УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/4008/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.407 КПК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
потерпілої: ОСОБА_7 ,
представника потерпілої: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області, від 23 червня 2015 року, яким, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, не судимого, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
засуджено за ч.1 ст.119 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_11 звільнено від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу інспекції та періодично там реєструватися.
Постановлено стягувати з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 щомісячно 1816 гривень 88 копійок на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та щомісячно 1816 гривень 88 копійок на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 30.06.2015 до досягнення ними 18 років.
Стягнено з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а разом 300 000 грн. 00 коп.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід - не обирався.
Згідно вироку, ОСОБА_13 30.06.2014 близько 15-00 год. під час конфлікту з учасником дорожньо - транспортної пригоди, на автодорозі сполученням м. Київ - Чоп (біля с. Кам`янка) ОСОБА_14 , наніс ОСОБА_15 , один удар кулаком в обличчя, від чого останній впав спиною на автомобільну дорогу та вдарився потиличною ділянкою голови об асфальтно-бетонне покриття, внаслідок чого помер. Смерть настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, отриманої при падінні потерпілого і удару головою об асфальт. У потерпілого були виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани в зовнішньому відділі лівої брови та саден по задній поверхні обох верхніх кінцівок, які в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
В апеляційних скаргах:
- прокурор ОСОБА_10 не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого судом першої інстанції вважає призначене йому покарання занадто м`яким. Вказує на те, що судом безпідставно не було враховано вчинення ОСОБА_9 злочину у стані алкогольного сп`яніння, відсутність його каяття, що не надавало судді підстав застосовувати до нього правил ст.75 КК України. За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_9 призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
- потерпіла ОСОБА_7 не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого також вважає призначене йому покарання занадто м`яким, обґрунтовуючи це тими ж доводами, що і прокурор. Акцентує увагу на небажанні обвинуваченого вчиняти дії на відшкодування збитків. Не погоджується із рішенням суду про стягнення з обвинуваченого середнього заробітку на неповнолітніх дітей, починаючи з 30.06.2015. На її думку, вказане стягнення з обвинуваченого коштів повинно рахуватись з дня смерті її чоловіка, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_3 . За результатами апеляційного розгляду просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_16 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, а також задовольнити цивільний її позов, згідно якого - стягувати щомісячно з ОСОБА_9 на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо кожної по 1816 гривень 88 копійок з 30.06.2014. до досягнення ними 18 років.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої та її представника, міркування прокурора, які підтримали подані ними апеляційні скарги, думку обвинуваченого, який заперечив щодо їх задоволення, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, доведена сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів і авторами апеляцій не оспорюються, як і не оспорюється правильність кваліфікації його дій.
Доводи апеляцій прокурора та потерпілої про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги факт перебування обвинуваченого на час вчинення злочину у стані сп`яніння, про що було зазначено у обвинувальному акті, та вказав у вироку про відсутність обставин, що обтяжують його покарання, є обґрунтованими.
Так, при апеляційному розгляді, в ході проведення часткового слідства, обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що перебував у стані сп`яніння під час вчинення інкримінованого йому досудовим слідством злочину. Крім його показань, цей його стан підтверджується дослідженою у судовому засіданні випискою із медичної картки ОСОБА_9 за №201, з якої вбачається, що на час його медосвідування о 17 год. 20хв. 30 червня 2014 року, він перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.76).
За вказаних обставин, твердження суду першої інстанції, про відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, визнаються безпідставними.
Приймаючи до уваги наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, за відсутності його щирого каяття та його небажання добровільно відшкодовувати заподіяні збитки, враховуючи наслідки вчиненого ним злочину, якими є смерть людини, колегія суддів визнає обґрунтованими інші твердженнями апелянтів про те, що застосування судом до ОСОБА_9 правил ст.ст. 75, 76 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням є явно несправедливим внаслідок м`якості.
З урахуванням неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам провадження, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, вирок суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового.
Колегією суддів встановлено: ОСОБА_13 , 30 червня 2014 року о 15-00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з учасником дорожньо-транспортної пригоди, на автодорозі сполученням м. Київ - Чоп (біля с. Кам`янка) ОСОБА_14 , наніс ОСОБА_15 , один удар кулаком в обличчя, від чого останній впав спиною на автомобільну дорогу та вдарився потиличною ділянкою голови об асфальтно-бетонне покриття, внаслідок чого помер. Смерть настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, отриманої при падінні потерпілого і удару головою об асфальт.
Інші виявлені у потерпілого легкі тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани в зовнішньому відділі лівої брови та саден по задній поверхні обох верхніх кінцівок, у причинному зв`язку з його смертю не знаходяться.
Покарання ОСОБА_9 обирається колегією суддів з дотриманням вимог ст. 65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, який законом віднесено до середньої тяжкості, тяжкості наслідків, що настали смерть потерпілого, відсутності каяття та небажання відшкодовувати заподіяні збитки, думки потерпілої, яка вимагає призначення суворого покарання. Також судом беруться до уваги дані про особу винного, який раніше не судимий, тривалий час ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має від першого шлюбу неповнолітню дитину у утриманні якої та виховання участі не приймає.
З урахуванням зазначеного, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, наявності обставини, що обтяжує покарання вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає, що ОСОБА_9 слід призначити покарання у межах санкції інкримінованого йому злочину, у виді обмеження волі.
Також, з урахуванням вимог ст.1200 ЦК України, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляції потерпілої ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції повинен був ухвалити рішення про стягнення з обвинуваченого на її користь кошти на утримання неповнолітніх дітей не з часу постановлення вироку, а з урахуванням дати, коли сталася смерть ОСОБА_15 , тобто з 30.06.2014. За вказаних обставин вирок в цій частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області, від 23 червня 2015 року, в частині призначеного ОСОБА_9 за ч.1 ст.119 КК України покарання, - скасувати.
Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначити йому за цим законом покарання 4 (чотири) роки обмеження волі.
Обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
В частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 вирок суду змінити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 , на утримання неповнолітніх дітей Вариводи ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно по 1816 гривень 88 копійок кожній, починаючи з 30 червня 2014 року до досягнення ними 18 років.
В решті вирок суду залишити без зміни.
На вирок суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді: