Справа № 362/7288/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1533/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 29.12.2015

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Чімкент, Казахстан, громадянку Казахстану, не заміжню, яка перебуває в декретній відпустці, має на утриманні двох малолітніх дітей 2006 року та 2015 року народження., з середньою освітою, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України вчиненого за наступних обставин.

Так, 06.08.2015 року близько 08 години 10 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , який вона винаймала спільно з ОСОБА_9 та власником якого є ОСОБА_10 .

Там, у ОСОБА_8 виник намір на збагачення за рахунок чужого майна, а саме, на таємне викрадення чужого майна крадіжку. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , переконавшись у тому, що її сусідки по будинку немає за місцем свого проживання, користуючись тим, що за нею ніхто не спостерігає, остання, шляхом розбиття віконного скла, проникла до кімнати, яку винаймала ОСОБА_9 .

Перебуваючи у вищевказаній кімнаті, ОСОБА_8 помітила та таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung D-500», IMEI-1 НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 830 гривень та планшет марки «Bravis» NP72, чорного кольору, вартістю 920 гривень, які знаходились в куті кімнати на телевізорі та належать ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_9 спричинила матеріальної шкоди на загальну суму 1750 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та просить змінити вирок, вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 79 КК України звільненою від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом встановлено, що ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей 2006 та 2015 року народження. Враховуючи викладене, суд першої інстанції у даному випадку мав би, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 79 КК України та положень абз. 6 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», застосувати при звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання ст. 79 КК України, яка покращує становище обвинуваченої та є спеціальною нормою по відношенню до ст. 75 КК України. Разом з цим, суд не мотивував у своєму вироку причини незастосування до обвинуваченої положення ст. 79 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюється.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Колегією суддів встановлено допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме суд першої інстанції не застосував закону, який підлягає застосуванню.

Згідно ч. 1 ст. 79 КК України, у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

Відповідно до абз. 6 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання у виді позбавлення волі на певний строк вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до 7 років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд залежно від ступеня

суспільної небезпечності вчиненого, даних про особу засудженої та обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання, вправі звільнити таких жінок від відбування покарання з випробуванням як на підставі статті 75 КК України, так і на підставі статті 79 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так обираючи ОСОБА_8 кримінальне покарання, суд виходив з того, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, відповідно до вимог ГІБ МВС України ОСОБА_8 раніше не судима, на обліку у лікаря та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, щиро розкаюється у скоєному, має на утриманні двох малолітніх дітей, останній з яких ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія судді вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання з встановленням іспитового строку.

Однак, на думку колегії суддів, суд безпідставно не застосував ст. 79 КК України, яка є спеціальною по відношенню до ст. 75 КК України та покращує становище обвинуваченої ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2015 року щодо ОСОБА_8 - змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнивши останню на підставі ч. 1 ст. 79 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
В решті вирок залишити без зміни.
Головуючий:

Судді: