11-сс/775/341/2015(м)

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2015 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ; ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2015 року про арешт майна,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області клопотання слідчого про арешт майна було задоволено, та накладено арешт на автомобіль автомобілю марки «Volkswagen Passat», кузов НОМЕР_1 , ключів від нього,а також технічного паспорту НОМЕР_2 .
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в який просив скасувати ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області та постановити нову якою зняти арешт з автомобілю марки «Volkswagen Passat», кузов НОМЕР_1 , ключів від нього,а також технічного паспорту НОМЕР_2 .
В апеляційній скарзі посилався на те що автомобіль було вилучено безпідставно оскільки апелянтом ОСОБА_9 був наданий повний доступ до автомобілю, також вважає що він є законним власником автомобілю оскільки має наступні документі: розширене обстеження автомобіля, яке було здійснене перед купівлею, договір купівлі продажу, технічний паспорт на автомобіль та державні номерні знаки. Також вважає що факт викрадання автомобіля у ОСОБА_10 є видуманим.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, адвоката ОСОБА_8 яка також просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, апелянта з його захисником яки наполягали на задоволенні апеляційної скарги, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та доцільність її задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Як зазначив ВССУ в "Узагальненнях судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження" від 07.02.2014р. розділ 2.6 п.2 Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має підстав накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2015 року, про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту скасувати.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: