Справа № 10-268/2011 Головуючий у 1 інстанції: Грищук В.О.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Данка В.В.,

суддів Белени А.А., Партики І.В.,

з участю прокурора Шолопи Р.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 квітня 2011 року про обрання запобіжного заходу,

встановила:

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 квітня 2011 року задоволено подання слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 про обрання підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю і мешканцю м. Львова, вул. Холмська,33, громадянину України, українцю, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженому /на утриманні має 2-х дітей: 17.04.1998 та 16.12.2006 років народження/, раніше судимому, не працюючому

запобіжного заходу взяття під ватру.

На цю постанову судді захисником ОСОБА_1 подано апеляцію, в якій вона просить рішення судді скасувати та обрати ОСОБА_3 запобіжний захід не пов'язаний з триманням під вартою. Свої вимоги вона мотивує тим, що суддя, обираючи підозрюваному запобіжний захід взяття під варту, вказавши у постанові на те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, визнав себе винуватим після його затримання співробітниками міліції, що розцінюється як намагання ухилитися від відповідальності, перебуваючи на волі, може ухилятися від слідства та суду чим буде перешкоджати встановленню істини по справі та продовжувати злочинну діяльність, не взяв до уваги того, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст.124 КК України, не взято до уваги майновий та сімейний стан заарештованого, а також те, що він має постійне місце проживання. І зрештою суддя у своїй постанові належним чином не мотивував своїх висновків про необхідність тримання ОСОБА_3 під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляції, слідчого Борусовського М.В., думку прокурора про залишення постанови судді без зміни, а апеляції без задоволення, обговоривши наведені в апеляції доводи й перевіривши матеріали кримінальної справи № 140-0248 та справи № 4-158/11 Залізничного районного суду м. Львова, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановою слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 від 20 квітня 2011 року стосовно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

29 квітня 2011 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 в якості обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_3 було затримано 20 квітня 2011 року.

Судове рішення про застосування до паламаренка М.Ю. запобіжного заходу у вигляді взяття під варту постановлене з дотриманням вимог ст.ст.148,150, ч.1 ст.155, ст.165-2 КПК України.

Суддя правильно дійшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту, врахувавши при цьому особу обвинуваченого; тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений може ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованим покликання захисника на те, що при розгляді подання суд не врахував особу обвинуваченого. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді подання слідчого суддя місцевого суду діяв відповідно до вимог ч.5 ст.165-2 КПК України: вивчив матеріали представленої кримінальної справи, допитав обвинуваченого, вислухав думку прокурора й виніс постанову.

Суддя обґрунтовано висловив побоювання про небезпеку переховування ОСОБА_3 від слідства та суду і чинення ним перешкод у встановленні істини у справі. Це в свою чергу є відповідними і достатніми підставами для застосування до особи такого запобіжного заходу як взяття під варту.

Таким чином при розгляді подання суддя з'ясував усі передбачені ст.ст.148,150, ч.1 ст.155 КПК України обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання запобіжного заходу. При цьому він не повинен розглядати обставини, які мають досліджуватися при розгляді справи по суті.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляції. Постанова судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 квітня 2011 року про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу взяття під варту не порушує вимог ст.29 Конституції України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 квітня 2011 року про задоволення подання слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту залишити без зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_1 без задоволення.

Судді: Данко В.В. Белена А.В. Партика І.В.

Оригінал ухвали.