Справа180/2362/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2015 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

за участю обвинуваченої ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000611 за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Марганці Дніпропетровської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженої, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16.06.2015 року, приблизно о 16-10 год., обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла між нею та її співмешканцем ОСОБА_9 з приводу вживання останнім спиртних напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на вбивство ОСОБА_9 , з метою його реалізації, взяла у праву руку кухонний ніж, клинком якого умисно нанесла ОСОБА_9 один удар в область передньої стінки грудної клітини ліворуч, спричинивши йому проникаюче колото-різане поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч з пошкодженням серця, яке супроводжувалося зовнішньою та внутрішньою кровотечею, та ускладнилося розвитком гострої крововтрати, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Таким чином, ОСОБА_8 , з метою умисного позбавлення ОСОБА_9 життя, нанесла йому несумісні з життям тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події, тобто умисно вбила останнього.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину визнала частково і пояснила, що співмешкала з ОСОБА_9 4 роки, стабільного доходу не мали, їздили по заробіткам. Останнім часом потерпілий зловживав алкогольними напоями та влаштовував сварки, бив її. Вона повідомила йому про припинення спільного життя і він став погрожувати їй вбивством. 16.06.2015 року він випив, вона сказала що покине його, вилила з пляшки горілку в раковину, і вони посварились. Пасько закрив зсередини квартиру, став її бити, хотів викинути її з балкону, душив її. Вона взяла на кухні ніж, повернулася в кімнату і нанесла йому один удар ножем в область серця, від чого він впав на підлогу. Вона викинула ніж з балкону, вийшла з квартири, зачинила її і пішла до подруги. Наступного дня вона повернулася в квартиру, ОСОБА_10 лежав мертвий на підлозі. Під час сварки потерпілий погрожував їй і вона реально сприймала його погрози та намагалася захиститися від нього, для цього взяла ніж і нанесла удар. Наміру на позбавлення співмешканця життя вона не мала. У вчиненому розкаюється, просить суд суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченою ОСОБА_8 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, винність ОСОБА_8 в кримінальному правопорушенні, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що спілкувалась з обвинуваченою та її співмешканцем. Останнім часом ОСОБА_9 зловживав алкогольними напоями і часто бив ОСОБА_8 17.06.2015 року вона з ОСОБА_8 пішла до останньої на квартиру, де ОСОБА_8 зайшла в кімнату після чого повідомила їй, що ОСОБА_10 мертвий. Після цього вона зателефонувала в міліцію. ОСОБА_12 була сумна і вона зрозуміла, що у останньої з Паськом перед цим відбувся конфлікт, крім того, вона бачила у обвинуваченої опухле вухо;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що проживає по-сусідству з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 16.06.2015 року бачила, як близько 16-00 годин прийшли ОСОБА_12 і ОСОБА_10 та біля 17-00 годин вона почула глухі стуки та гуркіт. Сварки в цей день вона не чула, раніше також вона не чула, раніше також, та і ніколи не бачила її з тілесними ушкодженнями. Наступного дня ОСОБА_12 зайшла до неї та попросила сходити до неї в квартиру, що вони і зробили, де побачила ОСОБА_10 , який лежав на підлозі без ознак життя;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що проживає на третьому поверсі, в кв. АДРЕСА_3 та 16.06.2015 року чув сварку між чоловіком та жінкою, однак в якій квартирі сварилися пояснити не зміг;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 прийшла до неї додому, в сльозах, повідомила, що напевно вбила ОСОБА_16 , розповідала, що вони з ним посварились, він бив її, ледь не викинув з балкону, погрожував вбити. Раніше вона бачила, як ОСОБА_17 бив ОСОБА_12 і ображав її, остання часто ходила з синцями. 16.06.2015 року обвинувачена залишилась у неї ночувати;

- протоколом огляду місця події від 17.06.2015 року та фототаблицями до нього, згідно якого оглянуто та описано приміщення квартири АДРЕСА_4 , під час огляду встановлено, що в кімнаті квартири на підлозі знаходиться труп ОСОБА_9 (а.с. 50-61);

- протоколом огляду місця події від 17.06.2015 року та фототаблицями до нього, згідно якого оглянуто та описано ніж, який виявлено на землі навпроти будинку АДРЕСА_5 на відставні 15 метрів від будинку (а.с. 72-75);

- висновком судово-медичної експертизи № 102-Е від 02.07.2015 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_9 стало проникаюче колото-різане поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч, яке розпочинається колото-різаною раною на шкіряних покровах передньої стінки грудної клітини між парастернальною і середньо-ключічною лініями в проекції 5-го ребра, розповсюджується рановим каналом, який прямує ззовні досередини, зліва направо, дещо знизу вверх, з пошкодженням по ходу шкіри, підшкірно-жирової клітковини, хрящової частини 5-го ребра і міжреберного м`язу над 5-м ребром, серцевої сорочки по передній поверхні серця, передньої стінки правого шлуночка серця, лівобічний гемоторакс, вогнищеві крововиливи у м`яких тканинах з ділянки ранового каналу, плями Мінакова під ендокардом лівого шлуночка серця, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (а.с. 62 - 65). Утворення виявленого тілесного ушкодження перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого. Виявлене тілесне ушкодження утворилося від не менш ніж одноразової ударної дії гострого предмету, який мав колото-ріжучі властивості. Враховуючи локалізацію, характер і механізм утворення виявленого при дослідженні трупа ОСОБА_9 тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різанного поранення грудної клітини з пошкодженням серця, його утворення можливе при обставинах (за механізмом спричинення), на котрі вказує підозрювана ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту (а.с. 121-123);

- висновком судово-медичної експертизи № 158-Е від 18.06.2015 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців: на мочці лівого вуха і в лобній області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с. 90);

- протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту від 18.06.2015 року, піч час якого ОСОБА_8 в деталях розповіла про події, які мали місце 16.06.2015 року в квартирі між нею та ОСОБА_9 та вказала яким чином вона нанесла удар ножем потерпілому в область серця (а.с. 91-97);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 172, згідно якої ОСОБА_8 на момент інкримінованих їй дій у стані фізіологічного афекту не перебувала, хронічним психічним захворюванням не страждала і не страждає, могла контролювати свої дії і керувати ними (а.с. 101-104);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 305к, згідно з яким кров ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 107);

-висновком судово-імунологічної експертизи № 1031, згідно з яким

кров ОСОБА_9 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. При серологічному дослідженні крові в сліді на туфлі ОСОБА_8 на праву ногу виявлений тільки антиген Н, що не включає можливості походження її від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 . В сліді на туфлі на ліву ногу виявлені антигени В і Н. Одержані результати дослідження не виключають можливості походження крові в даному сліді від потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 109-111);

- висновком судово-цитологічної експертизи № 663, відповідно до якого на клинку та рукоятці ножа встановлена наявність крові, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 112-114);

-висновком експерта № 736, відповідно до якого пошкодження на шматку шкіри з передньої стінки грудної клітини ліворуч від потерпілого ОСОБА_9 могло бути заподіяно клинком представленого на експертизу ножа (а.с. 116-120);

- речовими доказами: 10 слідів пальців рук, 12 недопалків цигарок, 4 кухонних ножі, фрагмент простирадла, ліноліумна плитка, змив з раковини, змив речовини бурого кольору, волосина, зрізи нігтів з трупу ОСОБА_9 , мікрочастинки з долонів рук трупа ОСОБА_9 , мобільний телефон «Нокиа», майка, бриджі, жіночі черевики, зразки нігтьових пластин ОСОБА_18 , кухонний ніж, зразки волосся трупа ОСОБА_9 , зразки крові, слини, волосся ОСОБА_8 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів ОСОБА_19 (а.с. 124-126).

Вивчивши всі зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, оцінивши їх з точки зору допустимості, достовірності та належності, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_8 знайшло своє підтвердження за обставин, викладених у вироку.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст.. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доводи захисту про те, що органом досудового слідства не доведено умислу обвинуваченої на вбивство потерпілого, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. ст.. 24, 115 КК України, для обвинувачення в умисному вбивстві необхідно встановити, що винна особа, вчиняючи протиправні дії, передбачала настання смерті потерпілого і внаслідок цих дій бажала чи свідомо припускала настання такого наслідку.

Показання обвинуваченої в судовому засіданні про те, що умислу на вбивство потерпілого у неї не було, суд вважає суперечливими та непереконливими, оскільки ОСОБА_8 послідовно стверджувала, що дійсно вона нанесла удар ножем потерпілому в область серця, однак мети позбавляти життя потерпілого у неї не було.

Є такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами по справі показання обвинуваченої про те, що потерпілий погрожував обвинуваченій вбивством і вона мала реальні підстави боятися виконання таких дій. Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона почула з квартири потерпілого глухі стуки та гуркіт. Сварки в цей день вона не чула, раніше також вона не чула, щоб ОСОБА_12 і ОСОБА_10 сварились і ніколи не бачила її з тілесними ушкодженнями. Свідок ОСОБА_14 чув сварку між чоловіком та жінкою, але в якій саме квартирі сварилися, він пояснити не може. Факт конфлікту між потерпілим та обвинуваченою підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка 17.06.2015 року бачила ОСОБА_8 і зрозуміла, що ОСОБА_12 з Паськом перед цим сварилися, оскільки у неї було опухле вухо, а також висновком судово-медичного експерта, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 2-х синців: на мочці лівого вуха і в лобній області ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно висновку судово-медичної експертизи дослідження трупа ОСОБА_9 , останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Як пояснила обвинувачена, конфлікт між нею та потерпілим виник внаслідок того, що вона сказала співмешканцю, що піде від нього, потім взяла пляшку з горілкою та вилила горілку в раковину. Після цих її дій потерпілий почав ображати її та бити. Суд вважає, що в даній ситуації обвинувачена, якщо вона реально сприймала погрозу своєму життю, мала можливість вийти з квартири, оскільки мала свої ключи, покликати на допомогу через відкритий балкон тощо. Але замість цього вона пішла на кухню, взяла ніж, повернулася до кімнати, де знаходився потерпілий, і нанесла йому удар ножем в область серця.

Згідно протоколу огляду місця події обстановка у кімнаті не свідчить про факт боротьби між потерпілим та обвинуваченою. А тому показання обвинуваченої про те, що потерпілий погрожував їй фізичною розправою не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і до уваги судом не беруться.

Той факт, що обвинувачена після того, як нанесла потерпілому удар ножем і останній впав на підлогу, вийшла з квартири та пішла до знайомої і знаходилась там до наступного дня, не викликавши потерпілому швидку медичну допомогу, підтверджує висновки суду про те, що умисел у обвинуваченої був спрямований на позбавлення життя потерпілого.

Про наявність у обвинуваченої ОСОБА_8 прямого умислу на вбивство потерпілого свідчить зокрема, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, а саме нанесення одного удару ножем в область грудної клітини ліворуч, від якого потерпілий помер на місці. Наносячи удар в життєво важливий орган грудну клітину потерпілого, обвинувачена діяла з прямим умислом, і заподіяння вказаного тілесного ушкодження знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Дослідженими в судовому засіданні доказами по справі встановлено, що через зловживання потерпілим спиртними напоями, між ним та обвинуваченою не раз виникали конфлікти, а тому відсутні підстави вважати, що між ними були хороші родинні відносини і в обвинуваченої був відсутній умисел на вбивство потерпілого

Суд вважає необґрунтованими показання обвинуваченої та її захисника про те, що обвинувачена захищалася від нападу потерпілого і діяла в стані необхідної оборони, зважаючи на наступне.

Згідно з положеннями статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Позбавлення життя не розглядається як таке, що вчинене на порушення цієї статті, якщо воно є наслідком виключно необхідного застосування сили для захисту будь-якої особи від незаконного насильства.

Необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Отже, стану необхідної оборони обов`язково має передувати суспільно небезпечне посягання на охоронювані законом права та інтереси, зокрема громадян, яке потребує свого негайного відвернення чи припинення і це посягання має бути: по-перше, раптовим для особи, яка захищається, по-друге, особа, яка захищається, є неготовою для його відбиття.

Доводи обвинуваченої про те, що вона захищалася і діяла у стані необхідної оборони не ґрунтуються на матеріалах справи і доказах, які досліджено судом.

З обставин справи вбачається, що ОСОБА_8 самостійно взяла ніж, і зайшовши в кімнату, клинком ножа, який вона тримала в правій руці, нанесла один удар потерпілому в область серця. Жодними матеріалами справи не підтверджується, що зі сторони потерпілого було небезпечне посягання, яке підлягало відверненню в даній конкретній обстановці.

При наведених обставинах обвинувачена не перебувала у стані необхідної оборони, про що свідчить відсутність знарядь нападу в руках потерпілого і самого нападу зі сторони потерпілого. Потерпілий не очікував таких дій зі сторони обвинуваченої, та зважаючи на раптовість нападу, фактично не мав змоги захищатися, коли обвинувачена нанесла йому удар.

На переконання колегії суддів, характер та послідовність дій, вчинених обвинуваченою, у своїй сукупності свідчать про те, що вона мала прямий умисел на позбавлення життя потерпілого, використавши знаряддя злочину, застосування якого призводить до смерті та про відсутність у даній ситуації як суспільно небезпечного посягання, яке вимагало свого негайного відвернення чи припинення, так і обов`язкових його ознак раптовості та неготовності для його відбиття, у зв`язку з чим правова оцінка скоєного обвинуваченою правопорушення відповідає встановленим фактичним обставинам його вчинення.

Натомість в судовому засіданні встановлено, що мотивом для позбавлення життя потерпілого слугувала сварка, яка виникла між потерпілим та обвинуваченою, яка повідомила що покине його та вилила горілку в раковину і спровокувала конфлікт, оскільки її дратував той факт, що потерпілий зловживав алкоголем та ображав її, застосовуючи силу. Обставини конфлікту свідчать про те, що ОСОБА_8 позбавила життя потерпілого саме на грунті особистих неприязних стосунків, які раптово виникли під час сварки.

Обвинувачена не заперечувала, що удар ножем, від якого настала смерть потерпілого, нанесла вона. Спрямованість ножового удару, значна сила, з якою він був нанесений та локалізація тілесного ушкодження свідчать про те, що обвинувачена діяла з умислом спричинення смерті потерпілому і досягла своєї мети.

За таких обставин дії обвинуваченої орган досудового слідства вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вона посягнула на життя людини, скоївши особливо тяжкий злочин.

Суд також враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, тяжкість заподіяних наслідків, особу винної та обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягнення з ОСОБА_8 на користь держави.

Запобіжний захід підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА :
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання - 10 (десять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою - залишити до набрання вироком законної сили.

Термін відбування покарання відраховувати з моменту затримання з 19 червня 2015 року.

Речові докази: 10 слідів пальців рук, 12 недопалків цигарок, 4 кухонних ножі, фрагмент простирадла, ліноліумна плитка, змив з раковини, змив речовини бурого кольору, волосина, зрізи нігтів з трупу ОСОБА_9 , мікрочастинки з долонів рук трупа ОСОБА_9 , зразки нігтьових пластин ОСОБА_18 , кухонний ніж, зразки волосся трупа ОСОБА_9 , зразки крові, слини, волосся ОСОБА_8 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів ОСОБА_19 (а.с. 124-126) знищити; мобільний телефон «Нокиа», майка, бриджі, жіночі черевики повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 736,56 грн. процесуальних витрат за проведення судової дактилоскопічної експертизи (а.с. 100, 106.)

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3