Справа №: 272/1241/15-к
Провадження № 1-кп/272/92/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю обвинуваченого ОСОБА_4

з участю потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка в залі № 4 кримінальне

провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2015 року за №0000422 відносно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця смт.Червоне Андрушівського району Житомирської області,українця, громадянина України,з середньою освітою,не працюючого, одруженого,маючого на утриманні одну малолітню дитину,проживаючого : АДРЕСА_1 ,не судимий в силу ст. 89 КК України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 164 ч.1 КК України, -
вастновив:
Згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області № 2-360-а від 21 травня 2007 року ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 квітня 2 007 року і до повноліття дитини.Починаючи з 01.09.2009 по 01.10.2015 ОСОБА_4 аліменти жодного разу не сплачував, умисно ухиляється від їх сплати. Незважаючи на неодноразові попередження державної виконавчої служби в Андрушівському районі щодо виплати аліментів ОСОБА_4 , заборгованість по них станом 01.10.2015 становить 24733,50 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений,підтвердивши вищевказанні обставини, свою вину визнав в повному обсязі та показав,що він дійсно з В скоєному розкаявся, просив суворо не карати.

В судовому засіданні потерпіла,підтвердивши вищевказані обставини,не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: з копії виконавчого листа № 2-360-а від 21 травня 2007 року ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 квітня 2007 року і до повноліття дитини (а.с.12-14).З довідки Державної виконавчої служби в Андрушівському районі видно,що обвинувачений не сплачував аліменти на утримання дитини період з з 01.09.2009 по 01.10.2015 року та розмір несплачених обвинуваченим аліментів становить 24733,50 гривень (а.с.9). Як свідчить довідка Андрушівського районного центру зайнятості,обвинувачений як шукаючий роботу на обліку не перебував (а.с.57). Копії попереджень Державної виконавчої служби в Андрушівському районі про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів з повідомленням розміру заборгованості,що постійно збільшувалась,які надсилались обвинуваченому свідчать про те,що він на них не реагував, аліменти не сплачував (а.с.10-11).

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та вважає правильним кваліфікацію його навмисних дії за ст.164 ч.1 КК України, оскільки він злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно 66 КК України є щире каяття,часткове відшкодування заподіяних збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України - не має.

При обранні покарання обвинуваченому суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,яке згідно ст.12 КК України відноситься до не тяжких правопорушень,особу обвинуваченого,який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість погашена в силу ст.89 КК України,повністю визнав свою вину і розкаявся у вчиненому,позитивно характеризується по місцю проживання,але на час розгляду справи ніяких мір для погашення заборгованості по аліментам не прийняв,тому вважає за можливе його виправлення без ізоляції від суспільства, тому обирає покарання у вигляді в межах санкції ст. 164 ч.1 КК України у вигляді обмеження волі з одночасним застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням на 1 рік.

Речових доказів та судових витрат не має. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
засудив :
ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік.
Зобов?язати засудженого періодично з?являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію,повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспеції.

Запобіжний захід відносно засудженого до набрання вироком чинності не обирати.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку,з врахуванням обмежень,встановлених ч.3 ст.349 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому,потерпілій, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1