Справа № 752/5196/15-к
Провадження № 1-кп/752/425/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2015 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010830 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок Львівської обл., українця, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме :

- 10.07.2006 р. за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 06.12.2006 р. за вироком Галицького районного суду м. Львова за ч. 1ст. 366, ч. 2 ст. 190 до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- 05.12.2007 р. за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 263 , ст. 15 ч. 307, ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 14.05.2007 р. за вироком Городоцького районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 2ст. 358 до штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- 24.12.2007 р. за вироком Городоцького районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 358 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- 14.08.2008 р. постановою Городоцького районного суду Львівської області призначено покарання за сукупністю вироків Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2007 р. та Городоцького районного суду Львівської області від 24.12.2007 р. та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2роки,

- 09.06.2011 р. за вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 357, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- 20.02.2012 р. за вироком Апеляційного суду Львівської області вважається засудженим за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 04.04.2013 р. ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обл. невідбуту частину покарання у виді 1 року 8 місяців та 21 дня позбавлення волі замінено покаранням у виді виправних робіт на той самий термін з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_2 , суд
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_2 наприкінці листопада 2014 р. вирішив повторно підробити офіційний документ, використати його та заволодіти чужим майном шляхом обману. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_2 , при невстановлених судом обставинах, отримавши від невстановленої судом особи, наприкінці листопада 2014 р., паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий 18.06.1996 р. Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, на першу та третю сторінку вклеїв свої фотокартки. Згідно висновку судового експерта № 1130 від 19.12.2014 р., в паспорті серії НОМЕР_1 , виданому 18.06.1996 р. Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мало місце переклеювання фотокарток на сторінці № 1 та № 3.

Таким чином, ОСОБА_2 , визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем, вчиненому повторно.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_2 , наприкінці листопада 2014 р., прибув до м. Києва, з метою використання раніше підробленого ним паспорту в банківській установі для укладення кредитного договору. Так, 24.11.2014 р. у невстановлений судом час, ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні відділення ПАТ «Банк Михайлівський», що по вул. Саксаганського, 25 у м. Києві, надав працівнику відділення паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 18.06.1996 р. Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою одержання кредиту.

Таким чином, ОСОБА_2 , визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документу.

Крім того, 24.11.2014 р., ОСОБА_2 , у невстановлений судом час, перебуваючи у приміщенні відділення ПАТ «Банк Михайлівський», що по вул. Саксаганського, 25, у м. Києві, надавши працівнику банку раніше підроблений ним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 18.06.1996 р. Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою одержання кредиту в даній банківській установі, власноручно від імені ОСОБА_6 написав заяву на ім`я голови правління ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_7 , у якій просить надати кредитну картку з кредитним лімітом 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень та засвідчив дані відомості підписом. Після чого, працівником банку було надано ОСОБА_2 для підпису аркуш паперу із надрукованим витягом із Закону України «Про захист персональних даних», на якому ОСОБА_2 , виконав рукописний текст « ОСОБА_6 » та поставив підпис від імені ОСОБА_6 . Так, ОСОБА_2 , надаючи підроблений паспорт, вказуючи неправдиві дані працівникам банку, мав на меті отримання кредиту без його повернення, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки працівники банку виявили вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_2 , визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, але не доведеному до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті та показав суду про те, що у листопаді 2014 р. до нього звернувся знайомий із проханням забезпечити військовослужбовців генераторами, так як коштів не було, знайомий порекомендував йому боржника, паспорт якого передали обвинуваченому. Він вклеїв туди свої фотокартки, щоб отримати кредит. При оформленні кредиту в банку «Михайлівському», що по вул. Саксаганського, був затриманий працівниками служби безпеки банку, після чого приїхали працівники міліції. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд не карати суворо.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як показання потерпілих, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин кримінального провадження допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
При обранні міри покарання ОСОБА_2 , суд враховує наступні обставини справи: ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень; особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, крім того враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчинених кримінальних правопорушень, оскільки заволодіння чужим майном шляхом обману не було доведено до кінця, відсутність претензій з боку потерпілого, суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_2 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкцій: ч. 3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі; ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , раніше судимий 20.02.2012 р. за вироком Апеляційного суду Львівської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 04.04.2013 р. ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обл. невідбуту частину покарання у виді 1 року 8 місяців та 21 дня позбавлення волі замінено покаранням у виді виправних робіт на той самий термін з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку, суд вважає за необхідне, за правилами ст.ст. 71, 72 КК України, тобто сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі.

Застосувати правила ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання за:
ч. 3 ст. 358 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;
ч. 4 ст. 358 КК України 2 (два) роки обмеження волі;
ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Львівської області від 20.02.2012 р., яка відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України становить 6 місяців 17 днів позбавлення волі, та визначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів за проведення технічної експертизи документів № 1130 від 19.12.2014 р. у розмірі 393 (триста дев`яносто три) грн. 12 коп., та технічної експертизи документів № 1129 від 20.12.2014 р. у розмірі 393 (триста дев`яносто три) грн. 12 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1