Справа № 464/4811/15-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/736/15 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши кримінальне провадження № 464/4811/15-к про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 125 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року

в с т а н о в и л а :
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст. 125 КК України на 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 08 травня 2014 року у виді двох років позбавлення волі, перевівши покарання за даним вироком за правилами ст. 72 КК України, та остаточно ОСОБА_7 за сукупністю вироків визначено покарання - 2 (два) роки 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 - особисте зобов`язання змінено на тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 25 червня 2015 року.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 14 квітня 2015 року близько 03 год. 30 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , під час побутового конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя. Після чого, перебуваючи в одній з кімнат квартири, ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_10 чотири удари кулаками рук та два удари ногами по тілу, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді множинних синців на обличчі, спині, попереку та правому стегні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та призначити йому більш м`який термін покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, розгляд справи відбувся однобічно, судом взято до уваги недопустимі докази (через порушення права на захист), а інші відкинуто. Суд не взяв до уваги те, що потерпіла не мала претензій до нього та просила суворо не карати, відбутися штрафом або громадськими роботами.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав і пояснив, що, на його думку, однобічність судового розгляду полягає в тому, що йому призначили надто суворе покарання. Пояснити, про яку недопустимість доказів зазначено в апеляційній скарзі, він не може, а порушення його права на захист в суді першої інстанції не було. Просить частково приєднати невідбуте покарання у виді двох років позбавлення волі за попереднім вироком й визначити йому менший строк покарання.
Захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала та просить її задоволити.
Прокурор апеляційну скаргу заперечив та просить вирок суду залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді; сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються.
Доводи апелянта про невідповідність призначеного судом покарання через його суворість, однобічність розгляду справи та порушення кримінального процесуального закону колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.
Покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням особи обвинуваченого; обставин, що пом`якшують покарання; відсутності обставин, які обтяжують покарання, та призначене в межах, встановлених санкцією ч.1 ст. 125 КК України.
Покарання за сукупністю вироків призначене ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст. 71, 72, 78 КК України.
У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутой частини покарання за попереднім вироком.
При складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт (ч.1 ст. 72 КК України).
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 08 травня 2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком один рік на підставі ст. 75 КК України.
Протягом іспитового строку ОСОБА_7 вчинив новий злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, за який йому вироком суду призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт, що з врахуванням положень ст. 72 КК України становить 15 днів позбавлення волі.
Оскільки невідбута частина покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 08 травня 2014 року становить два роки позбавлення волі, а остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від невідбутой частини покарання за попереднім вироком, суд першої інстанції правильно застосував принцип повного складання й визначив ОСОБА_7 остаточне покарання, яке є більшим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком та від покарання, призначеного за новий злочин.
З огляду на викладене апеляційна вимога обвинуваченого про часткове приєднання невідбутого покарання у виді двох років позбавлення волі за попереднім вироком задоволенню не підлягає.
Покликання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що потерпіла не мала претензій до нього та просила суворо не карати, матеріалам кримінального провадження не відповідає.
Згідно з технічним записом судового засідання потерпіла в судових дебатах у визначенні міри покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду.
Підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, немає.
Твердження обвинуваченого про однобічність судового розгляду, порушення його права на захист матеріалами справи не підтверджується. Так, з технічного запису судового засідання вбачається, що після ознайомлення його з правами ОСОБА_7 не виявив бажання мати захисника, а до визначеного у ст. 52 КПК України переліку осіб, у кримінальному проваджені щодо яких передбачена обов`язкова участь захисника, обвинувачений не входить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.
Враховуючи наведене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою й приходить до висновку, що призначене обвинуваченому остаточне покарання у вигляді двох років п`ятнадцяти днів позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, і підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4