ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
15 грудня 2015 року м. Київ

Вищій спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду від 06 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 19 листопада 2015 року щодо них,

в с т а н о в и в:

у касаційній скарзі засуджені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушують питання про перевірку вищевказаних судових рішень щодо них судом касаційної інстанції.
Проте касаційна скарга засуджених не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.
Так відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, обґрунтування вимог касаційної скарги засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, що визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, відповідно до якої касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі не наведено чітких доводів та відповідних аргументів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судового рішення з підстав передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни рішень у касаційному суді може бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.
Проте, обґрунтовуючи свої вимоги, засуджені хоча і формально зазначають про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак за змістом скарги фактично посилаються на неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду обставинам провадження, неправильну оцінку наявних у провадженні доказів та по суті порушують питання про іншу оцінку доказів, що згідно з ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження у суді касаційної інстанції та суперечить положенням ст. 433 КПК України.
У зв`язку з наведеним касаційна скарга підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення вищевказаних недоліків.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

касаційну скаргу засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Луцького міськрайонного суду від 06 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 19 листопада 2015 року щодо них залишити без руху та надати їм для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута скаржникам.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3