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх негативні наслідки у вигляді смерті потерпілої і бажала їх настання. Вона припинила свої злочинні дії тільки після того як втрутився свідок ОСОБА_11, коли вже було очевидним, що ОСОБА_7 померла. Наведене переконливо вказує на те, що ОСОБА_6 скоїла умисне вбивство з прямим умислом.

В ході проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підсудна ОСОБА_6 в присутності комісії лікарів, тобто в умовах, що виключають застосування до неї будь-якого тиску, пояснювала, що умисел на позбавлення життя потерпілої у неї виник в день скоєння злочину, ще до того як вона повернулася з покупками додому (т.1а.с.231).

Призначаючи підсудній покарання, суд, виходячи з положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу підсудної, її вік та стан здоровя, обставини, які помякшують та обтяжують покарання.

Підсудна ОСОБА_6 вчинила перший злочин у 20-тирічному віці, який за ступенем тяжкості є особливо тяжким, не одружена, має середньо спеціальну освіту, на час вчинення злочину працювала медичною сестрою в Комсомольській міський лікарні, де характеризувалася позитивно, за місцем постійного проживання на ОСОБА_6 скарг не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра вона не перебуває. (т.1а.с.105-117; т.2а.с.34,35). З показань підсудної, її батька (ОСОБА_4А.), матері (ОСОБА_16П.), сусідів (ОСОБА_12, ОСОБА_11Ю.) вбачається, що підсудна ОСОБА_6 з 4-х років виховувалася у неповній сімї, без материнської турботи, перебуваючи на вихованні батька та бабусі загиблої ОСОБА_7

За період утримання у слідчому ізоляторі ОСОБА_6 характеризується задовільно, у відношенні до представників адміністрації не завжди ввічлива, за характером скритна, самовпевнена, на виховні заходи реагує слабо. Заохочень не має, за спробу пронести до охоронюваної зони мобільний телефон поміщена на 7 діб до карцеру (т.3а.с.4-6). Відповідно до медичного висновку ОСОБА_6 практично здорова, фізичний труд виконувати може, примусового лікування від алкоголізму і наркоманії не потребує (т.1а.с.110).

На досудовому слідстві та в суді виправдовуючи себе за вчинене, підсудна ОСОБА_6 посилалася на те, що її дії були вмотивовані тим, що з боку потерпілої ОСОБА_7 був психологічний тиск, остання постійно казала, що потрібно працювати, сварила її за погану поведінку, проводила з нею виховні співбесіди, а коли вона стала сваритися за те, що ОСОБА_6 не купила сметану, підсудна не витримала і вдарила її молотком по голові, а потім вже ножем та сокирою.

Відповідно до змісту ст.66 КПК України щире розкаяння характеризує субєктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Як встановлено судом безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_6 повідомляла правоохоронцям вигадану версію про слухові галюцинації, намагаючись переконати слідчі органи в наявності у неї розладів психічного здоровя. Після проведення психіатричної експертизи ОСОБА_6 змінила тактику захисту і під час досудового слідства та в суді безпідставно наполягала на тому, що спричинила смерть ОСОБА_7 перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло у наслідок систематичного знущання з боку потерпілої, фактично обвинувачуючи останню у своїй протиправній поведінці.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 повністю своєї провини не визнала, фактично висловлювала жаль не з приводу вчиненого, а з приводу можливого суворого покарання, передбаченого за вчинення інкриміновано їй злочину, органам досудового слідства допомоги не надавала.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які б помякшували покарання підсудної.

Згідно характеристики за місцем проживання потерпіла ОСОБА_7 характеризувалася з позитивного боку як особа, яка завжди піклувалася про свою онуку ОСОБА_6, допомагала їй матеріально, допомогла закінчити школу і медичне училище (т.1а.с.34). З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 була хворою людиною та обмежена у пересуванні, не могла самостійно ходити по магазинах, частково обслуговувати себе. Цього не заперечували в судовому засіданні підсудна ОСОБА_6 та син загиблої ОСОБА_4 Відповідно до свідоцтва про смерть вона загинула у віці 76 років (т.1а.с.49).

З огляду на викладене, в якості обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_6, суд враховує вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Судом встановлено, що підсудна ОСОБА_6 керуючись незначним приводом методично нанесла своєму близькому родичу (бабусі) похилого віку, яка за станом здоровя була обмежена у пересуванні, сорок сім ударів молотком, ножем та сокирою у життєво важливі органи, не звертаючи увагу на її крики про допомогу, не зупиняючись при цьому навіть тоді, коли зламався молоток, коли потерпіла вибила з її рук ніж, коли на місці скоєння злочину зявився свідок ОСОБА_11 Припинила свої злочинні дій тільки після того, як ОСОБА_11 відібрав у неї сокиру. Після заподіяння смерті потерпілій, на досудовому слідстві та в суді, бажаючи уникнення суворого покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, ОСОБА_6 намагалася переконати слідчі органи в наявності у неї розладів психічного здоровя, а потім перекласти вину на потерпілу.

Наведене вище, свідчить про те, що ОСОБА_6 у вчиненому не розкаюється і становить підвищену соціальну небезпеку та її виправлення можливе тільки за умов тривалої ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведені дані, що характеризують особу підсудної, її молодий вік, відсутність каяття та обставин, які б помякшували її покарання, думку потерпілого ОСОБА_4, який не наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, а саме у виді 12 років позбавлення воли. Тільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нею нових злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання та вимог ст.69 КК України, суд вважає, що підстави для призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.115 КК України, відсутні.

Питання про речові докази по справі вирішено судом у відповідності до ст.81 КПК України.

Судові витрати на проведення судової експертизи в розмірі 4845 грн. підлягають стягненню з підсудної на користь експертного закладу, в порядку ст.93 КПК України (т.3а.с.25).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначити їй покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженій ОСОБА_6 залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховувати з часу фактичного затримання, тобто з 11 травня 2009 року (т.1а.с.69).

Судові витрати на проведення судової експертизи в розмірі 4845 грн. стягнути з засудженої на користь експертного закладу (т.3 а.с.25).

Речові докази по справі, які зберігаються в камері речових доказів СУ ГУМВС України в Полтавській області (т.1 а.с.242):

-змиви на марлевих тампонах з правої та лівої кистей рук; тампон з речовиною бурого кольору з кухні; тампон з речовиною бурого кольору з апарату домашнього телефону, тампон з речовиною бурого кольору з підлоги біля шафи в кімнаті; колготи капронові чорного кольору; брюки чорного кольору; светр з коротким рукавом чорного кольору; піднігтьовий вміст потерпілої ОСОБА_7, піднігтьовий вміст ОСОБА_6; кухонний ніж; кухонна сокира; молоток з деревяною ручкою знищити;

-мобільний телефон «Самсунг» - повернути потерпілому ОСОБА_4;

-диск із записами слідчої дії (відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_6С.) - зберігати при справі.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 15 діб з моменту його оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копій вироку.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий