В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0013189 від 31.08.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 25.12.2015 року між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Потерпіла, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважала за необхідне угоду затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України визнаючи, шляхом її укладення доведеним, що останній 30.08.2015 року близько 13 год. 30 хв. перебував в квартирі свого знайомого ОСОБА_7 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири вступив в злочинну змову з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, з метою вчинення крадіжки, вибравши об`єктом свого злочинного умислу майно з вищевказаної квартири, що належить громадянці ОСОБА_4 .
Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що в приміщенні кімнати знаходяться лише вони, та що за їх діями ніхто не спостерігає, особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_6 таємно викрали з приміщення ванної кімнати пральну машину марки « LG», вартістю 4003 гривні 90 копійок, після чого залишили приміщення квартири, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, а саме заклали до ломбарду « Найкращий», що за адресою: м. Київ, вул. Ялтинська 6.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку) за попередньою змовою групою осіб.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_8 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме ними було погодження покарання у межах санкції статті 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні судом, з урахуванням положень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», який передбачає, що якщо в угоді наявні недоліки, які за своїм змістом не є суттєвими, зокрема угода вміщує суперечності, неточності, що обумовлено, переважно, правовою необізнаністю сторін, з огляду на заборону, передбачену ч. 8 ст. 474 КПК, щодо повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні правильним видається надання судом можливості сторонам уточнення укладеної угоди, внесення відповідних змін до її змісту, було надано можливість сторонам цієї угоди унести уточнення, відповідні зміни до її змісту у зв`язку з наявністю у ній недоліків, які за своїм змістом не є суттєвими, зокрема угода вміщує суперечності, неточності, що обумовлено, переважно, правовою необізнаністю сторін.

В подальшому, сторонами угоди - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було погоджено відповідні змінити до угоди від 25.12.2015 року та в кінцевій редакції визначено, що ОСОБА_8 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді 1 року обмеження волі зі вліьненням від вібування покарання, у відповідності до положень ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік.

Саме ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примирення викладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмовити у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

При цьому, суд враховуючи той факт, що згідно п. 12 вказаної Постанови ПВССУ, який регламентує, що тривалість іспитового строку та обовязки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом, у звязку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обовязки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди, суд вважає за необхідне з урахуванням характеру вчиненого злочину та особи обвинуваченого визначити тривалість іспитового строку - 1 рік та покласти обовязки регламентовані п.п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, а процесуальні витрати відсутні.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення укладену 25.12.2015 року між ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0013189 від 31.08.2015 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази: грошові кошти у сумі 200 гривень - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

С у д д я : ОСОБА_1