Справа №639/7025/15-к
Провадження №1-в/639/734/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2015 року

Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника Холодногірської ВК №18 ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м.Харкова та Холодногірською ВК№18 УДПтС України в Харківській області клопотання ХВК №18 стосовно засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, до арешту працюючого соціологом-маркетологом РТК «Мантра», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

-14.06.2001 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.229-6, КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, штраф 170 грн.;

-28.04.2004 року апеляційним судом Харківської області за. ч.2 ст. 185 , ч. 2 ст. 309, ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до 13 років 6 місяців позбавлення з конфіскацією майна. Згідно ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2001 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

про застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м.Харкова звернулася адміністрація Холодногірської виправної колонії №18 з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 . Адміністрація установи клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого, зважаючи на те, що останній позитивно характеризується, режим тримання не порушує, заохочувався адміністрацією установи, довів своє виправлення, подальше його перевиховування можливе без ізоляції від суспільства.

Представник Холодногірської виправної колонії №18 , засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 під час розгляду справи внесене подання підтримали та просили суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Суд, вислухав думку сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи із наступних обставин.

ОСОБА_6 був засуджений 28.04.2004 року апеляційним судом Харківської області за ч.2 ст.185 , ч. 2 ст. 309, ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ст.70 КК України до 13 років 6 місяців позбавлення з конфіскацією майна. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2001 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна . Початок строку 08.12.2003 року, кінець строку 08.12.2017 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів особової справи вбачається, що у період з 08.12.2003 року до 31.05.2004 року засуджений ОСОБА_6 перебував у Харкіському СІЗО № 27 УДПтС в Харківській області, де характеризувався посередньо.

31.05.2004р. ОСОБА_6 прибув до Холодногріської ВК №18 , працевлаштований у бригаді прибиральників на території установи, до праці ставиться добре. За час тримання у Холодногірській виправній колонії №18 УДПтС України в Харківській області на засудженого ОСОБА_6 накладено 9 ( дев`ять) стягнень, у тому числі у вигляді крайньої міри дисциплінарного впливу поміщення до дисциплінарного ізолятору. Така міра покарання застосовувалась 7 разів на строк від 5 до 15 діб.

Крім того, з довідки стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 за весь час відбуття покарання має 23 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Так, зокрема у 2013 році- 10.01.2013 року подяка за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 29.04.2013 року така ж подяка , 21.10.2013 року така ж подяка.

При дослідженні щоденника індивідуальної роботи з засудженим ОСОБА_6 , а саме - обліку працевлаштування, виконання норм виробітку та нарахованої заробітної плати вбачається, що ОСОБА_6 у 2013 році до листопада місяця взагалі не працював.

При проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого 16.07.2005 року, 15.08.2006 року, 15.10.2007 року, 27.10.2008 року, 05.10.2009 року, 30.06.2014 року , 05.08. 2014 року зазначено, що ОСОБА_6 за період відбування покарання на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим комісією установи приймались рішення про відмову у застосуванні ст.81 КК України до засудженого.

15.07.2015 року засіданням комісії Холодногірської виправної колонії №18 було постановлено рішення про направлення матеріалів до суду про умовне-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

20.07.2015 року прокурором Жовтневого району м. Харкова ОСОБА_8 було скасоване як незаконне рішення комісії Холодногірської ВК №18 від 15.07.2015 року в частині направлення до суду матеріалів щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З витягу з протоколу № 29 від 05.08.2015 року вбачається, що на засідання комісії Холодногірської ВК № 18 повторно, ігноруючи вказівки прокурора про усунення порушень вимог законодавства, постановили направити матеріали до Жовтневого районного суду м. Харкова щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 .

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно ст.12 КК України злочини, за вчинення який був засуджений ОСОБА_6 відноситься до особливо тяжких злочинів.

Таким чином, суд враховує тяжкість та характер вчинених ОСОБА_6 умисних злочинів та форму вини, а саме: вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.185 , ч. 2 ст. 309, ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, значний строк невідбутого покарання 2 роки 2 місяці 22 дні , приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, оскільки наданими матеріалами не доведено виправлення засудженого на даний час, а тому суд вважає дане клопотання передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні подання адміністрації Холодногірської виправної колонії № 18 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_6 - відмовити.

Згідно вимог ч.6 ст.539 КПК України, ч.7 ст.154 КВК України роз`яснити , що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення чи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням може мати місце не раніше як через 1 (один) рік з дня прийняття рішення про відмову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1