Єдиний унікальний номер 448/1023/15-к
Провадження № 1-кп/448/119/15
В И Р О К
Іменем України

23.10.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
та його захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Буховичі Мостиського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , гр-на України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого,непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

На початку серпня 2015 року біля 16 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки через вхідні двері, які були привідкритими, проник в гаражне приміщення ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав домкрат до автомобіля марки «КАМАЗ» вартістю 525 грн., заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав. Пояснив, що дійсно в зазначений день і час перебував у нетверезому стані та проходив вулицею Я.Мудрого в м.Мостиська повз господарство потерпілого ОСОБА_6 . Зауважив, що двері в приміщення гаражу були привідкритими. Підійшов до приміщення вказаного гаражу, бо хотів дещо запитати у потерпілого, з яким раніше працював на одному з підприємств району. Власника, ані будь-кого з інших членів його сім`ї, на подвір`ї та в приміщенні гаражу не побачив, їх не гукав. Зауваживши, що нікого немає, зайшов в приміщення гаражу, звідки викрав домкрат до автомобіля марки «КАМАЗ». З даним домкратом проходив вулицею Я.Мудрого в напрямку залізничної станції «Мостиська-І». В дорозі слідування зустрів осіб, яким продав викрадене за 50 гривень.

Також обвинувачений ствердив, що не пригадує, коли востаннє зустрічався з потерпілим ОСОБА_6 та що в гості до нього ніколи не заходив.

Крім зізнання, винність обвинуваченого ОСОБА_4 доводиться такими доказами по справі :

- протоколом огляду місця події території господарства і приміщення гаража ОСОБА_6 , де зафіксовано його розташування, наявність дверей у ньому і спосіб їх відкривання, а також наявність стелажів з майном, в тому числі місце зберігання викраденого домкрата;

протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_4 , де він на місці розказав та показав, як підходив до приміщення гаража потерпілого та у який спосіб проникав в таке, де саме в приміщенні гаражу знаходилось майно (домкрат), яке він в подальшому викрав і фототаблицею до цього протоколу;

- довідкою ФОП « ОСОБА_7 », з якої слідує, що вартість домкрата автомобільного гідравлічного підйомністю 10 тон станом на серпень 2015 р. становила 525 грн.;

- заявою потерпілого ОСОБА_6 про факт вчинення крадіжки майна з приміщення гаражу по АДРЕСА_2 , що мала місце на початку серпня 2015р. біля 16.00 год., а також протоколом огляду місця події (території господарства і приміщення гаража ОСОБА_6 ), чим стверджується час і місце вчинення злочину.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною. Вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення.

Суд не приймає до уваги доводів сторони захисту щодо перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.3 ст.185 на ч.1 ст.185 КК України з огляду на таке.

Виходячи з роз`яснень, що викладені в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», суди повинні мати на увазі, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, тощо), а обов`язковою ознакою проникнення є його «незаконність», тобто відсутність в особи права перебувати в цьому місці.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

Беручи до уваги наведене та обставини, що віднайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема: що протягом тривалого періоду часу (близько 20 років) обвинувачений з потерпілим не бачився та в гості до нього ніколи не заходив; що обвинувачений, зайшовши на подвір`я вказаного господарства, не шукав і не гукав ані за господарем, ані за іншими членами сім`ї потерпілого; що не знайшовши потерпілого, без згоди такого обвинувачений все-таки зайшов в приміщення гаражу, який не є будівлею, яка доступна та вільна відкрито для доступу сторонніх осіб; що обвинувачений не зміг чітко пояснити суду, що саме спонукало його зайти туди, суд вважає, що умисел на викрадення майна у обвинуваченого виник ще до моменту його входу на подвір`я потерпілого ОСОБА_6 , а не під час його перебування в приміщенні гаражу, на що покликається захисник обвинуваченого, а тому в діях обвинуваченого наявна саме така кваліфікуюча ознака як «проникнення в інше приміщення».

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи (розмір і вартість викраденого), ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, по справі не встановлено.

Такі обставини як «щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину», що зазначені органом досудового розслідування в обвинувальному акті як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не віднайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Обвинувачений в судовому засіданні критично не оцінив та щиро не засудив свою протиправну поведінку по відношенню до потерпілого, а навпаки намагався применшити свою роль у вчиненому. Крім того, у судовому засіданні не віднайшли свого підтвердження ті обставини, що обвинувачений активно сприяв розкриттю інкримінованого йому злочину, тобто з власної ініціативи, добровільно та у будь-якій активній формі надавав органу досудового розслідування будь-яку інформацію, докази і т.і. про свою протиправну діяльність. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить, як вважає суд, про щире каяття обвинуваченого і активне сприяння ним розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховується також, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, позитивно характеризується за місцем свого постійного проживання, не відвернув шкоду, заподіяну потерпілому.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, але без відбування такого, надавши випробувальний термін.

Саме такий вид і строк покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речових доказів та процесуальних витрат немає, заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним та засудити ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтись в цю інспекцію для реєстрації, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1

З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_1
Вирок набрав законної сили:
«___» ______________ 20__ р.
Суддя ОСОБА_1