МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2128/15-к
Провадження № 1-в/480/404/15
Ухвала
18 листопада 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ;
представника ОВК (№ 53) ОСОБА_4 ;
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва,
ОСОБА_5 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.01.2014 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 осататочне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На момент розгляду заяви засуджений відбув 2 роки 2 місяці 27 днів. Невідбутий строк складає 9 місяців 3 дні.
19.10.2015 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заяою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він працює на виробництві установи, цивільних позовів до нього не предявлено, умови режиму утримання не порушує, має заохочення.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який заперечував проти заяви засудженого посилаючись на те, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення, думку прокурора, який вважав, що заява не підлягає задоволенню, пояснення засудженого, який просив його звільнити умовно-достроково, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що засуджений ОСОБА_5 працевлаштований на виробництві установи без наказу робітником дільниці №2, до праці ставиться сумлінно, поставлені об`єми робіт виконує вчасно та в повному обсязі, за що має три заохочення. За допущені порушення встановленого порядку відбування покарання чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражалися у порушенні локалізації та нетактовній поведінці з представниками адміністрації, зберігання саморобних карт.
У відношенні до представників адміністрації засуджений ОСОБА_5 зухвалий, не завжди виконує законні вимоги персоналу установи. За характером запальний. У відношенні до засуджених конфліктний, підтримує стосунки із засудженими негативної спрямованості. Засуджений ОСОБА_5 підтримує так звані кримінальні традиції.
Засуджений ОСОБА_5 намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Умисно уникає робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації проведення виховних заходів в установі не приймає.
Засуджений ОСОБА_5 має середню освіту, у зв`язку із чим не навчається в загальноосвітній вечірній школі при Ольшанській виправній колонії. ОСОБА_5 приймав активну участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених Професія, яка реалізована в 2015 році. На даний час засуджений не приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує посередньо. Вину у скоєному злочині визнає частково. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом побачень та передач. З намірами на життя після звільнення з місць позбавлення волі не визначився.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів щодо засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується задовільно, має зухвале ставлення до представників адміністрації, конфліктний з іншими засудженими, під час відбування покарання отримав професію, працевлаштований, але не придяліє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та використання їх тільки за призначенням, умисно уникає виконання робіт із самообслуговування та благоустрою установи й перекладає їх виконання на інших засуджених, вину у скоєному злочині визнає частково, з намірами на життя після звільнення з місць позбавлення волі не визначився. Відбутий строк покарання складає 2 роки 2 місяці 27 днів, але засуджений ОСОБА_5 почав отримувати заохочення з 01.04.2015, тобто перед строком (21.08.2015), після фактичного відбуття якого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Отже, засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що заява про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1