Справа № 738/1203/15-к
№ провадження 1-в/738/313/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складi:
головуючої суддi ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4
представника установи ОСОБА_5
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена із застосуванням відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,

В С Т А Н О В И В:
До Менського районного суду Чернігівської області у серпні 2015 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

У своєму клопотанні засуджений просить застосувати відносно нього амністію, оскільки він підпадає під дію ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

ОСОБА_4 24.10.2013 року був засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.01.2012 року і остаточно призначити 6 років 3 місяці позбавлення волі, з конфіскацією всього майна.

Строк відбування покарання рахується з 15.05.2013 року.

Засуджений наполягав на задоволенні його клопотання.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі.

Заслухавши засудженого, думку прокурора та представника установи, проаналізувавши наявні у справі докази, суд прийшов до наступного висновку.

Закон України «Про застосування амністії в Україні» у ст. 3 визначає, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Чинним законодавством не встановлено прямої заборони засудженим повторно звертатися з клопотанням про застосування амністії. Фактично з серпня 2014 року практика розгляду клопотань засуджених в апеляційних судах змінилася з урахуванням положень викладених у роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін». Ураховуючи даний момент відмова у повторному звернення до суду з приводу застосування амністії є суттєвим обмеженням прав засуджених і порушує норми міжнародних нормативних актів та внутрішнього законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Закону скорочується на половину невідбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Згідно з положеннями ст. 8 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Дане формулювання не є підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого, якщо він був звільнений судом від відбування покарання з випробуванням за вчинення злочину невеликої чи середньої тяжкості. Фактично прислівник «знову» вказує на рецидив злочинів, але аж ніяк не на віднесення його до категорії тяжких чи особливо тяжких. Дана позиція міститься і у роз`ясненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін».

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 січня 2012 року ОСОБА_4 було визнано винним та засуджено за ч.ч.1,2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Відповідно до ст. 12 КК України ст. 309 ч. 1 та ч. 2 КК України не віднесені до тяжких чи особливо тяжких злочинів.

На пiдставi викладеного i керуючись Законом України «Про застосування амністії», Законом України «Про амністію у 2014 році», ст. ст. 85, 86 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.10.2013 року, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та скоротити невідбуту засудженим частину строку покарання на половину.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1