У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5
суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 17 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд судових рішень щодо них Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Баранівський районний суд Житомирської області ухвалою від 10 лютого 2014 року на підставі пункту 2 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України (далі - КК) у зв'язку з закінченням строків давності звільнив від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 - за частиною першою статті 367 КК та ОСОБА_1 - за частиною другою статті 358 КК, а кримінальне провадження щодо них закрив.

Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 17 вересня 2015 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали місцевого суду щодо них.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 грудня 2015 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_1 та в їх інтересах захисника ОСОБА_3 на вищевказану ухвалу апеляційного суду, оскільки з касаційних скарг, наданих до них судових рішень та інших документів убачалося, що підстав для задоволення скарг немає.

У заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не погоджуючись з переліченими судовими рішеннями, порушують перед Верховним Судом України питання про їх перегляд. Як на підставу для перегляду посилаються на пункт 3 частини першої статті 445 КПК. На обґрунтування зазначеної підстави стверджують про свою невинуватість у вчиненні інкримінованих їм злочинів та порушення під час кримінального провадження щодо них вимог кримінального процесуального закону України та Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права на захист та на доступ до правосуддя. Просять оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши заяву та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України встановлений статтею 445 КПК, він є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом частини першої статті 446 КПК Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 цього Кодексу, після їх перегляду в касаційному порядку.

Як убачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2015 року, приймаючи рішення про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_1 та в їх інтересах захисника ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 17 вересня 2015 року, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що рішення апеляційного суду про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Баранівського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2014 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що прийняте з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, оскаржувана заявницями постанова місцевого суду про закриття кримінального провадження щодо них у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не була предметом ні апеляційного, ні касаційного перегляду. Відтак, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2015 року, про перегляд якої порушується питання, суд касаційної інстанції не сформулював висновку щодо законності та обґрунтованості закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_1, не висловив жодної правової позиції з приводу застосування норм матеріального чи процесуального права при прийнятті зазначеного рішення. Отже, перелічені судові рішення не можуть бути предметом перегляду Верховного Суду України в порядку, передбаченому главою 33 КПК.

До того ж, заява не містить належного обґрунтування на користь невідповідності оскаржуваної ухвали суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України від 6 липня 2015 року щодо ОСОБА_4, на яку вони посилаються як на підставу для перегляду судових рішень щодо них Верховним Судом України. Доводи заявниць зводяться до незгоди з ухваленими судовими рішеннями, що саме по собі не є підставою для допуску справи за їх заявою до провадження Верховного Суду України.

За таких обставин подану ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву не можна визнати обґрунтованою.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 446, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у допуску до провадження справи за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд судових рішень щодо них Верховним Судом України.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7