Справа №489/3/15-к 13.08.2015 25.05.2015 13.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої за ст. 307 ч. 2 КК України,
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст вимог апеляційних скарг і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 просять скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Провадження №11-кп/784/429/15 Головуючий першої інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст. 307 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок в частині призначеного покарання.
Вироком суду ОСОБА_4 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченому ст. 307 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судових експертиз в сумі 393 грн. 12 коп.
Також вирішено питання щодо речових доказів.
2. Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної захисник ОСОБА_5 , не оскаржуючи доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_4 , вважає, що їй призначено занадто суворе покарання. Вказує, що ОСОБА_4 хворіє на СНІД та потребує відповідного лікування в медичному закладі. Зазначає, що суд не врахував її щире каяття та визнання винуватості.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 посилається на порушення норм кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування. Вказує, що вирок ухвалений без дослідження всіх обставин кримінального провадження. Зазначає, що при затриманні було порушено право на захист ОСОБА_4 , оскільки захисник прибув до райвідділу міліції, коли протокол затримання вже був складений. Вказує, що ОСОБА_4 після затримання більше 4 годин була позбавлена правового захисту. Посилається і на те, що в обвинувальному акті не вказано, що по факту протиправних дій ОСОБА_4 дані внесені до ЄРДР, не зазначено, коли їй повідомлено про підозру та коли і який обрано запобіжний захід. Вказує, що ОСОБА_4 не вчиняла злочин. На думку апелянта, матеріали негласних слідчих дій свідчать про те, що збутом наркотичних засобів займалась саме ОСОБА_10 , а ОСОБА_4 була випадково втягнута у скоєння злочину. Зазначає, що працівниками міліції до Ігнатьєвої були застосовані недозволені методи з метою отримання незаконних доказів (на руки були одягнуті наручники та нанесена фарба, якою були помічені грошові купюри). Вважає, що поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є знайомими працівників міліції та проходили практику у Ленінському РВ, а тому були залежними і зацікавленими особами. Посилається і на те, що диск з відеозаписом, на якому зафіксовано закупку наркотичного засобу, в судовому засіданні не досліджувався. Вказує, що з показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що він домовлявся про придбання наркотичного заходу саме з ОСОБА_10 . Також вказує на помилки при складанні процесуальних документів щодо ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_4 вказує, що злочин не вчиняла. Фактично посилається на ті ж обставини, що й захисник ОСОБА_6 .
4. Встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком суду, у невстановлений в ході слідства день, час і місці ОСОБА_4 і ОСОБА_10 , яка засуджена за ці ж дії вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 27.11.2014 року за ст. 307 ч.2, ст. 311 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі, незаконно придбали у невстановленої в ході слідства особи особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований у невстановленій кількості, але не менше 13,7075 гр. (в перерахунку на суху речовину 0,432 гр.), який вони, зберігаючи при собі, на громадському транспорті, з метою збуту, перевезли до зупинки громадського транспорту «вул.Китобоїв» по вул.Космонавтів в м.Миколаєві. 20.05.2014 року, приблизно о 18 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , знаходячись біля АЗС «Шелф» по вул. 12-й Повздовжній в м.Миколаєві, незаконно збули шляхом продажу ОСОБА_13 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 7,504 гр. (в перерахунку на суху речовину 0,173 гр.), отримавши за це грошову винагороду в розмірі 500 грн. Особливо небезпечний засіб опій ацетильований масою 6,2035 гр. ( в перерахунку на суху речовину 0,259 гр.) ОСОБА_10 продовжила зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ст. 307 ч. 2 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Визнаючи ОСОБА_4 винуватою у скоєні злочину, суд першої інстанції послався на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також на матеріали оперативної закупки та висновки судових експертиз.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційних скарг; думку прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду без змін; переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги; обговоривши викладені в ній доводи та вивчивши матеріали кримінального провадження; апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

5. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Наведені в апеляційних скаргах доводи про непричетність обвинуваченої до скоєння злочину, а також про невірну оцінку судом зібраних доказів є безпідставними, оскільки суперечать встановленим по справі обставинам.
Так, з показань обвинуваченої ОСОБА_4 вбачається, що 20.05.2014 року на ринку по вул. 3-й Слобідській в м.Миколаєві вона зустріла свою знайому ОСОБА_10 , з якою пішли в бар. ОСОБА_10 розмовляла по телефону. На запитання з ким вона розмовляє, ОСОБА_10 відповіла, що з ОСОБА_14 . Після цього вони поїхали на вул.Китобоїв. Мети поїздки вона не знала. Коли зустрілися з ОСОБА_14 , то вона побачила у ОСОБА_10 2 шприца, в один з яких остання почала наливати речовину, як вона зрозуміла наркотик. Поки ОСОБА_10 наливала, ОСОБА_14 передав гроші їй. Один шприц ОСОБА_10 дала ОСОБА_14 , а інший залишила собі і поклала його в сумку. В цей час підійшли працівники міліції і затримали їх. Про те, що ОСОБА_10 торгує наркотиками, їй було невідомо. Участі в переливанні та збуті наркотичного засобу вона не приймала.
Разом з тим, з показань оперативного закупника - ОСОБА_13 вбачається, що з ОСОБА_4 і ОСОБА_10 він знайомий з весни 2014 року, так як купував у них наркотичні засоби. В травні 2014 року він дав згоду працівникам міліції на участь в проведенні оперативної закупки у ОСОБА_10 і ОСОБА_4 . Працівники міліції оглянули його, дали 500 грн. купюрами по 50 грн. та по 20 грн. Після цього він зателефонував ОСОБА_10 і сказав, що хоче придбати ацетильований опій на 500 грн. Через деякий час вони зустрілись на вул. 12 Повздовжня. Під час зустрічі він передав ОСОБА_4 гроші та вона їх перерахувала. ОСОБА_15 дістала шприц, але в ньому не вистачала наркотичного засобу. Тоді ОСОБА_4 зі своєї сумки дістала шприц і долила йому наркотичного засобу. Після цього він пішов до автомобіля працівників міліції та при понятих передав придбаний шприц з наркотичним засобом. Вказував, що раніше у ОСОБА_16 купував наркотичні засоби на вул. Садовій в м.Миколаєві.
З показань ОСОБА_10 вбачається, що 20.05.2014 року вона зустрілась з ОСОБА_4 . В цей час їй зателефонував ОСОБА_14 та запропонував зустрітись на вул. Китобоїв, щоб придбати опій, на що вона разом з ОСОБА_4 погодилась. Вони разом поїхали на зустріч з ОСОБА_13 . Коли вони зустрілись, то ОСОБА_13 передав їй пустий шприц та попросив заповнити його наркотиком в об`ємі 8 кубів. Вона взяла у ОСОБА_4 шприц з наркотиком і стала переливати наркотичний засіб. В цей час ОСОБА_13 передав ОСОБА_4 гроші, які остання перерахувала і поклала в сумку. Набравши 8 кубів опію, вона залишила собі залишок.
З показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 слідує, що в травні 2014 року вони разом пішли до свого знайомого, який працює на автозаправці. Там побачили працівників міліції, які запросили їх прийняти участь в якості понятих при затриманні обвинуваченої та огляді її в Ленінському районному відділі міліції, на що вони погодились. При огляді ОСОБА_4 знайшли гроші, частина яких при освітлені спеціальною лампою світилась. Також світились і руки обвинуваченої. Крім грошей були вилучені пігулки в кількості 4-6 штук.
Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , а також ОСОБА_11 і ОСОБА_12 стосовно збуту обвинуваченою наркотичного засобу узгоджуються між собою, а також з даними, що містяться в письмових документах.
Так, згідно протоколу обшуку особи від 20.05.2014 року, у ОСОБА_4 в сумці було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 500 грн. купюрами номіналом 200 грн., 50 грн., 20 грн., 10 грн., які при просвічуванні спеціальною лампою світились плямами жовтого кольору, а також грошові кошти в сумі 325 грн., 6 пігулок димедролу, мобільний телефон «LG». Крім того, при просвічуванні спеціальною лампою обох рук ОСОБА_4 , фаланги пальців правої та лівої руки світились плямами жовтого кольору.
Показання свідків щодо збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів співпадають між собою та узгоджуються з даними, що містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема, в протоколі помітки грошових коштів, протоколі про результати контролю за скоєнням злочину (оперативна закупка наркотичних засобів від 21.05.2014 року), а також в висновках експертів.

Той факт, що закупник ОСОБА_13 надавав згоду на проведення оперативної закупки лише у ОСОБА_10 та саме з нею домовлявся про придбання наркотичного засобу, не свідчить про невинуватість ОСОБА_4 у скоєні злочину.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, в ході проведення оперативної закупки наркотичного засобу щодо ОСОБА_10 також було виявлено скоєння злочину ОСОБА_4 . Тому, та обставина, що оперативно-розшукові дії проводились відносно ОСОБА_10 , не перешкоджає притягненню до кримінальної відповідальності ще й іншої особи ОСОБА_4 після безпосереднього виявлення кримінального правопорушення працівниками міліції.

Факт збуту ОСОБА_4 наркотичних засобів було внесено до ЄРДР № 000262. Пізніше кримінальні провадження щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_4 були об`єднані в одне.

Доводи апелянтів про необхідність призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з порушенням норм кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування, є неспроможними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 була затримана о 18 год. 30 хв. 20.05.2015 року. Згідно протоколу затримання, органу, який уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги було повідомлено про затримання ОСОБА_4 20.05.2014 року о 20 год., а доручення захиснику для здійснення захисту останньої видано о 22 год. 25 хв.

Твердження захисника про те, що центр з надання безоплатної правової допомоги про затримання ОСОБА_4 було повідомлено після 22 год. матеріалами справи не підтверджується.

Між тим, та обставина, що захисник прибув до райвідділу о 22 год. 55 хв., тобто через 4 години після затримання і після складання відповідного протоколу затримання, хоча і є порушенням КПК України, однак зазначене порушення не є істотним та не спростовує винуватості ОСОБА_4 у скоєні злочину і не впливає на правильність рішення суду.

Як вбачається з протоколу огляду затриманої ОСОБА_4 від 20.05.2014 року, огляд був проведений з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства в присутності двох понятих. Під час складання протоколу ОСОБА_4 ніяких зауважень та заперечень не мала. Факт вилучення грошових коштів та димедролу обвинувачена також не заперечувала.

Посилання захисника на те, що під час затримання до ОСОБА_4 та ОСОБА_10 були застосовані недозволені методи, а саме працівниками міліції була нанесена фарба на руки затриманих, є неспроможними, оскільки матеріалами кримінального провадження вказане не підтверджуються. Між тим, ту обставину, що руки обвинуваченої світились при огляді, підтвердили свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , які також не висловлювали ніякої незгоди з проведенням вказаної процесуальної дії. Те, що працівники міліції викликали до райвідділу швидку допомогу було пов`язано із знаходженням ОСОБА_4 в стані наркотичного сп`янніня, а не із застосуванням до неї незаконних заходів впливу.

Доводи про те, що поняті ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є знайомими працівників міліції та залежними від них, являються безпідставними. Як вбачається з пояснень вказаних осіб, 20.05.2014 року вони йшли до свого знайомого і в цей час до них підійшли працівники міліції та запросили бути понятими. Ніякої зацікавленості в проведенні слідчих дій вони не мали.

Те, що у кримінальному провадженні не були зняті відбитки пальців рук ОСОБА_4 та сліди папілярних узорів на медичному шприці, а також не була проведена дактилоскопічна експертиза не спростовує доведеності винуватості обвинуваченої у скоєні вказаного кримінального правопорушення. Вказані слідчі дії проводяться у разі необхідності за рішенням слідчого.

Посилання захисника на те, що в судовому засіданні не досліджувався відеозапис оперативної закупки є необґрунтованими. З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання від 10.02.2015 року слідує, що відеозапис в судовому засіданні був досліджений.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо неправильності зазначення дати в повідомлені про підозру іншої особи - ОСОБА_10 та прізвища підозрюваної не стосуються суті оскаржуваного вироку суду.

Таким чином, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 і правильно кваліфікував її дії за ст. 307 ч.2 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких та даних про особу обвинуваченої.

Суд врахував, що ОСОБА_4 раніше судима, не працює, має негативну характеристику, а також незадовільний стан здоров`я обвинуваченої та наявність у неї ряду хвороб, тобто саме ті обставини, на які посилається захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі.

Той факт, що у ОСОБА_4 наявне захворювання на туберкульоз легенів не є підставою для призначення їй покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Згідно наданих документів вона проходила лікування з вказаним діагнозом у 2014 році і на теперішній час направлена на обстеження для уточнення діагнозу. Даних про її неможливість відбування покарання у місцях позбавлення волі немає.

Посилання захисника ОСОБА_5 на повне визнання винуватості та щире каяття ОСОБА_4 є неспроможними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 вину у скоєному злочині не визнала.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на певний строк з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна. З урахуванням всіх вказаних обставин, суд призначив ОСОБА_4 покарання майже в мінімальних межах санкції ч.2 ст.307 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нею нових злочинів.

Підстав для скасування або зміни вироку, як просять апелянти, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17 квітня 2015 року відносно ОСОБА_4 без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3