Справа № 214/6673/15-к
1-кп/214/625/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , раніше, неодноразово судимого, останній раз 30.03.2006 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ст. ст. 395, 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 7 років з конфіскацією майна, звільненого 17.05.2012 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 повторно, 10 липня 2015 року, близько 11 години, знаходячись по місту свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав належний ОСОБА_5 рулон сітки «Рабиця», вартістю 240 грн., який зберігався в кімнаті зазначеного будинку, після чого, продовжуючи реалізувати свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь, спричинивши потерпілому матеріального збитку на зазначену суму.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та підтвердив всі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджені письмові документи, які позитивно його характеризують, підтверджують наявність у нього судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під психіатричним та під наркологічним наглядом не перебуває (а.с.49-50).

Суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ураховуючи думку прокурора, обвинуваченого та потерпілого, суд у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, раніше судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд, ураховуючи викладені вище обставини, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді у виді позбавлення волі, але із застосуванням положень ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в частині позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи;

- періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Речові докази у вигляді рулону сітки «Рабиці», переданого на зберігання потерпілого ОСОБА_5 , дозволити використовувати останньому на свій розсуд.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .