справа № 201/3554/15-к
провадження № 1-кс/201/2229/2015
УХВАЛА
01 вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000109, клопотання старшого прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тепловка Симферопольського району Кримської області, громадянина України, одруженого, сержанта військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, -

Клопотання розглянуто за участі:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

В СТ А Н О В И В:
В обґрунтування клопотання прокурор вказав на те, що Дніпропетровською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 21 серпня 2014 року за підозрою сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 березня 2014 року наказом № 62 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 , з 23 березня 2014 року, зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду командира відділення взводу забезпечення 2 самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 .

Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

25 квітня 2014 року командуванням військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_4 було надано звільнення з розташування військової частини НОМЕР_1 . 28 квітня 2014 року сержант ОСОБА_4 повинен був прибути зі звільнення до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків, однак останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби в особливий період, умисно, не прибув вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, та в подальшому свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

21 серпня 2014 року сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе. При цьому, ОСОБА_4 заявив, що щиросердечно розкаюється у вчиненому злочині, запевняв що бажає проходити військову службу у зоні проведення антитерористичної операції та захищати цілісність України.

29 серпня 2014 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч 3 ст. 407 КК України, було направлено на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, проте, у наступному, ОСОБА_4 до військової частини не повернувся, виконання військового обов`язку не продовжив та знову почав ухилятися від органів військового управління, прокуратури, суду. З огляду на зазначене, судом було повернуто обвинувальний акт прокурору.

Таким чином, у період з 28 квітня 2014 року і по теперішній час підозрюваний ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 не прибував, що вказує про його умисел на ухилення від військової служби.

09 лютого 2015 року стосовно військовослужбовця, призваного на час мобілізації, сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 винесено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і в цей же день, у зв`язку із неможливістю встановити місце знаходження сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , його оголошено у розшук.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років та наявні ризики, визначені п. 1, 5 ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний може переховатись від органів досудового слідства та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити вчиненя кримінального правопорушення в якому підозрюється.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що він з серпня 2014 р. по березень 2015 року та з квітня по 16 серпня 2015 року перебував у зоні проведення АТО .

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра належним чином не обґрунтована, обставини викладені в клопотанні в частині повернення обвинувального акту суперечать нормам КПК, які регулюють повернення акту, а отже і всі обставини викладені в клопотанні мають піддаватись сумніву, а також прокурором не наведено підстав передбачених п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, а саме, того, що обвинувачений переховувався від органу досудового слідства.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України. Посилання захисника на відсутність в матеріалах клопотання документа, який підтверджує те, що підозрюваний являється суб`єктом злочину, не свідчить про відсутність такого документу взагалі, тим паче, що сам підозрюваний визнає факт того, що він являється військовослужбовцем.

Суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, або продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, а також суд вважає доведеним факт переховування від органу досудового розслідування підозрюваним, внаслідок чого його було оголошено у розшук, оскільки в матеріалах клопотання мається постанова про розшук підозрюваного та й сам підозрюваний в судовому засіданні пояснив що він був відсутній за місцем свого проживання з серпня 2014 р. по березень 2015 року та з квітня по 16 серпня 2015 року, достаменно знаючи про наявність відносно нього кримінального провадження.

Враховуючи викладене, а також оцінуючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обгрунтовується підозра, те що підозрюваний вже ухилявся від явки до органів досудового слідства, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 є не доцільним, оскільки вони не можуть виключити ризики встановлені судом.

Посилання підозрюваного на те, що він знаходився в зоні проведення АТО в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, а тому суд не може встановити цей факт і дати йому оцінку.

Разом з тим, суд відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. Враховуючи положення п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , суд вважає необхідним визначити заставу в сумі двадцяти розмірів мінімальних заробітних плат, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою є 30 жовтня 2015 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № 6709, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, ОКПО 26239738 в ГУГКСУ в Дніпропетровській області, МФО 805012, застави у розмірі 24 360 гривень, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора або суду, повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1