Справа № 442/1568/14-к
Провадження № 1-кп/442/107/2014
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження № 0000150, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2014 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Кропильники Мостиського району Львівської області, освіта середня, одруженого, працюючого водієм ТзОВ «Львівське АТП-14631», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , працюючи водієм ТзОВ «Львівське АТП 14631» 20.01.2014 року близько 16.30 год на 89 км + 830 м автодороги Турка-Пісочне, що поблизу смт.Меденичі Дрогобицького району, керуючи пасажирським автобусом марки «VAN HOOL 8152866 FN», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по маршруту «Львів-Східниця», всупереч вимог п.п. 1.5, згідно якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3 (підпункту «б»), згідно якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.12.1, згідно якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», чинних Правил Дорожнього руху України, відповідно до яких він повинен був врахувати дорожню обстановку та відповідно відреагувати на її зміну, зменшивши швидкість автобуса, щоб мати змогу безпечно керувати ним та, не виконавши вимоги дорожнього знаку 1.13 ПДР України, згідно якого «позначається ділянка дороги з підвищеною слизькістю проїзної частини дороги», та таблички до дорожнього знаку 7.12 ПДР України «Ожеледиця», (який означає, що дія знака поширюється на зимовий період часу, коли проїзна частина може бути слизькою), проявивши неуважність під час руху проїзною частиною дороги, вкритою ожеледицею, не зменшив швидкості керованого ним транспортного засобу, в результаті чого автобус почав рухатись у стані заносу по проїзній частині дороги та в стані юзу виїхав на ліве узбіччя, по напрямку руху в сторону м. Трускавець, де заїхав в кювет і перекинувся.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автобуса ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження (згідно висновку експерта №36 від 06.02.2014 року): черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, обширної підапоневротичної гематоми в лобно-скронево-тім`яній ділянці голови справа; садно на чолі справа; синці в ділянках обох очиць, на підборідді справа, на спинковій поверхні лівої китиці, поверхнева рана в ділянці підборіддя, перелом тіла шостого грудного хребця, перелом другого та шостого ребер справа, фрагментарний перелом правої лопатки, перелом поперечного паростка сьомого шийного хребця зліва, які утворились внаслідок удару до частини салону та по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення та дав суду пояснення, аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, частково відшкодував шкоду потерпілій, просить суд суворо його не карати. Цивільній позов визнав частково - в частині відшкодування шкоди, понесеної на лікування потерпілої ОСОБА_5 .

Одночасно обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до нього амністії на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року та просить звільнити його від покарання, оскільки має на утриманні матір, яка досягла 70-річного віку та не має інших працездатних дітей.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, попередньо подавши заяву про проведення підготовчого судового засідання у її відсутності, однак не подала доказів поважності причин своєї неявки на судовий розгляд.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим, не оспорює докази щодо обставин справи, з`ясувавши, що він правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. А тому, розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Відтак, дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При обранні виду і розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є, на думку суду, те, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, визнав вину та щиро розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується за місцем праці та по місцю свого проживання, частково відшкодував потерпілій завдану шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, по справі не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного та обставин справи, враховуючи особу винного, який і надалі працює водієм у Львівському АТП, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини першої ст.286 КК України, у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, яке є необхідне й достатнє, на думку суду, для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Разом з тим, з урахуванням Закону України «Про амністію у 2014 році», письмового клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування до нього вимог вказаного закону, враховуючи думку прокурора, який не заперечив щодо задоволення заявленого клопотання, суд вважає, що на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_3 слід звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання, як такого, який на день набрання чинності цим Законом має на утриманні матір, яка досягла 70 річного віку та не має інших працездатних дітей, що підтверджується письмовими доказами, які містяться при матеріалах справи.

Щодо цивільного позову, то такий, на думку суду, слід задоволити частково, а саме, в частині стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 . Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримала пасажирка автобуса ОСОБА_5 , яка, в свою чергу, визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні. Розмір витрат, понесений на лікування останньої, становить 3150,00 грн., що стверджується довідкою №198 від 17.02.2014 року, виданою ДМЛ №1 (т.2 а.с.130). А тому, суд дійшов висновку, що на даний час решта позовних вимог щодо стягнення витрат, пов`язаних із лікуванням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 128, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Цивільний позов Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах Дрогобицької міської лікарні № 1 задоволити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 в користь Дрогобицької міської лікарні № 1 ( р/р 2491 ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014, ) 3150,00 (три тисячі сто п`ятдесят) гривень витрат, пов`язаних зі стаціонарним лікування потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1