Справа № 1-7/2010
Номер провадження 1-7/2010
ВИРОК

іменем України

28 грудня 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого- судді Кравціва В.І.

при секретарі Лимар Л.І.,

з участю прокурора Коліщук З.М.,

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника потерпілих- адвокатів ОСОБА_4,

захисників-адвокатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10,

захисників ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,

ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,

підсудних ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,

ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про обвинувачення

ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого без реєстрації в с. Ралівка, провулок Відкритий, 4, Самбірського району, Львівської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, непрацюючого, військовонезобовязаного, раніше неодноразово судимого, останній раз 25.01.2007 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.357 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки,

ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, непрацюючого, військовонезобовязаного, згідно ст. 89 КК України не судимого,

ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, непрацюючого, військовонезобовязаного, несудимого,

ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, жителя ІНФОРМАЦІЯ_11, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, приватного підприємця, військовонезобовязаного, несудимого,

ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_13, жителя ІНФОРМАЦІЯ_14, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, непрацюючого, військовонезобовязаного, згідно ст. 89 КК України не судимого,

та ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_15, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_16 аАДРЕСА_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, працюючого охоронцем у ОСОБА_23 дільниці Комарнівського газопромислу газопромислового управління Львівгазвидобування, військовонезобовязаного, несудимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України,

встановив:

ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 за попередньою змовою з метою заволодіння чужим майном групою осіб 6 вересня 2007 року о 22 годині невстановленим мікроавтобусом марки Мітсубісі прибули в с. Сіде Самбірського району Львівської області. У салоні автомобіля особа, щодо якої справа виділена в окреме провадження, намалювала схему розташування кімнат у будинку № 35 по вул. Самбірській у цьому ж селі, де проживає подружжя ОСОБА_24. Здійснюючи свій злочинний умисел, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_21 та особа, щодо якої справа виділена в окреме провадження, одягнувши на голову заздалегідь підготовлені маски та рукавиці, підійшли до вказаного будинку, і висвердливши у перегородці пластикового вікна два отвори, відкрили його та проникли в будинок, де звязали руки і ноги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх сину ОСОБА_3, накрили їм голови килимом та подушками і почали наносити удари руками та ногами у різні ділянки тіла, вимагаючи вказати місце, де зберігаються цінності та гроші, чим заподіяли ОСОБА_2 і ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Під погрозами застосування фізичного насильства, що є небезпечним для життя і здоровя, потерпілі вказали місце у будинку, де знаходяться ювелірні вироби та гроші. Унаслідок таких дій підсудні заволоділи грішми в сумі 1 800 грн., трьома пляшками коньяку на суму 90 грн., півлітровою банкою чорної ікри вартістю 150 грн., ювелірними виробами із золота різного асортименту на суму 81 000 грн., всього на суму 83 040 грн., залишивши потерпілих звязаними, та з місця скоєння злочину скрилися.

Під час судового розгляду ОСОБА_17 винувати себе не визнав і показав, що з 6 на 7 вересня 2007 року він знаходився у себе вдома в с. Ралівка. 30 грудня 2007 року працівники міліції доставили його у ОСОБА_23 відділ міліції, де він під тиском працівників міліції написав явку з повинною та пояснення про участь у розбійному нападі на сімю ОСОБА_24. Про всі написані обставини вказаного розбійного нападу, йому стало відомо під час проведення очної ставки між ним та ОСОБА_21 Про даний злочин він також чув від ОСОБА_18, коли той розмовляв з ОСОБА_19 у своїй квартирі в м. Дрогобичі про те, що хтось обікрав чоловіка на прізвисько Золотий та викрали багато золота. Із ОСОБА_18, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 був знайомий, ОСОБА_21 знав лише з вигляду, а з ОСОБА_25 та ОСОБА_22 ніколи знайомий не був. Однак, підтвердив, що показання, які він давав як свідок під час провадження досудового слідства, відповідають дійсності і давав їх добровільно. ОСОБА_24 підтвердив той факт, що 02.01.2008 року його оглядав судово-медичний експерт і він не заявив експерту про походження садна на грудній клітці, хоча із експертом був сам. Крім того показав, що коли 01.01.2008 року його вели оперативні працівники карного розшуку на допит як підозрюваного до слідчого Чихляєва А.П., то тиску на нього не чинили.

Підсудний ОСОБА_18 також винуватим себе не визнав і показав, що 6 вересня 2007 року о 17 годині він з ОСОБА_19 по телефону домовилися провести час із знайомими дівчатами ОСОБА_26 та ОСОБА_27 у його, ОСОБА_18, квартирі. Приблизно о 20 год.30 хв. ОСОБА_19 приїхав із вказаними дівчатами із с. Пиняни Самбірського району на автомобілі Шкода білого кольору. ОСОБА_28 відкрила їм вхідні двері, які були закриті на замок із середини. Весь вечір і ніч вони провели у його квартирі. Як відвозили дівчат, не памятає. Зранку він проснувся від стуку сусіда у двері, так як затопив його холодною водою. Із ОСОБА_26 він часто спілкувався по телефону і не тільки тоді, коли зустрічалися. Із ОСОБА_20 у нього були спільні інтереси по бізнесу, із ОСОБА_21, ОСОБА_17, ОСОБА_22 та ОСОБА_19 знайомий протягом тривалого часу, а ОСОБА_25 знав лише як сусіда по селу Сіде Самбірського району, ніколи з ним ніяких справ не мав. Про те, що його оголошено в розшук, йому нічого відомо не було і тому від правоохоронних органів не скривався. Із 10.01.2008 року по 06.03.2008 року він знаходився у своєї тітки ОСОБА_29 у с. Ковирці Пустомитівського району Львівської області. Звідти вирішив поїхати в Італію до свого батька, котрий тяжко захворів. 6 березня 2008 року він придбав квитки на літак, а 08.03.2008 року в аеропорту Бориспіль його було затримано працівниками міліції. Підтвердив той факт, що літом 2007 року ОСОБА_19 розбив його автомобіль і заподіяну шкоду йому частково відшкодував у сумі 3 800 доларів США, а решту не відшкодував.

Під час судового розгляду ОСОБА_19 винуватим себе не визнав та показав, що 6 вересня 2007 року він встановлював вікна, але не може пригадати за якою адресою. Після обіду домовився з ОСОБА_18 провести час із ОСОБА_26 та її товаришкою. За дівчатами він, ОСОБА_19, їздив в с. Пиняни разом із ОСОБА_30, котрий був за кермом свого автомобіля. По телефону домовились з ОСОБА_18, що той буде їх чекати на заправці Окко на вул. Самбірській в м. Дрогобичі. Дівчат забрали біля 21 години. Приїхавши в м. Дрогобич, він, ОСОБА_19, пішов купляти продукти харчування, спиртне і після цього вони пішли на квартиру до ОСОБА_18 ОСОБА_30 сказав, що ставить машину на стоянку і більше ніде не поїде. Після 23 години він, ОСОБА_19, відлучився від компанії та пішов на зустріч із ОСОБА_31, котрий до нього телефонував на мобільний телефон і запрошував прийти у бар Скорпіон, але він відмовився. Зустрілися вони біля магазину Магнат. Після зустрічі він повернувся у квартиру ОСОБА_18 О 3 годині дівчата сказали, що їм потрібно їхати додому. Тоді вони пішли до нього додому, де він, ОСОБА_19, залишився вдома, а його батько відвіз їх у с. Пиняни. ОСОБА_18 поїхав із ними. На наступний день до нього подзвонив ОСОБА_18 і розповів про затоплення квартири сусідів. ОСОБА_25 він не знав, перший раз побачив його на очній ставці. ОСОБА_17 бачив один раз у квартирі ОСОБА_18, що він там робив, йому, ОСОБА_19, не відомо. Знайомий був лише з ОСОБА_22, ОСОБА_20 і ОСОБА_21 Підтвердив той факт, що влітку 2007 року він розбив автомобіль ОСОБА_18, однак заперечив, що з цього приводу ОСОБА_18 мав до нього претензії. Відшкодуванням шкоди займались батьки. Крім того показав, що 7 січня 2008 року до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_18 та повідомив, що працівниками міліції затримано ОСОБА_22 і ОСОБА_20, про причину затримання нічого не повідомив. Згодом, у середині січня 2008 року до нього на мобільний телефон знову подзвонив ОСОБА_18 та попросив, щоб він, ОСОБА_19, передав йому гроші автобусом у м. Івано-Франківськ. Однак, він, ОСОБА_19, відмовився це зробити і ОСОБА_18 до нього більше не дзвонив. 6 лютого 2008 року працівники міліції доставили його у ОСОБА_23 відділ міліції, де під тиском зі сторони працівників міліції, котрі застосували до нього фізичне насильство і заподіяли тілесні ушкодження, написав явку з повинною та дав показання щодо своєї причетності до розбійного нападу на подружжя ОСОБА_24 у с. Сіде Самбірського району. Текст, викладений у його показаннях, був продиктований працівниками міліції.

Підсудний ОСОБА_20 винуватим себе не визнав та показав, що не може пригадати, де знаходився 6 вересня 2007 року, але участі у розбійному нападі на сімю ОСОБА_24 у с. Сіде Самбірського району він не вчиняв. Із ОСОБА_18 у нього були спільні інтереси по бізнесу, з ОСОБА_19, ОСОБА_17 ОСОБА_22 і ОСОБА_21 він був знайомий, а про ОСОБА_25 вперше почув від працівників міліції. Із ОСОБА_22 відносини залишилися недобрі через те, що той позичав у нього гроші і не хотів їх вчасно повернути. 30 грудня 2007 року він був доставлений у ОСОБА_23 відділ міліції працівниками міліції, котрі чинили на нього фізичний тиск, щоб він написав явку з повинною та дав показання щодо своєї участі у нападі на сімю ОСОБА_24. Ювелірні вироби, які були вилучені під час обшуку у нього вдома в с. Лішня Самбірського району, підкинули працівники міліції.

ОСОБА_21 під час судового розгляду винуватим себе не визнав та показав, що злочину, який йому інкримінують, не вчиняв. Просив не брати до уваги показання, які він давав на досудовому слідстві, оскільки вони були дані під тиском працівників міліції, що побої йому почали наносити після впізнання його ОСОБА_25, котрий вказав на нього як на учасника розбійного нападу на сімю ОСОБА_24, але під час огляду його судово-медичним експертом ОСОБА_32 не заявляв, що працівники міліції нанесли йому тілесні ушкодження. Слідчий Чихляєв А.П. перед допитом його, як підозрюваного, розяснював йому право мати захисника, але від участі захисника він відмовився. На очній ставці з ОСОБА_20 був присутній його, ОСОБА_21, захисник. Скарги на дії працівників міліції почав писати, коли у нього вже був інший захисник. Підтвердив, що прізвисько його Чірік. Із ОСОБА_18, ОСОБА_22, ОСОБА_17, ОСОБА_20 і ОСОБА_19 він знайомий, ОСОБА_25 раніше не знав.

Підсудний ОСОБА_22 винуватим себе також не визнав і показав, що 6 вересня 2007 року, приблизно з 20 год., він знаходився зі своєю дівчиною ОСОБА_33 На той час у нього мобільного телефону не було, так як його хтось у нього викрав, і він з домашнього телефону передзвонив на мобільний телефон ОСОБА_33 та домовився з нею про зустріч. До неї на вул. Східну, 76 в м. Самборі він приїхав на автомобілі свого батька марки Волга і вони до 24 год. сиділи в автомобілі біля її будинку. Потім він поїхав до себе додому і загнав автомобіль у гараж. Додому прийшов приблизно о 00 год. 30 хв., двері квартири йому відчинив батько. Із ОСОБА_18, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 він був знайомий, ОСОБА_21 знав з вигляду, а ОСОБА_25 та ОСОБА_17 не знав. Золотий ланцюжок, який вилучили в нього вдома під час обшуку, підкинули працівники міліції.

Однак винуватість ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у розбої з проникненням у житло сімї ОСОБА_32, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах ґрунтується такими доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_1 про те, що 6 вересня 2007 року у вечірній час він, його дружина ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 знаходилися у своєму будинку по вул. Самбірській, 35 у с. Сіде Самбірського району. Син перебував у своїй кімнаті на другому поверсі, а дружина у спальні на першому поверсі. Приблизно о 22 год. 50 хв. він, ОСОБА_32, знаходячись у спальні, де спала дружина, почув шум зі сторони ванни, яка знаходиться на першому поверсі будинку, так як двері у ванну були відчинені. Він вийшов у коридорчик, який освітлювався, і підійшовши до ванни, почув звук жалюзів із вікна. Із ванни вибігло двоє невідомих у масках, які повалили його на підлогу. Він впав на живіт і вони, вивернувши йому руки назад, наділи наручники. Знаходячись на підлозі, він встиг побачити, що у ванну через вікно проникли приблизно 3-4 особи, всі вони були в однакових масках з прорізами для очей та рота, і у той час перших двоє накинули йому на голову килим з підлоги. Після цього до нього підбіг ще один нападник і шнурком звязав йому ноги. Біля нього залишився один нападник, який притиснув коліном його плечі, а всі решта побігли в будинок. Приблизно через 2-3 хвилини погасло світло і тоді до нього підійшов один із нападників, зняв з нього килим та стягнув з лівої руки золоту каблучку, потім другу золоту каблучку та золотий браслет з правої руки, а з шиї зняв золотий ланцюжок із золотим хрестиком. У цей час другий нападник тримав руками його голову. Після того до нього підбігли ще двоє та один із них почав питати де знаходиться сейф, на що він, ОСОБА_32, відповів, що сейфа в нього немає, за що отримав удар ногою в груди. Через декілька хвилин до нього знову підбігли нападники, зняли килим і наділи на голову капюшон від куртки, обмотали його майкою, яку взяли із шафи та почали наносити удари ногами по голові, при цьому вимагаючи гроші та погрожуючи відрубати сину пальці. Тоді він, ОСОБА_32, відповів, що гроші можуть бути лише в сумці, яка знаходиться на кухні, і вони пішли на кухню. Коли повернулись, то продовжили наносити удари ногами по голові, один із них почав лити на його голу спину якусь рідину, від чого сильно запекла спина і він закричав, після чого вони полили йому на спину воду. Потім знову накинули йому на голову килим та зняли наручники і заламали руки назад та звязали їх шнурком і занесли його у котельню та закрили за ним двері, звідки його випустили дружина та син. Нападники знаходились у його квартирі до півтора години. Із заявою в міліцію він зразу не звертався, так як нападники погрожували, що його дочка навчається та може пропасти і дані погрози сприймав реально, намагався знайти нападників самотужки. Лише після того, як ОСОБА_25 зізнався, то він написав заяву в міліцію, прізвища ОСОБА_18 і ОСОБА_25 не вказував, тому що не був впевнений в їх участі у нападі на нього. Переконався тоді, коли ОСОБА_25 все розповів у його присутності в кабінеті першого заступника начальника міліції, а саме, що його заставили, назвав ОСОБА_18 і ще двох, кого саме не памятає. ОСОБА_24 потерпілий ОСОБА_1 показав, що ОСОБА_18 впізнав по тілобудові в той момент, коли з нього стягнули килим і голову опустили вниз, а один із нападників освітлював його ліхтариком. Нападники добре орієнтувалися в будинку. Дві його собаки-вівчарки в день нападу знаходилися на задньому подвірї. Перед нападом не чув, щоб собаки гавкали, тому що до будинку не чути. ОСОБА_24 не чув як свердлили отвори у вікні ванни, тому що це вікно знаходиться через дві кімнати і коридор, а лише почув, коли відкривали вікно. Під час проведення відтворення з участю ОСОБА_25 він був присутній і той все розповідав, а саме звідки витягував гроші, як проникли в будинок, де він знаходився, що сумка з грішми була у кухонному кутку. ОСОБА_25 розповідав, що гроші забирав він. Працівники міліції на нього тиск не чинили, не підказували, він добровільно все розповідав. Були присутні поняті. ОСОБА_24 ОСОБА_1 показав, що ОСОБА_21 знає візуально, як товариша ОСОБА_18 Під час проведення відтворення ОСОБА_21 показував у якому саме місці перелазив через огорожу та що у будинок він не заходив. На ОСОБА_21 ніхто тиск не чинив, не підказував, були присутні двоє понятих. Крім тих речей, які були зняті з нього під час нападу, більш детальний перелік викраденого майна знає його дружина ОСОБА_2

Показаннями потерпілої ОСОБА_2 про те, що 6 вересня 2007 року після 17 години вона із сином та чоловіком знаходилися у своєму будинку. На вулиці був сильний вітер і падав дощ. Приблизно о 21 год. син пішов спати у кімнату, що знаходиться на другому поверсі, а вона біля 21 год. 30 хв. лягла спати у спальні на першому поверсі і, приблизно о 22 год. 30 хв., прокинулася від стуку у двері спальні, її чоловіка у ліжку не було. У спальню ввірвалися четверо осіб у масках на голові, одягнуті в темний одяг, на собі мали чорні куртки, на руках рукавиці чорного кольору, були взутті у кросівки. Вона це добре розгледіла, так як у кімнаті світилося світло. Один із них відразу кинувся до неї та схопив руками за шию, а другий почав звязувати шнурком її ноги при цьому сказав: Це звичайне пограбування!. Після того до неї підбіг третій нападник і вдарив її декілька разів кулаками в обличчя та запитав: Хто ще вдома?. Вона сильно налякалася і відповіла, що син знаходиться на другому поверсі. Один з нападників до другого сказав, що вже одного положили, після чого біля неї залишились ті двоє, що перші накинулися, звязали шнурком руки спереду. Решта нападників вибігли з кімнати і побігли на другий поверх. Через 2-3 хвилини вимкнулося світло і нападники накрили її голову подушкою. У них були ліхтарики-запальнички. Вона почала просити, щоб зняли подушку, так як не мала чим дихати. Один із них, пізніше вона його впізнала по руках під час проведення предявлення осіб для впізнання, що це був ОСОБА_19, зняв подушку та запитав чи дати їй таблетки. Вона попросила, щоб приніс із ванни таблетки Нітрогліцерин. Він, не питаючи, де знаходиться ванна кімната, побіг і приніс таблетки. Тим часом, з другого поверху прибіг один із нападників і почав знову бити її руками по голові і питав, де є сейф, євро та долари. Били її приблизно одну годину. ОСОБА_25 тоді вона не впізнала, лише чула його голос, але не могла цього припустити. В одній постатті було щось знайоме, згодом, коли все співставила, то зрозуміла, що це був ОСОБА_25 і тому зробила такий висновок. Під час нападу він був неспокійний. Вона відповідала, що сейфу у них немає. Після того з неї почали знімати вироби із золота, а саме з лівої руки браслет, з шиї золоте кольє, золотий ланцюжок з хрестиком, підвіску, а з рук шість золотих перстенів. Золоті вироби з неї знімав невідомий хлопець, низького росту, худорлявої тілобудови. Сережки вона встигла зняти з вух і закинути за ліжко. Після цього один із них знову почав говорити до неї, що якщо не скаже, де є сейф, то відріжуть чоловікові палець. ОСОБА_24, їй погрожували зґвалтуванням і натякали на те, що в неї є гарна дочка. Дані погрози вона сприйняла реально. У той момент її чоловік почав сильно кричати зі сторони коридору. Відразу ж прибіг один із нападників і сказав, що немає сейфу, а є схованка, так як йому сказав син. Тоді вона відповіла, що дійсно є схованка під сходами. Після цього зайшов нападник середнього зросту, тримаючи в руках поліетиленовий пакет білого кольору, і заявив, що зараз її будуть душити, якщо не скаже, де є її сумка. Вона відповіла, що сумка знаходиться на кухні. Потім почула сильний стук із коридору та попросила у нападників, щоб відізвався чоловік. Один із них крикнув, щоб той відізвався і її чоловік крикнув: ОСОБА_2 все нормально!. Забравши золоті вироби, нападники пішли з будинку. Коли виходили, то заявили, щоб не писала заяву в міліцію, тому що має ще дочку. Вона почала кричати, щоб чоловік відкликнувся і він відізвався та сказав, що все добре і знаходиться в котельні. Тоді вона, будучи звязаною, дійшла до кухні, ножем перерізала шнурки на ногах і руках. На годиннику була приблизно 2 год. 30 хв. Після того вона побігла нагору до сина, котрий був звязаний тренажерними шнурами, лежав у кімнаті на ліжку, накритий курткою. Вона його розвязала і разом побігли вниз до чоловіка. Син, взявши викрутку, відкрив двері котельні та визволив звідтам чоловіка, котрий також був звязаний і на плечах мав опік. Вона зателефонувала до дочки, щоб та передзвонила до сусідки ОСОБА_34 і попросила, прийти до них додому. ОСОБА_34 прийшла зі своїм чоловіком і бачила, що речі з шафи викинуті. При більш детальному огляді квартири, вони виявили, що нападники на столі на кухні залишили свою запальничку з вмонтованим ліхтариком. На барній стойці, яка розташована біля її спальні, залишили розкриту, недопиту пляшку коньяку Гринвіч та розкриту, недопиту пляшку грузинського вина, штопор для відкривання пляшок, який до нападу знаходився у шухляді на кухні. Було видно, що нападники брали продукти, які знаходилися у холодильнику. ОСОБА_24 при огляді квартири було виявлено, що нападниками викрали: золоте кольє; 2 золоті ланцюжки з хрестиком; золотий браслет; 5 золотих кілець; одну пару золотих сережок; золотий ланцюжок; 2 золотих хрестики; 2 золоті браслети; 2 золоті каблучки; золоту каблучку; чоловічий годинник із золота; жіночий годинник із золота; 8 пар золотих сережок; комплект кольє з браслетом; золоту чоловічу каблучку; 3 золоті жіночі каблучки; 6 золотих обручок; кольє з браслетом; одну пару золотих сережок з діамантом; одну пару золотих сережок; золотий жіночий браслет з каменем; 5 золотих жіночих каблучок; 2 золоті зубні коронки. Золоті вироби знаходилися в салатниці на кухні та в салатниці у тайнику. Коли проводився огляд місця події, то слідчий про тайник під сходами не запитував і тому вона його не показувала. Під час досудового слідства про вагу ювелірних виробів та ціну золота вказувала приблизно, чеків на золоті вироби немає, були золоті вироби, що виготовлені на замовлення, лишніх золотих виробів не дописала, тільки могла щось забути, хоча спочатку заявила, що у неї було викрадено ювелірні вироби на суму 16 000 доларів США, що відповідало дійсності. Крім того, було викрадено три пляшки коньяку Гринвіч вартістю 30 грн. за одну пляшку, одну півлітрову банку чорної ікри вартістю 150 гривень, гроші в сумі 1 800 гривень, а також нападниками пошкоджено та знищено 3 мобільні телефони: мобільний телефон її сина марки Нокіа 6030 вартістю 500 грн., мобільний телефон її чоловіка марки Нокіа 6070 вартістю 800 грн. та її мобільний телефон марки Самсунг Е350 вартістю 1 500 грн. У рамі вікна у ванні виявили два отвори. Розбійний напад був вчинений з четверга на пятницю, а в неділю, коли до них прийшов ОСОБА_25, то чоловіка телефон появився на шафі, мобільний телефон сина через 3 місяці за диваном. Про вчинений напад вона розповідала тільки своїй матері та матері чоловіка, тобто бабі ОСОБА_25 Наприкінці жовтня-на початку листопада 2007 року ОСОБА_25 з її сином були у м. Самборі і коли повернулися, то ОСОБА_25 був напідпитку, зайшов до них у будинок. Вона зробила каву, він сів і почав плакати. Це було на кухні, при цьому був присутній чоловік та син. ОСОБА_25, плачучи, почав говорити, що його били і признався, що був учасником розбійного нападу на їхній будинок. Однак, більше у нього вони нічого не запитували, так як він був у нетверезому стані. Зранку, коли ОСОБА_25 прокинувся, вона запитала його, чи памятає про що говорив і він відповів, що памятає. Більше у нього вона нічого не розпитувала і він пішов додому. ОСОБА_24 потерпіла ОСОБА_2 показала, що під час предявлення речей для впізнання вона впізнала кросівки ОСОБА_25, у яких він був взутий, коли стояв біля неї у спальні, та впізнала дві куртки, у які були одіті нападники, і золотий браслет, так як він був із комплекту, до якого входили сережки, які вона встигла викинути.

Крім того потерпіла ОСОБА_2 показала, що була присутня при відтворенні у її будинку і ОСОБА_25 під час відтворення добровільно розказував і показував про обставини вчинення ним разом із іншими співучасниками злочину, навіть розказував, що їли вони фарширований перець і тушене мясо і це відповідало дійсності, так як вона це виявила після розбійного нападу. Ніхто на нього, як і на ОСОБА_21 тиску не чинив. Заперечила, що бачила ОСОБА_19 до предявлення осіб для впізнання, так як під час того як його привезли на відтворення до її будинку автомобіль знаходився на відстані 5-10 метрів від неї, на подвіря не заїжджав і його з машини не виводили та хто там знаходився вона не бачила. ОСОБА_19 під час предявлення осіб для впізнання був одягнений у чорний костюм, а не в шортах і майці, як він заявляє про це в суді.

Показання потерпілого ОСОБА_3, даними під час провадження досудового слідства про те, що 6 вересня 2007 року після 17 години він разом з батьками знаходився у їх будинку і, приблизно о 22 годині, пішов спати у свою кімнату, яка знаходиться на другому поверсі. Прокинувся він від шуму, так як хтось біг по сходах з першого на другий поверх. У кімнату забігло троє невідомих, одягнутих у чорні спортивні костюми, чорних масках на голові з вирізами для очей та рота, на руках у них були рукавиці. Один з нападників крикнув до нього: Міліція! Лежати!. У кожного з них у руках був ліхтарик. Вони втрьох накинулися на нього та почали бити руками, ногами та гумовою палицею у різні ділянки тіла та по голові. Потім, загнувши руки назад, шнурком звязали їх і відразу ж почали знімати з нього вироби із золота. Один з нападників зірвав з шиї золотий ланцюжок, другий - з лівої руки золотий браслет та з пальця лівої руки зняв золоту каблучку. Після цього, знявши із спортивного масажера шнур, звязали ноги. З тумбочки забрали його мобільний телефон марки Нокіа 6030. Один із нападників почав вимагати вказати де гроші, погрожуючи відрубати його батькам пальці. Він, налякавшись погроз, сказав, що покаже їм схованку, де зберігаються гроші. Нападники розвязали йому ноги і повели його, куди він вказував. На сходовій клітці вже стояло четверо невідомих нападників, які також були в однакових масках, у рукавицях та в чорному одязі і чорних кросівках. Він показав їм схованку, яка знаходилась між першим і другим поверхом на сходовій клітці. Після того ті самі три особи відвели його до кімнати, кинули на ліжко, звязали ноги разом з руками та накинули на голову шкіряну куртку, яку витягнули з шафи. Він чув як з кімнати всі вийшли. Коли у будинку стихло, до нього з першого поверху прибігла мати, котра його розвязала і вони пішли на перший поверх. Батько був закритий у котельні, дверний замок був зламаний. Тоді він взяв викрутку та відкрив свого батька. Світла в будинку не було і тому вони світили свічкою. За медичною допомогою у лікарню ні він, ні його батьки не звертались. У міліцію з приводу вчиненого нападу також ніхто не звертався. Наприкінці жовтня 2007 року він з ОСОБА_25 після розпивання спиртних напоїв прийшли до нього, ОСОБА_24, додому, де ще випили пляшку горілки. Тоді ж на кухні знаходилися його батьки. ОСОБА_25 сильно спянів і почав плакати та заявив: Вуйку, мене били, сильно били, мене заставили!. На запитання його матері, чи він був вдома під час нападу, ОСОБА_25 відповів, що був. Більше у нього нічого не розпитували, він відвів ОСОБА_25 до своєї кімнати і там поклав спати. Зранку наступного дня мати запитала його чи він все памятає, що вчора говорив, на що ОСОБА_25 відповів, що все памятає і тоді пішов додому. Після цього випадку ОСОБА_25 до них додому більше не приходив (т. 3 а.с.18-20).

Свідок ОСОБА_35 показав, що незважаючи на погіршення відносин із сімєю ОСОБА_24 через бізнес, які виникли через місяць-два після розбійного нападу, він дає обєктивні, правдиві показання. Так, він є сусідом ОСОБА_24 і відстань між їхніми будинками становить 150-200 метрів. Вночі 7 вересня 2007 року між 2 і 4 годиною до нього на мобільний телефон зателефонувала дочка ОСОБА_3 і повідомила, що у її батьків неприємності, щоб він, ОСОБА_23, прийшов до них, батько собак закрив, а ворота відкриті. Він, ОСОБА_35, разом із дружиною через півгодини прийшли до ОСОБА_24. Вулиця була після дощу. На подвірї їх зустрів ОСОБА_1, котрий був одягнутий у футболку і спортивні штани. Вони зайшли на кухню і ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розповіли, що через вікно у ванній кімнаті вдерлися нападники, вони були у масках і забрали гроші, золоті вироби, навіть те, що на них було. Скільки було нападників не памятає. ОСОБА_1 показував йому вікно у ванній кімнаті, через яке нападники проникли у дім, на ньому було видно ззовні отвір у рамі вікна. У цю ніч собаки ОСОБА_24 були закриті, тому що завжди вони бігають спереду по подвірю і до будинку неможливо зайти, а вікно ванної кімнати знаходиться ззаду, біля цього вікна собаки не бігають, підійти до нього можна через огорожу. Коли він, ОСОБА_23, лягав спати, то світла не було, його не стало десь о 22-23 годині. Про те, що пограбування сімї ОСОБА_24 було раніше він не чув.

Свідок ОСОБА_34 показала, що вночі 7 вересня 2007 року вона з чоловіком прийшла у будинок до ОСОБА_24, так як до них телефонувала їх дочка, і ОСОБА_2 розповідала, що нападників було 5-6 чоловік, не було світла, ОСОБА_3 знаходився у своїй кімнаті, а ОСОБА_2 - у своїй, ОСОБА_1 почув стук і вийшов, до ОСОБА_2 забігло 1-2 чоловіки, які її звязали. Під час розмови вони сиділи на кухні при свічці. На руках в ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були сліди від шнурів. До ОСОБА_36, матері ОСОБА_18, вона, ОСОБА_23, не дзвонила. Через кілька днів після пограбування ОСОБА_24 ОСОБА_36 прибігла до неї, плачучи, і розповіла, що прийшла до ОСОБА_24 поспівчувати, а вони заявили, що її син ОСОБА_37 там був та сказала, що при цій розмові у ОСОБА_24 були присутні ОСОБА_3, ОСОБА_1 лежав на кутку, а також ще були ОСОБА_38 і ОСОБА_25

Свідок ОСОБА_38 показала, що 8 вересня 2007 року прийшла в магазин до ОСОБА_24, щоб привітати ОСОБА_2 з ОСОБА_39 і побачила на них тілесні ушкодження. Зокрема, у ОСОБА_3 були шрами від того, що його звязували, ОСОБА_1 був дуже побитий, підняв майку і показав опік на спині, повідомивши, що йому на плечі лили кислоту. Більше він нічого не говорив. ОСОБА_2 повідомила, що вночі з четверга на пятницю було здійснено на них напад та детально описала як це відбувалося. ОСОБА_40 ОСОБА_2, зміст якої передала свідок ОСОБА_38, відповідає показанням потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_24 ОСОБА_2 розповідала їй, що біля неї було 2-3 хлопців та, що в будинку міг бути ОСОБА_25 і ОСОБА_18. Крім того свідок показала, що 15 або 16 вересня 2007 року вона, Петрова, прийшла допомогати ОСОБА_2 прибирати у будинку. ОСОБА_25 тоді у них не було. Вони закінчили прибирати і о 20 годині прийшла ОСОБА_36 і сказала, що ще не заходила раніше ОСОБА_24 поспівчувати, так як не мала часу, почала розпитувати про розбійний напад на них. ОСОБА_2 шукала банку з ікрою і, не знайшовши, сказала, що вкрали ще ту банку з ікрою. ОСОБА_1 вийшов подивитись за ікрою у гараж, а ОСОБА_2 сказала до ОСОБА_36: Мені здається, ОСОБА_36, що твій син тут сто процентів був. ОСОБА_36 почала заперечувати і плакати, чому вона наговорює на її сина. У цей час зайшов ОСОБА_1 і ОСОБА_36 посиділа ще 5 хвилин та пішла додому. Через 20 хвилин зателефонував чоловік ОСОБА_36 і запитав, чого ОСОБА_2 наговорює на сина ОСОБА_36 і чому рознервувала її. Розмова по телефону тривала до 10 хвилин. ОСОБА_2 про ОСОБА_25 у присутності ОСОБА_36 нічого не казала. Про нього ОСОБА_2 розповідала десь день-два після того, але при яких це було обставинах, не може пригадати. Ствердила, що ОСОБА_2 розказувала їй ще до приходу ОСОБА_36 про те, що ОСОБА_18 був при пограбуванні. Пізніше ОСОБА_2 їй розказала, що ОСОБА_25 теж брав участь у розбійному нападі і він сам признався після того, як повернувся із ОСОБА_3 із дискотеки.

Свідок ОСОБА_41 показав, що через два тижні після розбійного нападу на сімю ОСОБА_24 вони були в нього у гостях і розповідали як відбувалося пограбування. ОСОБА_2 сказала, що ніби впізнала його зятя, ОСОБА_22, але він, ОСОБА_41, не міг припустити, що ОСОБА_22 може на таке піти. У ОСОБА_1 був слід на спині, біля лопаток, від опіку, а у ОСОБА_2 - синці від ударів на нижній частині рук, на кистях. ОСОБА_2 також розповідала, що був такий високий нападник, як ОСОБА_18. Тоді, він їм сказав, чого вони відразу не звернулися у міліцію. Однак, потерпілі відповіли, що нападники їх застерегли, що буде гірше. Пізніше він був у магазині ОСОБА_24 і вони йому розповіли, що їх племінник ОСОБА_25 признався у вчиненому розбійному нападі на них. ОСОБА_24 свідок ОСОБА_41 показав, що дійсно на Різдвяні свята він розповідав ОСОБА_24, що бачив у ОСОБА_22 шапку чорного кольору з прорізами на очі та рот, яку знайшов у його автомобілі. Він запитав у ОСОБА_22, що то таке, на що той відповів, що це дівчат лякати. Про цей факт він розповів батькові ОСОБА_22, котрий відповів, що треба з друзями розривати. Маску бачив у 2005 році.

Із протоколів відтворення обстановки та обставин події від 13.01.2008 року вбачається, що потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розповіли детально про обставини вчинення на них нападу та показали їх місце знаходження під час нападу, місце розташування та дії нападавших, а також місце, звідки були викрадені ювелірні вироби та інші речі (т. 1 а.с.255-257, 258-262).

Із висновку судово-медичної експертизи від 09.01.2008 року вбачається, що у ОСОБА_2 було виявлено рубець на передній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, який утворився на місці зажившої рани, від дії предмету з обмеженою поверхнею, можливо в час та при обставинах вказаних потерпілою і відноситься до легких тілесних ушкоджень (т. 4 а.с. 76-77).

Із висновку судово-медичної експертизи від 09.01.2008 року відомо, що у ОСОБА_3 було виявлено рубець на боковій поверхні шиї справа, рубець на лівому променево-запястному суглобі по боковій поверхні в ділянці основи 5-го пальця, які утворились на місці заживших глибоких саден, від дії предмету з обмеженою поверхнею, можливо в час та при обставинах вказаних потерпілим і відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 4 а.с. 93-94).

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 09.01.2008 року у ОСОБА_1 виявлено рубці на задній поверхні грудної клітки справа, які утворились на місці заживших ран, внаслідок хімічного опіку невідомою речовиною, можливо в час та при обставинах вказаних потерпілим і відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоровя (т. 4 а.с.110-111).

Судово-медичний експерт пояснив, що під час огляду потерпілого ОСОБА_1 було виявлено рубці на задній поверхні грудної клітки справа, які утворились на місці загоївшихся ран. Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_1 внаслідок хімічного опіку він описав у висновку зі слів самого потерпілого та з постанови про призначення судово-медичної експертизи. Ствердив, що це не могли бути термічні опіки. По рубці можна встановити, що при отриманні опіків потерпілий був у горизонтальному положенні. Рубець утворюється на 7 день. Механізм утворення співпадає із поясненнями потерпілих, так як потьоків немає. Від цього опіку не міг наступити больовий шок.

Із протоколу огляду місця події від 01.12.2007 року та протоколу додаткового огляду місця події від 02.01.2008 року відомо, що будинок сімї ОСОБА_24 розташований по вул. Самбірській, 35 в с. Сіде Самбірського району Львівської області і складається з двох поверхів. Вікно ванної кімнати знаходиться з тильної сторони від головного входу та подвіря будинку і виходить в сторону незавершеного будівництвом будинку. У рамі вікна виявлено два отвори, які зашпакльовані. Присутній при цьому ОСОБА_1 пояснив, що ці два отвори були висвердлені під час розбійного нападу і пізніше ним зашпакльовані. ОСОБА_1 під час огляду місця події показав місце на кухні, де знаходилася сумка, із якої були викрадені гроші, сервант та барну стійку на першому поверсі, звідки було викрадено ювелірні вироби (т. 1 а.с. 4-13, 138-140).

Із висновку судово-трасологічної експертизи від 10.02.2010 року вбачається, що на зовнішній стороні віконної рами (на вертикальній перегородці) вікна у ванній кімнаті будинку № 35, що по вул. Самбірській у с. Сіде Самбірського району Львівської області є пошкодження у вигляді двох наскрізних отворів, які утворились послідовно внаслідок дії ріжучого предмету циліндричної форми діаметром приблизно 11 мм (свердло) при його обертально-поступальному русі від зовнішньої сторони вікна до середини (свердління). Використовуючи отвір № 2 у рамі, можливо відчинити ліву стулку вікна, для чого в даний отвір необхідно ввести продовгуватий твердий предмет (в перерізі менший за розмір отвору) і здійснити натискання на верхню частину ригеля стулки, перемістивши його вниз приблизно на 2 см в крайнє нижнє положення. На момент проведення експертизи запірний механізм вікна у ванній кімнаті в будинку № 35, що по вул. Самбірській у с. Сіде Самбірського району Львівської області є комплектним (усі конструктивно передбачені елементи присутні) та працездатним (забезпечує функціонування передбачене конструкцією), незворотних деформацій або руйнування (зламу) елементів запірного механізму вікна немає. Необхідно зауважити, що під час відкривання вікна вищенаведеним способом, використовуючи отвір № 2 у рамі, незворотних деформацій або руйнування (зламу) елементів запірного механізму вікна не відбувається.

Підсудний ОСОБА_25 показав, що злочину, який йому інкримінують, не вчиняв. Однак, перед судовими дебатами зробив заяву про те, що брав участь у розбійному нападі на сімю ОСОБА_24, в якому брало участь ще 6-7 незнайомих йому осіб, котрі були в масках. Просить не брати до уваги показання, які давав під час досудового слідства, оскільки вони були дані під тиском працівників міліції. Із скаргами в прокуратуру на дії працівників міліції та за медичною допомогою не звертався. На предявленні обвинувачення та під час допиту як обвинуваченого 01.02.2008 року був зі своїм захисником. ОСОБА_24 показав, що слідчий Чихляєв А.П. на нього тиск не чинив і перед цим допитом ніхто з працівників міліції його не залякував. У день, коли йому предявляли обвинувачення, у міліцію приїжджав із своїм захисником. Підтвердив, що явку з повинною писав сам власноручно. Після дачі пояснень разом із своєю матірю заходив до начальника ОСОБА_23 відділу міліції, котрому підтвердив свої зізнавальні показання. Після впізнання ОСОБА_21 за порадою начальника карного розшуку ОСОБА_23 відділу міліції ОСОБА_42 проживав у своєї тітки ОСОБА_43 у м. Самборі. Під час проведення впізнання ним ОСОБА_20 слідчий Чихляєв А.П. закликав його в кабінет, при цьому йому не говорив, де сидить ОСОБА_20 ОСОБА_44 слідча дія була зупинена, так як у кабінет зайшов начальник міського відділу міліції ОСОБА_45, котрий був присутній при ній до кінця. ОСОБА_24 слідчий не розповідав йому, ОСОБА_25, де сидить ОСОБА_46 та ОСОБА_22, коли проводились аналогічні слідчі дії.

Однак, будучи допитаний 1 лютого 2008 року як обвинувачений, ОСОБА_25 показав, що 6 вересня 2007 року, приблизно о 20 год., коли він вийшов із свого будинку, зі сторони м. Самбора надїхав мікроавтобус марки Мітсубісі, темно-зеленого перламутрового кольору і зупинився. У салоні мікроавтобуса на місці пасажира сидів ОСОБА_18 ОСОБА_10 мікроавтобуса зразу вибігли дві особи, які взяли його попід руки та закинули всередину салону, де знаходились ОСОБА_22 та особи, яких він впізнав під час проведення впізнання у ОСОБА_23 міському відділі міліції. ОСОБА_18 зайшов всередину мікроавтобуса та сказав, що зараз вони їдуть бомбити ОСОБА_1, а тому потрібно намалювати план його будинку. Він, ОСОБА_25, відмовився від цієї пропозиції і ОСОБА_18 почав його бити, а тому, будучи у безвихідному становищі, змушений був намалювати схему будинку, а також розповів ОСОБА_18, що на подвірї будинку бігають собаки, сигналізації в будинку немає, а відеокамера є тільки спереду при вході у будинок. Після цього ОСОБА_18 наказав йому їхати з ними для того, щоб бути причетним до цього пограбування, якщо він подумає їх здати працівникам міліції. Приблизно о 23 год. того ж дня вони всі разом підїхали до кінця села, повиходили з мікроавтобуса і пішли до будинку ОСОБА_1 По дорозі ОСОБА_18 дав йому маску, після чого вони перескочили через паркан і пішли зі сторони недобудованого будинку. Підійшовши до вікна будинку ОСОБА_1, хтось з них перескочив через паркан, перекинув на їх сторону деревяну риштовку і один із співучасників виліз на неї та почав свердлити вікно дрелькою, яку вони мали при собі, після чого відчинив вікно. ОСОБА_18 і всі решта залізли всередину до будинку, а він, ОСОБА_25, з одним хлопцем залишився на вулиці. Приблизно через 20 хвилин його покликав ОСОБА_18 і він також через вікно проник у будинок та відразу пішов на кухню. Ідучи на кухню, в коридорчику за щось спіткнувся. На кухні до нього підійшов ОСОБА_18 і запитав, де в будинку знаходяться гроші і він, ОСОБА_25, відповів, що на кухні є шухляда та підійшов до кухонного кутка, відчинив її і дістав звідтам шкіряну сумку чорного кольору, з якої витягнув гаманець коричневого кольору, який у нього одразу ж забрав ОСОБА_18 Скільки було грошей у гаманці не знає. Він весь час знаходився на кухні, а всі інші учасники пограбування ходили по будинку. Потім на кухню зайшов ОСОБА_18 і сказав, що треба йти. Вони пішли до вікна у ванній кімнаті, через яке проникли, та вилізли на вулицю, після чого пішли до мікроавтобуса. По дорозі бачив, що ОСОБА_18 ніс чорну сумку, але що в ній знаходилось не бачив. Після того вони поїхали на зупинку в с. Сіде Самбірського району, де його висадили і він пішов додому. (т. 2 а.с.8-9, т.3 а.с. 276 т.3).

Із протоколу явки з повинною ОСОБА_25 від 24.12.2007 року вбачається, що ОСОБА_25 добровільно, власноручно, без будь-якого тиску написав явку з повинною, у якій повідомив про причетність ОСОБА_18, ОСОБА_22 та інших невідомих осіб до розбійного нападу на сімю ОСОБА_1, що мав місце 06.09.2007 року (т. 1 а.с.28-29).

Згідно протоколів предявлення осіб для впізнання від 29.12.2007 року, 31.12.2007 року, 03.01.2008 року ОСОБА_25 серед предявлених для впізнання осіб вказав на ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_17 та ОСОБА_22, як осіб, яких 06.09.2007 року бачив у мікроавтобусі Мітсубісі зеленого кольору і з якими 06.09.2007 року вчинив напад на помешкання ОСОБА_1 (т. 1 а.с.60, т. 1 а.с. 98, т. 1 а.с. 150, т. 1 а.с. 151).

Із протоколу очної ставки між ОСОБА_21 та ОСОБА_25 від 31.12.2007 року відомо, що ОСОБА_21 та ОСОБА_25 підтвердили свої показання щодо їх причетності до розбійного нападу на сімю ОСОБА_1 у с. Сіде Самбірського району (т. 1 а.с.95-96).

Свідок ОСОБА_42Є показав, що у 2007 році він працював начальником сектору карного розшуку ОСОБА_23 міського відділу міліції, коли поступила оперативна інформація про те, що до розбійного нападу на сімю ОСОБА_24 в с. Сіде Самбірського району причетні ОСОБА_22 та ОСОБА_25 За вказівкою начальника ОСОБА_23 відділу міліції зранку він їздив за ОСОБА_25 у с. Сіде і доставив його у міськвідділ міліції. Спочатку ОСОБА_25 в усній формі добровільно розповів, що його заставили бути учасником нападу, коли він о 20 годині йшов вулицею в с. Сіде і підїхав бус зеленого кольору, у якому був ОСОБА_18. Із автомобіля вийшли два хлопці, з яких він впізнав ОСОБА_22, затягнули його в автомобіль, били, катували, погрожували, заставляли намалювати схему будинку ОСОБА_24. Тоді він, ОСОБА_42, завів ОСОБА_25 разом із його матірю до начальника міліції, де ОСОБА_25 все це підтвердив, але відмовився писати, так як хотів зустрітися із ОСОБА_1. У кабінеті заступника начальника відділу міліції ОСОБА_47 у присутності ОСОБА_1 ОСОБА_25 також розповідав, що його били, катували, був біля будинку ОСОБА_24, заїжджали зі сторони с. Кульчиці, дали йому маски. ОСОБА_21 під час очної ставки з ОСОБА_25 розповів, що ОСОБА_25 добровільно малював схему, був у будинку, показував, де є гроші. Тоді ОСОБА_25 визнав свою участь повністю. ОСОБА_25 він, ОСОБА_42, доставляв тільки один раз. ОСОБА_25 заявив, що боїться ОСОБА_18 і повідомив, що буде жити у тітки в м. Самборі. Він, ОСОБА_42, мав номер його та матері ОСОБА_25 мобільних телефонів і викликав ОСОБА_25 по мобільному телефоні. У міліцію ОСОБА_25 зявлявся, у вчинені злочину зізнався добровільно. Він, ОСОБА_42, відбирав тільки пояснення у ОСОБА_25, а явку з повинною інший працівник ОСОБА_48 ОСОБА_25 читав пояснення, зауважень до них не мав. До слідчого Чихляєва А.П. він ОСОБА_25 не доставляв і перед його допитом ніяких розмов з ним не мав, а також ОСОБА_25 не інструктував перед проведенням інших слідчих дій.

Свідок ОСОБА_48 показав, що в грудні 2007 року поступила інформація з оперативних джерелах про причетність ОСОБА_25, ОСОБА_21 і ОСОБА_22 до розбійного нападу на сімю ОСОБА_24. Він, ОСОБА_48, відібрав явку з повинною у ОСОБА_25 Той пояснював все добровільно, розповів, що підійшов до мікроавтобуса, візуально знав ОСОБА_22 і його впізнав. Одівши маски, кожен виконував свою роль. При відібранні явки з повинною в ОСОБА_25 із працівників міліції він, ОСОБА_48, був один. Зміст протоколу явки з повинною був короткий. Даний протокол було передано начальнику ОСОБА_23

Свідок ОСОБА_47 показав, що слідчим відділенням ОСОБА_23 міського відділу міліції розслідувалась кримінальна справа по факту вчинення розбійного нападу на сімю ОСОБА_24, що мало місце 6 вересня 2007 року. Про вчинення нападу стало відомо 26-27 листопада 2007 року, коли ОСОБА_1 звернувся в міліцію із заявою. На місце виїжджала слідчо-оперативна група, оглядала місце події. У ході розслідування кримінальної справи при проведенні оперативних заходів була отримана інформація про причетність до даного злочину ОСОБА_25 та групи, керівником, якої є ОСОБА_18 за прізвиськом Карман. У відділ міліції був доставлений ОСОБА_25, котрий при відібранні пояснень зізнався у вчиненні злочину, дав показання по справі. ОСОБА_25 ще мав прохання, щоб викликати його дядька ОСОБА_1, щоб вибачитися перед ним. Були проведені слідчі дії, встановлені всі учасники вчинення злочину: ОСОБА_18, ОСОБА_21, ОСОБА_17, ОСОБА_19 і ОСОБА_20. В ході проведення заходів ОСОБА_21, ОСОБА_17 та ОСОБА_19 написали явки з повинною, зізналися у вчинені злочину. ОСОБА_25 і ОСОБА_32 зізналися у його, ОСОБА_47, присутності та ОСОБА_25 у його кабінеті розповідав всі подробиці вчинення злочину, казав, що знає ОСОБА_18, ОСОБА_22 і по фотографії впізнав ОСОБА_21, а потім це все підтвердив у кабінеті начальника міліції, де вже була присутня його мати і вона не говорила, що син був вдома під час вчинення злочину і що це можуть підтвердити свідки. ОСОБА_49 зі скаргами не зверталася, їду сину не приносила, так як він не був затриманий і побоїв йому ніхто не наносив. Пояснення ОСОБА_49 давав в усній формі. Після написання ОСОБА_49 явки з повинною його відпустили в той самий день. Він, ОСОБА_47, із ОСОБА_25 та його матірю обмінялися номерами телефонів, тому що вони боялися підсудних, які ще тоді не були затримані. На час слідчих дій ОСОБА_25 проживав у місті Самборі. Крім того, свої показання ОСОБА_25 підтвердив під час відтворення обстановки та обставин події в присутності понятих.

Свідок ОСОБА_50 показав, що йому було передано дану кримінальну справу і він проводив очну ставку між ОСОБА_18 і ОСОБА_25, на якій ОСОБА_25 підтвердив свої показання. ОСОБА_25 викликав на допит через його захисника. Під час допиту ОСОБА_25 власноручно намалював риштовку козла і пізніше його було виявлено.

Згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події від 02.01.2008 року ОСОБА_25 добровільно розповів про обставини вчиненого ним із ОСОБА_18, ОСОБА_21 та іншими особами злочину та показав як він зустрівся з ОСОБА_18, де стояв автомобіль марки Мітсубісі, у який спосіб співучасники підійшли до вікна будинку ОСОБА_1 та за допомогою дрельки відкрили вікно у ванній кімнаті і таким чином проникли в житловий будинок ОСОБА_1, а також у приміщенні будинку показав, де розпивали спиртні напої, звідки брали закуску, в тому числі ікру, звідки він брав та подавав одному із учасників ліки, місце на кухні, звідки він взяв сумку, в якій були гроші та ювелірні вироби із салатниці (т. 1 а.с. 141-144).

Із протоколів обшуку від 04.01.2008 року та предявлення предметів для впізнання від 23.02.2008 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 впізнали пару кросівок, які були вилучені під час обшуку у ОСОБА_25 (т. 1 а.с. 118-126, 127-135).

Ураховуючи наведене, суд відхиляє показання підсудного ОСОБА_25 про те, що він під час досудового слідства оговорив ОСОБА_18, ОСОБА_21, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_22 під фізичним та психічним тиском працівників міліції і розцінює їх як такі, що дані з метою вигородити інших учасників злочину, адже він перебуває на волі. Крім того, ОСОБА_25 як під час провадження досудового слідства так і під час судового слідства проявляв непослідовність у своїх показаннях, намагаючись применшити свою роль у вчиненому злочині, що є закономірним, адже він обвинувачується у нападі на своїх родичів, з якими перебував у хороших відносинах, товаришував з їх сином, вони допомагали йому. Про наведене також свідчать його суїцидальні спроби. При оцінці показань підсудного ОСОБА_25 судом також приймаються до уваги дані про його психічний стан здоровя, про що свідчать довідки медичного закладу.

Допитаний як підозрюваний та обвинувачений ОСОБА_21 з участю свого захисника показав, що 6 вересня 2007 року, приблизно о 23 год., він на пропозицію ОСОБА_18 приїхав у с. Сіде Самбірського району. На стадіоні побачив мікроавтобус темного кольору, з якого вийшов ОСОБА_18 і запропонував йому роботу, а саме пограбувати один будинок. На його пропозицію він, ОСОБА_21, спочатку не погодився, але ОСОБА_18 пояснив, що можна заробити непогану суму грошей і тоді він погодився, оскільки був винен ОСОБА_18 гроші в сумі 300 доларів США. Сівши в даний мікроавтобус, побачив, що там знаходилися ОСОБА_20, ОСОБА_17, ОСОБА_22, ОСОБА_25, таксист на імя ОСОБА_19, який є сусідом ОСОБА_18 у м. Дрогобичі, а також двоє незнайомих мужчин, яких він бачив вперше. ОСОБА_18 розпитував у ОСОБА_25 план кімнат будинку, той намалював їм схему на папері. На даній схемі були зазначені кімнати та де знаходиться золото і гроші. Після того ОСОБА_18 розказав кожному хто де має стояти. Він, ОСОБА_21, згідно розробленого плану мав стояти на шухері біля сходів будинку. Коли пішли до того будинку, то по дорозі, ОСОБА_20 дав всім рукавиці і маски, це були маски зроблені із вязаних шапок, а ОСОБА_18 дав йому пістолет. Підійшовши до будинку, вони перескочили через браму та зайшли на подвіря, один невідомий з м. Дрогобича на мікроавтобусі відїхав, другий невідомий з м. Дрогобича залишився на дорозі. За будинок до вікна пішов ОСОБА_18, ОСОБА_22, ОСОБА_20, ОСОБА_17 та ОСОБА_25 Приблизно через годину він, ОСОБА_21, почув, що хтось біжить. ОСОБА_18 тримав у руках спортивну сумку темного кольору, вони перескочили через паркан та побігли до стадіону, де стояв мікроавтобус. На його запитання, що знаходиться у сумці, ОСОБА_18 відповів, що там багато чого інтересного. По дорозі ОСОБА_18 сказав, щоб до нього не дзвонили, поки все не втихомириться, а він сам задзвонить. Після того, його відвезли у с. Ралівку і він пішов до хати. ОСОБА_18 до нього не дзвонив і не приїжджав. Долі з пограбованого він не дістав (т. 1 а.с. 90-91, 233-235).

У наступному ОСОБА_21 змінив свої показання і пояснив, що зізнавальні показання він раніше давав під тиском працівників міліції, хоча в ніч з 6 на 7 вересня 2007 року він знаходився вдома, так як із Італії приїхала його мати (т. 3 а.с. 84-87, 266).

Однак, із відповіді адміністрації Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_51 виїхала за межі України 16.06.2006 року і вїхала в Україну 06.11.2007 року (т. 2 а.с. 109).

Допитаний як підозрюваний ОСОБА_19 показав, що був винен ОСОБА_18 гроші за автомобіль, який розбив літом 2007 року і ОСОБА_18 та ОСОБА_20 погрожували йому, так як він не віддавав борг, а потім ОСОБА_18 заявив, що за списання боргу потрібно взяти участь у розбої. На початку осені 2007 року ОСОБА_18 зателефонував йому і попередив, що за ним заїде ОСОБА_22 Приблизно о 15 год. до нього приїхав ОСОБА_22 на автомобілі Мітсубісі Кольт чорного кольору і вони поїхали на автовокзал в Самбір, куди на мікроавтобусі Мітсубісі зеленого кольору підїхали ОСОБА_17, ОСОБА_21 кличка Чірік та ОСОБА_20, який був за кермом, спереду сидів ОСОБА_18 Він, ОСОБА_19, із ОСОБА_22 пересіли до них у мікроавтобус і направились у сторону с. Сіде Самбірського району. На початку села вони зупинились і ОСОБА_17 кудись зателефонував. Через деякий час з будинку вийшов незнайомий хлопець, до якого підійшли ОСОБА_21 та ОСОБА_17 і затягнули його силою в машину. Там ОСОБА_20 погрожував хлопцеві пістолетом, а ОСОБА_21 декілька разів вдарив його, вимагаючи зателефонувати комусь з родичів ОСОБА_1, щоб знати, чи є хтось у будинку. ОСОБА_24 ОСОБА_21, ОСОБА_20 та ОСОБА_17 примусили цього хлопця намалювати схему будинку, після чого всі разом на автомобілі, не випускаючи того хлопця, поїхали до будинку ОСОБА_1, а автомобіль залишили на відстані 50 метрів розвернутим у напрямку м. Дрогобича. Всі вийшли з машини, хлопця, який малював схему закрили всередині, ОСОБА_18 та ОСОБА_20 роздали маски, йому не дали, оскільки сказали, що він буде стояти на вулиці на шухері і наглядати за малим. Він, ОСОБА_19, встав неподалік автомобіля так, щоб бачити браму і будинок. Всі, крім нього, пішли до будинку, ОСОБА_22 взяв з собою чорний пакет БОСС, здається з інструментами. Самого моменту проникнення в будинок не зауважив, оскільки дивився за хлопцем, що був у машині. Через деякий час хтось виглянув з будинку і закликав малого всередину, хто це був не знає. Після цього, він, ОСОБА_19, вивів його з мікроавтобуса і провів до брами, а сам повернувся до автомобіля. На вулиці стояв, приблизно 40 хвилин, і тоді всі вийшли з будинку. ОСОБА_17 та ОСОБА_20 в руках несли два пакети з золотими виробами, по дорозі вони розмовляли між собою, скаржились, що грошей немає, а є лише золоті вироби. Після цього сіли в мікроавтобус і поїхали. Хлопця, котрий малював схему, вони висадили при виїзді з села, а самі поїхали в напрямку м. Дрогобича. Від скоєння даного злочину він жодних грошей та матеріальних цінностей не отримав. Погодився

на його вчинення через борги та страх перед ОСОБА_18 та ОСОБА_20, котрі постійно йому погрожували (т. 2 а.с. 78-79).

Пізніше ОСОБА_19 змінив свої показання і, будучи допитаним як обвинувачений, показав, що зізнавальні показання в якості підозрюваного дав під тиском зі сторони працівників міліції, які нанесли йому побої, спричинивши перелом ноги. Із 6 на 7 вересня 2007 року він провів у квартирі ОСОБА_18 разом з ним та дівчатами із с. Пиняни на імя ОСОБА_47 та ОСОБА_50 ( т.3 а.с. 71-75, 286).

Із протоколу явки з повинною ОСОБА_21 від 29.12.2007 року вбачається, що ОСОБА_21 добровільно, власноручно, без будь-якого тиску написав явку з повинною, в якій повідомив про причетність ОСОБА_18, ОСОБА_22, ОСОБА_20, ОСОБА_17, таксиста з м. Дрогобича на імя ОСОБА_19, хлопця на імя ОСОБА_25 та невідомого до розбійного нападу на сімю ОСОБА_1, що мав місце 06.09.2007 року (т. 1 с. 61-62).

Повідомлені у явці з повинною ОСОБА_21 дані про осіб, які приймали участь у розбійному нападі, не були відомі працівникам міліції, так як ОСОБА_25, який першим у даній справі давав пояснення, не називав учасника таксиста з м. Дрогобича на імя ОСОБА_19.

Із протоколу явки з повинною ОСОБА_17 від 31.12.2007 року відомо, що ОСОБА_17 також написав явку з повинною, в якій повідомив про причетність ОСОБА_21, ОСОБА_18, ОСОБА_20, хлопця на імя ОСОБА_19 з міста Дрогобича на прозвисько Помідор та двох йому незнайомих до розбійного нападу на сімю ОСОБА_1, що мав місце 06.09.2007 року (т. 1 а.с.101).

Показання ОСОБА_17 про те, що вказану явку з повинною він написав зі слів ОСОБА_21 після очної ставки із ОСОБА_21 суд відхиляє, так як ОСОБА_21 під час очної ставки між ним та ОСОБА_17 тільки підтвердив свої показання щодо причетності ОСОБА_17 до розбійного нападу на ОСОБА_1, що видно із протоколу очної ставки між ОСОБА_21 та ОСОБА_17 від 30.12.2007 року (т. 1 с. 94), але не конкретизував осіб та їх прозвиська, а ОСОБА_17 у своїй явці з повинною власноручно записав всіх учасників розбійного нападу і, зокрема вперше ОСОБА_19 як хлопця на імя ОСОБА_19 з міста Дрогобича на прізвисько Помідор.

Згідно протоколу явки з повинною ОСОБА_19 07.02.2008 року повідомив про причетність ОСОБА_21, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_17, ОСОБА_22 та двох невідомих до розбійного нападу на помешкання ОСОБА_1, що мав місце 06.09.2007 року. Пояснив, що пішов на даний злочин через борги перед ОСОБА_18 та через постійні погрози з боку ОСОБА_20 і ОСОБА_18, який все організував (т. 2 а.с.12).

Також суд відхиляє показання підсудного ОСОБА_19 про те, що дану явку з повинною він написав під фізичним тиском працівників міліції, які спричинили йому перелом ноги. Так, будучи допитаним як обвинувачений ОСОБА_19 показав, що 06.02.2008 року до нього додому приїхали працівники міліції та доставили його у ОСОБА_23 відділ міліції, а 07.02.2008 року відвезли його у Дрогобицький відділ міліції, де йому були заподіяні тілесні ушкодження.

Отже, явка з повинною була написана ОСОБА_19 07.02.2008 року у ОСОБА_23 відділі міліції до заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Із протоколу очної ставки між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 від 30.12.2007 року вбачається, що ОСОБА_21 підтвердив свої показання щодо причетності ОСОБА_22 до розбійного нападу на помешкання ОСОБА_1 у с. Сіде Самбірського району (т. 1 а.с.92).

Із протоколу очної ставки між ОСОБА_21 та ОСОБА_20 від 09.01.2008 року відомо, що ОСОБА_21 підтвердив свої показання щодо причетності ОСОБА_20 до розбійного нападу на помешкання ОСОБА_1 у с. Сіде Самбірського району (т. 1 а.с. 236).

Свідок ОСОБА_52 показав, що до 29.12.2007 року потерпілих ОСОБА_1 він не знав, вдома у них не був, їхнього будинку не бачив. Працівники міліції не розповідали ОСОБА_21 про деталі пограбування, вся інформація була від ОСОБА_21, коли він давав пояснення.

Свідок ОСОБА_42 показав, що 30.12.2007 року разом із заступником начальника відділу міліції ОСОБА_47 доставляв ОСОБА_17 із с. Ралівки на службовому автомобілі. Спочатку привезли його в чергову частину, а потім завели в кабінет ОСОБА_52 ОСОБА_17 пояснював, що був із ОСОБА_21 в магазині Бахус в селі Ралівка, потім разом поїхали у с. Сіде, де ОСОБА_21 сказав, що буде розбійний напад на ОСОБА_24, до будинку ОСОБА_17 не заходив, стояв біля будинку, а решта пішли туди. ОСОБА_17 спочатку назвав прізвисько ОСОБА_21 Чірік. ОСОБА_24 свідок ОСОБА_42Є підтвердив той факт, що привозив ОСОБА_19 у с. Сіде для проведення відтворення обстановки та обставин події з ним, але ця слідча дія не відбулася, так як тільки почали підїжджати до будинку ОСОБА_1, ОСОБА_19 у автомобілі стало погано і вони поїхали назад. Потерпілі знаходилися біля воріт і ОСОБА_19 не бачили.

Свідок ОСОБА_47 показав, що ОСОБА_17 у нього, в кабінеті, в усній формі зізнавався у вчинені злочину, а пояснення давав у кабінеті начальника карного розшуку. ОСОБА_17 тільки переживав, що зробить з ним ОСОБА_18, коли він отримає реальний термін покарання. Явки з повинною працівники карного розшуку давали йому, ОСОБА_47, а він віддавав їх слідчому. Явка з повинною ОСОБА_17 не була зареєстрована в ОЗП, тому що справа була порушена за фактом і явка долучається до матеріалів справи. Він, ОСОБА_47, також на службовому автомобілі виїжджав на відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_25 і ОСОБА_21, де вони зізналися у вчинені злочину і яку приймали там участь. ОСОБА_21 затримали працівники карного розшуку за його вказівкою. Протокол затримання ОСОБА_21 складав слідчий, коли до нього поступили матеріали, пояснення, явка з повинною. Відібранням у ОСОБА_21 пояснення, явки з повиною займалися ОСОБА_52 і ОСОБА_42 Йому, ОСОБА_47, показували явку і пояснення ОСОБА_21, вони були передані слідчому. ОСОБА_21 знаходився в ІТТ у Старому Самборі та Яворові, тому що проводилися централізовані етапи, утримували затриманих там, де було місце, оскільки було затримано пять чоловік і для того, щоб якісно провести слідчі дії та не дати можливості спілкуватися затриманим. Родина ОСОБА_21 не могла не знати, де він знаходиться, тому що він, ОСОБА_47, зустрічався з ними під час розгляду в суді подання про взяття під варту ОСОБА_21, до нього підходив двоюрідний брат ОСОБА_21 на третій день. Після затримання ОСОБА_21 не давали переглядати фотоальбом, тому що він усіх знав і все розповідав, а ОСОБА_25 знав тільки ОСОБА_22 і ОСОБА_18. До ОСОБА_21 працівниками карного розшуку фізична сила не застосовувалася, що підтверджується актом судово-медичної експертизи. Протягом слідства скарг від підозрюваних і обвинувачених на дії працівників міліції не було. Через місяць після обшуку від батька ОСОБА_22 поступила скарга. Судово-медичний огляд затриманих проводився за вказівкою заступника прокурора з метою зафіксувати всі тілесні ушкодження, щоб у майбутньому не виникало ніяких питань.

Свідок ОСОБА_53 показав, що відбирав у ОСОБА_17 явку з повинною і він назвав учасниками злочину ОСОБА_21 і Кармана, заявив, що його функція була стояти біля входу у будинок і дивитись, щоб ніхто не йшов.

Згідно протоколу обшуку від 04.01.2008 року у житлового будинку ОСОБА_21 було виявлено та вилучено: шкіряну чоловічу куртку, чорного кольору; куртку чоловічу з плащової тканини чорного кольору; спортивну осінню куртку сірого кольору; одну пару чоловічих кросівок чорного кольору; одну пару чоловічих кросівок з білими смужками; одну пару сірих чоловічих кросівок; одну пару сірих чоловічих кросівок з синіми смужками; одну пару чорних чоловічих кросівок; одну пару чорних чоловічих кросівок з червоними смужками; одну пару сірих спортивних кросівок з білими смужками (т. 1 а.с. 39).

Із протоколу обшуку квартир ОСОБА_22 від 04.01.2008 року відомо, що під час проведення обшуку виявлено та вилучено: золотий ланцюжок з хрестиком; золотий ланцюжок з медальйоном із зображенням Божої Матері; тонкий золотий ланцюжок із хрестиком з розпяттям ОСОБА_54; золотий чоловічий ланцюжок; золотий ланцюжок із кулоном у вигляді листка; золотий медальйон у вигляді ромбика; золотий медальйон у вигляді пелюстка; золотий жіночий браслет на руку; золотий браслет; спортивну куртку чорного кольору з написом PUMA; спортивний костюм чорного кольору та три пари чоловічого взуття (т. 1 а.с. 47).

Свідок ОСОБА_55 показав, що взимку біля ОСОБА_23 педінституту до нього підійшли працівники міліції, котрі запросили його бути понятим при проведенні обшуку. Другий понятий вже сидів в автомобілі, був у нормальному стані, тобто тверезий, він його бачив вперше. Обшук проводився у квартирі ОСОБА_56 на вул. Шухевича в м. Самборі. Двері квартири відкрила жінка ОСОБА_56. Вони зайшли на кухню, працівник міліції зачитав постанову про обшук, вони, поняті, розписалися і працівники міліції почали проводити обшук. Спочатку проводили обшук у першій кімнаті, потім пішли у другу кімнату, потім пішли ще в одну кімнату, після чого пішли у коридор, де у прихожій, яка знаходилася з лівої сторони від входу, знайшли ланцюжок. Працівник міліції ОСОБА_42 підняв ланцюжок, який знаходився у середині шуфляди. Він, ОСОБА_55, стояв збоку по відношенню до ОСОБА_42 і йому добре було видно його рухи, котрий нагнувся, відкрив шуфляду, де була коробка з шурупами, інструментами і він все висипав із неї. Всі побачили ланцюжок, після того як висипали вмістиме, зверху ланцюжка не було. Під час обшуку власники квартири були присутні, стояли в коридорі, коли виявили ланцюжок. Вилучене опечатали і поклали на стіл, звязали нитками. Спочатку власники казали, що не знають, що це за золото, можливо це є дівчини їх сина, а коли підписували протокол, то заявили, що цього золота у них не було. ОСОБА_56 сказав до ОСОБА_42 чого той підкинув цей браслет. Він, ОСОБА_55, перечитував протокол обшуку і в ньому було все так записано, як відбувався обшук.

Свідок ОСОБА_57 з приводу обшуку в квартирі ОСОБА_22 показав, що він писав даний протокол. Двері квартири їм відкрила мати ОСОБА_22 Вони показали постанову, жінка закликала свого чоловіка. Після приходу ОСОБА_56 ОСОБА_52 оголосив постанову про обшук, а він, ОСОБА_57, написав вступну частину протоколу. Після цього почали проводити обшук. Під кінець обшуку ОСОБА_42 в коридорі, у прихожій, знайшов золотий ланцюжок. ОСОБА_56 заявив, що це ланцюжок дівчини ОСОБА_56, і що туди давно не дивилися, а потім ОСОБА_56 сказав, що ланцюжок появився після їхнього приходу. Він, ОСОБА_57, записав це у протоколі. Поняті були біля них, спостерігали за проведенням обшуку. Послідовність обшуку квартири ОСОБА_22 вказана у протоколі, який відповідає дійсності.

Свідок ОСОБА_42 показав, що провести обшук у квартирі ОСОБА_22 йому дав вказівку начальник відділу міліції і він, ОСОБА_42, був старшим групи. Обшук проводили на підставі постанови суду. При проведенні обшуку в квартирі ОСОБА_22 були його батьки. В кінці обшуку у присутності понятих було знайдено ланцюжок. Понятих запрошували ОСОБА_57 і ОСОБА_52 ще перед обшуком і, коли вони заходили в квартиру, то поняті вже були. Понятих він бачив вперше, до проведення обшуку не був з ними знайомий. При вилученні ланцюжка спочатку батько ОСОБА_22 сказав, що ланцюжок належить сину або його дівчині, а потім сказав, що вони, працівники міліції, ланцюжок підкинули, про що було записано в протоколі. Пізніше йому, ОСОБА_42, стало відомо, що один з понятих ОСОБА_58 заявив про те, що працівники міліції підкинули золотий ланцюжок, а також розповів, що ОСОБА_56 йому дав за це 10 гривень і з цього приводу цей понятий давав пояснення у міліції та в прокуратурі.

Отже, показання підсудного ОСОБА_22 та заяву ОСОБА_56 про те, що золотий ланцюжок було підкинуто правниками міліції, суд відхиляє.

Із протоколу обшуку квартири ОСОБА_20 від 05.01.2008 року вбачається, що під час проведення обшуку виявлено та вилучено: золотий жіночий перстень, зверху зроблений у вигляді ромбу, по поверхні якого розташовані камінчики білого кольору; золотий жіночий перстень, у верхній частині оброблений камінцями білого кольору; куртку чоловічу зеленого кольору; куртку осінню утеплену чорного кольору (т. 1 а.с.56).

Свідок ОСОБА_59 показала, що в суботу 05.01.2008 року поїхала у ОСОБА_23 відділ міліції, щоб передати сину сік. Біля дверей зустріла ОСОБА_47 і ОСОБА_60, котрі повідомили, що їдуть до неї. Вона сіла в автомобіль, де були два поняті та працівник міліції ОСОБА_61 Вони зайшли в квартиру і ОСОБА_47 повідомив, що буде проводитися обшук. У цей момент із свого гаража виїхали два її сусіди ОСОБА_62 та ОСОБА_44 і вона попросила, щоб вони вернулися та були присутні під час проведення обшуку. Коли працівники міліції заходили, то покликали цих двох понятих. Один із сусідів став у вхідних дверях, через два метри стояв ОСОБА_58, біля самих дверей стояв ОСОБА_63 і її сусід ОСОБА_62. ОСОБА_61 сам зайшов у дитячу кімнату. ОСОБА_47 підійшов до коробки, відкрив руку і заявив, що тут золоте колечко з діамантом, та сказав ОСОБА_61 записати у протокол. ОСОБА_44 стояв біля дверей, а ОСОБА_62 ходив за працівниками міліції. Коли знайшли колечко, то ОСОБА_44 знаходився біля дверей, на вулицю не виходив. В кінці обшуку вона не заявляла, що золото її. Працівник міліції писав стоячи. Вона не могла прочитати, що написано у протоколі. Понятим ніхто не давав підписувати протокол обшуку. Вона, ОСОБА_59, нічого не записувала у графі протоколу заяв і клопотань, тому що не знала про те, що має таке право. Протокол обшуку їй оголосив ОСОБА_47 і вона його підписала та один його примірник зразу ж отримала. Перший раз звернулася із скаргою на дії працівників міліції щодо підкидання золотого колечка 24 січня 2008 року.

Однак її показання спростовується такими доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_62 про те, що на прохання матері ОСОБА_20 ОСОБА_59 він і ОСОБА_44 у січні 2008 року були присутні при проведенні обшуку в ОСОБА_20 у с. Лішня Дрогобицького району. До них підійшла ОСОБА_64 і попросила їх бути присутніми під час даної слідчої дії. Вони погодилися і зайшли у квартиру, де були двоє працівників міліції, двоє понятих і мати ОСОБА_20 Працівники міліції дозволили бути присутніми при проведенні обшуку. Не пригадує, чи він або господиня просили вписати їх у протокол. Один працівник міліції писав протокол за столом у приймальні, а другий проводив обшук. Спочатку проводили обшук у приймальній, потім у кімнаті, що навпроти, у кімнаті зліва та знову повернулися у приймальну. Він, ОСОБА_62, ходив із одним працівником міліції, а ОСОБА_44- із другим працівником міліції. При вході зліва від дверей стояв ящик із шурупами, розетками. ОСОБА_47 цей ящик перетягнув на середину кімнати і запитав, що це таке, витягнув мішечок, який їм не показували, сказали, що це золото. Ящик понятим було видно. Він, ОСОБА_62, стояв на відстані 1-2 метри. Ящик був заповнений повністю. Вмістиме ящика не висипали. Коли ОСОБА_47 підходив до ящика, то він, ОСОБА_62, знаходився у середині приміщення. ОСОБА_44 теж був у кімнаті. Чи в руках працівників міліції були якісь предмети, не може сказати. Перед тим до місця, де стояв ящик, не підходив ніхто і він не бачив, щоб ОСОБА_47 щось кидав у цей ящик, так як весь час був у квартирі. У кімнаті знаходилися ОСОБА_47, ОСОБА_61З, а ОСОБА_44 стояв у коридорі та дивився за понятими, коли зайшли повторно в приймальню. В останню чергу проводився обшук у кімнаті, де стояв ящик. Ще було вилучено одяг з шафи і тумбочки. Ці речі склали в пакет і в кінці оголосили протокол обшуку та поняті підписалися. Не памятає, що говорила ОСОБА_64 про походження колечка.

ОСОБА_24 ж самі показання дав свідок ОСОБА_44 Крім того, показав, що мати ОСОБА_20, коли ОСОБА_47 оглядав ящик, сиділа на дивані. У квартирі опечатувався одяг ОСОБА_20 темного кольору, взуття, колечка, мобільний телефон, стартові пакети. Протокол обшуку понятим давали перечитувати і підписували його на столі.

Свідок ОСОБА_63 показав, що його зустрів ОСОБА_47 і попросив бути за понятого при проведенні обшуку. Крім нього був ще один понятий, у якого по обличчю було видно, що любить випити, але пяний він не був. Вони з працівниками міліції поїхали у с. Лішня Дрогобицького району. Під час обшуку були працівники міліції і власниця квартири. Вони зайшли у квартиру, жінка закликала сусідів. ОСОБА_47 робив обшук, а другий працівник міліції писав. Працівники міліції перевіряли шафи, столи, тумбочки. ОСОБА_24 було знайдено золоте колечко в ящику біля дверей. ОСОБА_47 звернув увагу на той ящик і, коли згинався до нього, то в нього в руках нічого не було. ОСОБА_47 рукою шукав і витягнув колечко, яке не було запаковане, воно було окремо. Власниця квартири заявила, що колечко належить їй. Показав, що зразу ОСОБА_47 не підходив до цього ящика і працівники міліції перед даною слідчою дією не показували йому ніякого золотого колечка. Під час обшуку було виявлено і вилучено колечко, спортивну куртку і кросівки. Всі підписали протокол обшуку, в тому числі власниця будинку.

Свідок ОСОБА_47 показав, що був присутній при обшуку в квартирі ОСОБА_20, де були вилучені золоті вироби і ОСОБА_2 їх впізнала. Крім двох понятих, були ще два сусіди ОСОБА_20, яких закликала його мати. Проводив обшук ОСОБА_65 Він, ОСОБА_47, запросив ОСОБА_63 і ОСОБА_58 за понятих під час проведення обшуку. Ящик знаходився у куті коридору і він, ОСОБА_47, перетягнув його у кімнату, тому що в коридорі було темно. Поняті стояли біля дверей у кімнату, також була мати ОСОБА_20. Після коридору проводився обшук ще в кухні. Поняті бачили, звідки виносили золоті речі, які були виявлені в ящику та в якому кульочку були два золоті колечка, мати сказала, що ці речі її, вона забула їх видати. Золоті речі описали та опечатали, мати ОСОБА_20 розписалася. У кінці заяв і клопотань не поступило.

Свідок ОСОБА_65 показав, що під час обшуку у квартирі ОСОБА_20 були ОСОБА_47 і поняті. Він, ОСОБА_65, писав протокол обшуку. Понятих забезпечував ОСОБА_47, на зовнішній вигляд вони були нормальні. Мати ОСОБА_20 покликала двох сусідів, вони були в коридорі, виходили, він їх не записав у протокол обшуку як понятих, тому що вони прийшли, коли вже дана слідча дія розпочалася. Обшук почали проводити з кімнати по коридору наліво. Було запропоновано видати всі золоті речі, які він описав. У квартирі було знайдено кілька патронів для газової зброї. Із спальної кімнати вилучили одяг, взуття, потім вилучили два колечка, звідки саме не пригадує. Мати ОСОБА_20 сказала, що колечка її, забула їх видати. Чи бачили сусіди в момент виявлення колечок, не пригадує, поняті бачили. Претензій не було. Він протокол оголошував, всі підписали, в тому числі мати ОСОБА_20 Ніяких заяв не поступало. Коробку знайшов ОСОБА_47, це була коробка для інструментів, проста картонна коробка. У ній, крім золотих виробів, були болти, викрутки, гайки, кутники, розміру малого і великого. Золоті вироби лежали між тим всім у маленькому пакетику, а не розсипом. Він, ОСОБА_65, опечатував цей пакетик і передав слідству через канцелярію. Добровільно видані речі, окремо опечатав. Вилучені речі не фотографував, тому що забув фотоапарат. Пакет заклеїв клеєм, який взяв із собою.

Отже, показання свідка ОСОБА_64 суд відхиляє, оскільки вона є матірю підсудного ОСОБА_20 і її показання не співпадають з показаннями її сусідів ОСОБА_62 і ОСОБА_44, котрих вона запросила бути присутніми під час проведення обшуку в її квартирі. Показання свідків ОСОБА_62 і ОСОБА_44 співпадають із показаннями свідка ОСОБА_63, котрий був за понятого та з показаннями свідків ОСОБА_47 і ОСОБА_61

Із протоколу предявлення предметів для впізнання від 23.02.2008 року видно, що потерпілий ОСОБА_1 серед предявленого для впізнання одягу та взуття впізнав куртку, яка була вилучена під час обшуку із житла ОСОБА_21 та куртку, яка була вилучена під час обшуку із квартири ОСОБА_22, а також впізнав одну пару кросівок, які були вилучені під час обшуку із житла ОСОБА_21 (т. 1 а.с. 118-126).

Згідно протоколу предявлення предметів для впізнання від 23.02.2008 року потерпіла ОСОБА_2 серед предявленого для впізнання одягу та взуття впізнала куртку, яка була вилучена під час обшуку із квартири ОСОБА_20 та штани, вилучені під час обшуку з квартири ОСОБА_22, а також впізнала одну пару кросівок, які були вилучені під час обшуку з будинку ОСОБА_21 (т. 1 а.с. 127-135).

Із протоколу предявлення предметів для впізнання від 08.01.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 серед предявлених для впізнання золотих виробів впізнала золотий ланцюжок на руку, який був вилучений під час обшуку в ОСОБА_22 та золотий жіночий перстень у вигляді ромбика і золотий перстень з білими камінчиками, вилучені під час обшуку із квартири ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 204).

Свідок ОСОБА_66 показав, що він і ще одна незнайома йому дівчина були понятими при предявленні потерпілій ОСОБА_2 речей для впізнання. На дану слідчу дію його запросили працівники міліції. Кабінет був закритий на ключ, спочатку зайшли вони, поняті, слідчий розяснив їм права та обовязки і тоді вже зайшли потерпілі. Речі впізнала потерпіла, вона вказала на конкретну річ. Всі речі були пронумеровані.

Свідок ОСОБА_67 показав, що 26.12.2007 року звернулися із заявою ОСОБА_24, про те що 06.09.2007 року на їхній будинок було вчинено розбійний напад. Кримінальна справа була порушена у грудні 2007 року за фактом. У кінці грудня було встановлено, що злочин вчинили особи, які є підсудними. Проводилися слідчі дії з приводу доведення їх вини. ОСОБА_21 і ОСОБА_25 визнали вину у вчиненні злочину, вони були допитані у присутності захисників-адвокатів. ОСОБА_17 написав явку з повинною. Допити проводив у різні дні. ОСОБА_25 допитував у присутності адвоката в своєму кабінеті і він розповідав про обставини вчинення злочину, показав, що його примусили піти на злочин. Адвокат ОСОБА_25 під час допиту його як підозрюваного була від початку до кінця і нікуди не відлучалася. Він, ОСОБА_67, давав вказівку заступнику начальника відділу міліції ОСОБА_47, так як ОСОБА_25 підтримував із ним звязок і його доставляли оперативні працівники. ОСОБА_25 до нього, ОСОБА_67, у кабінет заходив сам. ОСОБА_24 не було, щоб мати ОСОБА_25 приходила разом із ним. Записами первинних допитів можливо й користувався. Предявлення для впізнання ОСОБА_21 проводив перед допитом у грудні. ОСОБА_24 свідок ОСОБА_67 показав, що помилково записав одну і ту годину в протоколах очних ставок між ОСОБА_21 і ОСОБА_17, між ОСОБА_21 і ОСОБА_25, так як дані слідчі дії відбувались одна за одною, і їх доставляли до нього працівники карного розшуку. Він, ОСОБА_67, предявляв ОСОБА_25 для впізнання ОСОБА_20, ОСОБА_17 і ОСОБА_22 і той їх впізнавав за статурою, рисах обличчя, росту. Обшуки проводили працівники карного розшуку на підставі його подання, так як у нього були інші слідчі дії. На підсудних психологічний тиск не чинив ніхто. Стверджує, що про фізичний тиск працівників карного розшуку йому заявив ОСОБА_20 і тому на другий день він призначив судово-медичну експертизу і всіх затриманих було оглянуто судово-медичним експертом. Після призначення судово-медичної експертизи ніхто із затриманих не заявляв йому про вчинення на них тиску. На допити ОСОБА_21 заходив до нього в кабінет сам. Йому, ОСОБА_67, нічого не відомо, що ОСОБА_25 впізнавав ОСОБА_21 по фотографіях. Він не давав фотографій ОСОБА_25. У протоколі допиту ОСОБА_21 вказана помилково година закінчення допиту о 17.25 год., а початок впізнання о 16.55 год. і закінчення впізнання о 17.15 год. із-за великого навантаження. Спочатку він проводив впізнання, а потім допит. Стверджує, що перед допитом ОСОБА_21, як обвинуваченого, той мав побачення із своїм захисником. Під час відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_21 показував, що він знаходився на вулиці біля будинку, з лівої сторони, у будинок не заходив. Захисник ОСОБА_21 відмовився їхати на дану слідчу дію.

У лютому 2008 року був затриманий ОСОБА_19, який дав зізнавальні показання, після чого поступила угода від адвоката ОСОБА_68 та її було допущено до участі в справі і наступні допити проводились у присутності адвоката. Відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_19 не відбулось, так як при виході з міліції перед даною слідчою дією стояли його родичі, котрі сказали йому, щоб не переживав, що все буде добре і після того по дорозі йому стало погано. ОСОБА_19 сказав, що його нудить, болить голова і відтворення не було проведено, так як вони не доїхали до будинку 200-300 метрів, розвернули автомобіль і поїхали назад. У автомобілі їхали він, ОСОБА_67, ОСОБА_19, конвоїр, двоє понятих і водій. Перед тим ОСОБА_19 пояснював куди їхати в с. Сіде.

У первинних допитах потерпілий ОСОБА_1 вказував, що на нього лили кислоту, цього немає у протоколах допиту, тому що потерпілі писали власноручно. З цього приводу була призначена судово-медична експертиза.

Оперативні працівники дали йому протоколи обшуків разом із речовими доказами, які були ними вилучені під час обшуків. Дані речові докази були упаковані, на них були бірки з підписами понятих і власників. Він перевіряв ці речові докази під час огляду речових доказів і ця слідча дія відбувалася перед предявленням предметів для впізнання. Огляд предметів робив окремо. Після огляду предмети опечатав. Потім у присутності понятих ним, ОСОБА_67, були викладені золоті вироби і після цього було запрошено потерпілих, котрі оглянули і впізнали свої речі.

Суд перевірив показання підсудного ОСОБА_22 про те, що він 6 вересня 2007 року до 24 години знаходився у своєї дівчини ОСОБА_33Р, котрій перед зустріччю телефонував зі свого стаціонарного телефону.

Свідок ОСОБА_33 показала, що 6 вересня 2007 року їй зателефонував ОСОБА_22 із домашнього стаціонарного телефону і вони домовилися про зустріч. Приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_22 приїхав до неї на вул. Східну батьковим автомобілем Волга і вони сиділи до 23 год. 30 хв., після чого поїхав додому і приблизно через півгодини знову зателефонував їй із домашнього стаціонарного телефону та повідомив, що вже вдома.

Однак із роздруківки телефонних дзвінків вбачається, що із стаціонарного телефону ОСОБА_56 № (236) 3-29-97 вихідні дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_33 у вказаний підсуднім ОСОБА_22 та свідком ОСОБА_33 час не здійснювалися.

Також судом перевірені показання підсудних ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те, що ввечері 6 вересня 2007 року вони зустрілися із знайомими дівчатами ОСОБА_69 та її сестрою і провели всю ніч у квартирі ОСОБА_18

Так, показання ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у цій частині є непослідовними.

Будучи допитаним 10.03.2008 року як обвинувачений, ОСОБА_18 показав, що 6 вересня 2007 року, приблизно о 17 годині, він з ОСОБА_19 на автомобілі марки Мерседес-Бенц Е 200, який ще не був зареєстрований, були в с. Пиняни та запросили із собою двох дівчат близнят ОСОБА_69 та ОСОБА_70. Приблизно о 18 годині він поставив свій автомобіль на стоянці по вул. Самбірській в м. Дрогобичі і на таксі вони поїхали в бар Інклюз у с. Лішня Дрогобицького району, де пробули до 23 години, після чого на таксі поїхали до нього на квартиру в м. Дрогобич, де пробули до 2-3 години ночі, а потім відвезли дівчат в село. Цей день він запамятав тому, що 07.09.2007 року зранку затопив квартиру сусіда (т. 2 а.с 344-347).

Обвинувачений ОСОБА_19 31.03.2008 року показав, що в ніч з 6 на 7 вересня 2007 року він був вдома у ОСОБА_18 До нього додому вони приїхали автомобілем радіотаксі під керуванням його брата ОСОБА_71, якого викликали приблизно о 21 годині і на автомобілі Шкода-Феліція разом з ОСОБА_18 поїхали в с. Пиняни, де їх на зупинці чекало двоє дівчат, яких звати ОСОБА_47 та ОСОБА_33, і вони поїхали в м. Дрогобич та по дорозі заїхали на заправку ОККО, там купили продукти та поїхали до ОСОБА_18, у якого він пробув до 6 години ранку, після чого він пішов до себе додому. Той день він запамятав тому, що вони затопили сусідів ОСОБА_18

Отже, вказані показання ОСОБА_18 та ОСОБА_19 відмінні між собою, а також від тих, які вони дали під час судового розгляду. Під час досудового слідства вони невірно назвали дівчат, з якими провели час. Зокрема, Оксани прізвище ОСОБА_27 і вона не є сестрою-близнючкою ОСОБА_26. Різними були показання ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про те яким транспортом вони із дівчатами приїхали в м. Дрогобич, ОСОБА_19 не давав показань про те, що він із квартири ОСОБА_18Р виходив на зустріч із ОСОБА_31

ОСОБА_24 суперечливими є показання свідків ОСОБА_69.Б. та ОСОБА_70

Так, свідок ОСОБА_26 під час судового розгляду показала, що з ОСОБА_19 домовилися про зустріч вечером у кафе Корона, куди приїхали о 21 годині. Сестри з ними там не було. Вона була з ОСОБА_27. Потім о 22 годині поїхали у м. Дрогобич на автомобілі білого кольору, іномарці, за кермом був невідомий їй хлопець, якого бачила вперше. Із ОСОБА_18 у цей вечір зустрілися біля підїзду. Однак, пізніше стверджувала, що ОСОБА_72 приїжджав за ними в с. Пиняни на автомобілі чорного кольору з ОСОБА_19. Перед тим ОСОБА_18 зателефонував і вони зустрілися на зупинці у с. Пиняни. Вона була з подругою ОСОБА_27 і сестрою ОСОБА_70 Всі разом поїхали у м. Дрогобич до ОСОБА_18 По дорозі заїхали на заправку Окко і купили продукти. У квартиру ОСОБА_18 зайшли біля 23 годині, але коли це було не памятає. Всього у нього в квартирі була два рази. У квартирі ОСОБА_18 знаходилися до ранку, не пригадує, яким чином добралися додому, чи їхали на таксі, чи маршруткою. Додому хлопці, з якими вона провела час, її не відвозили. Однак, пізніше пригадала, що мав місце такий факт, що їх додому на своєму автомобілі відвозив батько ОСОБА_19 Це можливо було тоді, коли ОСОБА_19 багато випив спиртного, він бігав до сусіда, чи у магазин, казав, що йому мало. В автомобілі їхали вона, ОСОБА_18, ОСОБА_27, батько ОСОБА_19 Р, а ОСОБА_19 залишився у квартирі, спав пяний. Це було тоді, коли затопили квартиру. ОСОБА_24 показала, що ОСОБА_18 телефонував їй декілька разів на тиждень і з ОСОБА_19 теж часто розмовляли по телефону, і не тільки тоді, коли мали зустрітись, а просто так. 6 вересня 2007 року о 21 год. 54 хв. міг бути телефонний дзвінок.

Допитана під час досудового слідства свідок ОСОБА_26 21.04.2008 року показала, що з ОСОБА_19 і ОСОБА_18 були в його квартирі всього два рази у жовтні та в грудні 2007 року. Так, у жовтні 2007 року вона разом із ОСОБА_27 були в барі Корона. До неї зателефонував ОСОБА_18 і домовились, що він приїде за ними. Приблизно о 23 год. ОСОБА_18 приїхав із ОСОБА_19 та хлопцем на імя ОСОБА_1, прізвища його не знає. Вони поїхали в м. Дрогобич, до ОСОБА_18 додому, де пробули до 3 години і назад їх відвіз ОСОБА_66 на своєму автомобілі, а ОСОБА_18 і ОСОБА_19 залишилися в квартирі. Який це точно був день, пригадати не може. Однак, впевнено може сказати, що це був жовтень, а не вересень, так як у вересні 2007 року знаходилася у м. Львові і додому в с. Пиняни приїхала у жовтні. Стверджувала, що її сестри не було. Після цього з ОСОБА_18 і ОСОБА_19 бачились лише один раз у грудні 2007 року (т. 3 а.с.168-169).

Свідок ОСОБА_71 показала, що один раз із сестрою ОСОБА_26 і ОСОБА_27 була в м. Дрогобичі у квартирі ОСОБА_18 Там ще був ОСОБА_19 Однак, додому вона поїхала в цей же вечір сама. ОСОБА_24, показала, що її сестра у вересні 2007 року працювала у м. Львові.

Свідок ОСОБА_73 показав, що він разом із братом ОСОБА_19 та ОСОБА_18 доволі часто їздили у с. Пиняни до дівчат. Одну звати ОСОБА_47, у якої була сестра, але вона не їздила, а їздила подружка. Зустрічалися на зупинці у с. Пиняни. 6 вересня 2007 року він знаходився на роботі. ОСОБА_19 подзвонив йому о 17 год. 45 хв., щоб зїздити за дівчатами. Ввечері, біля 21 години він, ОСОБА_71, своїм автомобілем марки Шкода Феліція, поїхав разом із ОСОБА_19 і ОСОБА_18 у с. Пиняни, на зупинці забрали дівчат і поїхали у м. Дрогобич. На вулиці ОСОБА_23 заїхали на заправку Окко, де купили горілку та закуску. Він їх відвіз під будинок і повідомив, що їде додому та поставив машину на стоянку біля 23 години. На наступний день, ОСОБА_19 розповідав, що добре погуляли, тільки затопили сусідів. Було таке, що заїжджали у бар Корона в с. Калинів, можливо верталися через Калинів, але це не тоді, а 18.10.2007 року.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_73, який є родичем ОСОБА_19 не співпадають ні з показаннями ОСОБА_19 і ОСОБА_18, ні з показаннями ОСОБА_71 та ОСОБА_26 і не можуть бути прийняті, як і суперечливі показання свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_74, які є родичами ОСОБА_18, а також показання свідка ОСОБА_31, котрий є товаришем ОСОБА_19 і показав, що 06.09.2007 року він із друзями сидів у барі на дні народження Колі на прізвисько Рижий, день народження якого 7 вересня. Він телефонував до ОСОБА_19, але той дзвінок відхилив, а потім сам перетелефонував і він ОСОБА_19 сказав, щоб той підходив. Однак, ОСОБА_19 відповів, що з дівчатами відпочиває і щоб він, ОСОБА_31, вийшов на вулицю. Після 23 години вони зустрілися біля бару Скорпіон по вул. ОСОБА_23, випили пляшку пива і розійшлися. ОСОБА_40 про цей день тому, що батько ОСОБА_19 показував йому номер телефону на листку, з якого він телефонував до ОСОБА_19. Це було два тижні назад до того як він дає показання. Батько ОСОБА_19 запитував, чи зможе щось згадати про те число. На даний час у нього інший номер мобільного телефону.

Отже, алібі ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про перебування їх 6 -7 вересня 2007 року у квартирі ОСОБА_18 із дівчатами є необґрунтоване, а таємне залишення ОСОБА_18 постійного місця проживання та намагання виїхати за межі України свідчать про причетність його до вчинення інкримінованого йому злочину.

У звязку з тим, що ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у розмірах на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах, вони повинні нести кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 187 КК України.

Із предявленого їм обвинувачення необхідно виключити таку обтяжуючу покарання обставину як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, так як дана обставина є кваліфікуючою ознакою інкримінованого їм злочину.

При призначенні покарання судом ураховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 злочину, особу підсудних, обставину, що помякшує покарання.

ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вчинили особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_17 характеризується негативно, так як раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_18 також характеризується негативно, оскільки притягався до кримінальної відповідальності.

Він має на утриманні неповнолітню дитину.

ОСОБА_19 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання.

ОСОБА_20 також до кримінальної відповідальності притягується вперше, виключно позитивно характеризується за місцем проживання.

ОСОБА_21 характеризується негативно, так як раніше притягався до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_22 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Помякшуюча покарання ОСОБА_21 та ОСОБА_19 та обставина, що вони на початку провадження досудового слідства сприяли розкриттю злочину.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 є підстави призначити покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Так як ОСОБА_17 вчинив злочин під час іспитового строку, не відбувши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначене за ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.01.2007 року, йому необхідно призначити покарання шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків.

Із ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 необхідно у рівних частках стягнути судові витрати, повязані із проведенням компютерно-технічних експертиз і судово-трасологічної експертизи та із ОСОБА_20- за проведення балістичних експертиз.

Речові докази підлягають поверненню власникам.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 визнати винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання:

ОСОБА_17 - позбавлення волі на строк девять років шість місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Згідно ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України шляхом часткового складання покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначеного за ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.01.2007 року призначити остаточне покарання - позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

ОСОБА_18 - позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

ОСОБА_19 - позбавлення волі на строк девять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

ОСОБА_20 - позбавлення волі на строк девять років з конфіскацією однієї четвертої частини майна, що належить йому на праві приватної власності.

ОСОБА_21 - позбавлення волі на строк девять років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

ОСОБА_22 - позбавлення волі на строк девять років шість місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Початок строку відбуття покарання обчилювати ОСОБА_17- з 31.12.2007 року, ОСОБА_18- з 08.03.2008 року, ОСОБА_19- з 06.02.2008 року- моменту фактичного затримання, а не з 18.02.2008 року, коли був складений протокол про затримання ОСОБА_19, ОСОБА_20- з 31.12.2007 року, ОСОБА_21- з 30.12.2007 року, ОСОБА_22- 31.12.2007року.

Стягнути з ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у користь НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області по 643, 55 грн. з кожного за проведення компютерно-технічних експертиз та по 410, 71 грн. з кожного в дохід держави за проведення судово-трасологічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_20 у користь НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області 864, 18 грн. за проведення балістичних експертиз.

Речові докази: ювелірні вироби, які передані на зберігання ОСОБА_56, ОСОБА_75, ОСОБА_76 та ОСОБА_77 їм повернути; одяг ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22, який знаходиться в камері зберігання речових доказів ОСОБА_23 ГУ МВС України у Львівській області (квитанція № 3 від 31.03.2008 року)- передати ОСОБА_75, ОСОБА_36, ОСОБА_77, ОСОБА_15, ОСОБА_56; ювелірні вироби-золотий браслет, золотий перстень та гарнітур, які передані для зберігання на депозит ОСОБА_23 ГУ МВС України у Львівській області (квитанція № 007 659 від 19 серпня 2008 року)- повернути ОСОБА_2; сім мобільних телефонів, які здані в камеру зберігання речових доказів ОСОБА_23 ГУ МВС України у Львівській області (накладна № 30 від 29.05.2008 року)- конфіскувати в дохід держави, запальничку-знищити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення вироку, а засудженими- в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Суддя