Дата документу Справа № 335/6260/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/6260/15-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1769/15 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 309 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 26 жовтня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6 .
Встановлені вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року обставини:
ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину, під час іспитового строку, діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбав при невстановлених обставинах рідину темно-коричневого кольору, яка є особливо небезпечним засобом опієм ацетильованим, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,196 г. яку він 16 червня 2015 р. на маршрутному таксі перевіз до будинку АДРЕСА_3 , та зберігав при собі до моменту вилучення працівниками міліції о 12:45 год. цього ж дня.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року:
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і йому призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2014 року у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 8 місяців.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін домашній арешт.
Початок строку відбування покарання постановлено обчислювати з дня взяття його під варту після набрання вироком законної сили.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-хімічної експертизи в сумі 460 грн. 80 коп.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного змінити і, врахувавши активне сприяння в розкритті злочину, щире розкаяння, задовільну характеристику, відсутність тяжких наслідків від скоєного ним злочину, добровільне проходження лікування від наркоманії призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та одночасно зазначив про відсутність з метою захисту його інтересів захисника під час судового слідства у суді першої інстанції, думку прокурора щодо залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи обвинуваченого, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Матеріали провадження засвідчують, що вирок суду ухвалений за процедурою розгляду кримінального провадження, передбаченою ч.3 ст. 349 КПК України.
Підставою для застосування положень ст. 349 КПК України є наявність неоспорених жодним з учасників кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення та відсутність заперечень з їх боку щодо дослідження пов`язаних з ними доказів. При цьому суд в обов`язковому порядку зобов`язаний з`ясувати правильність розуміння вказаними особами змісту зазначених обставин та відсутність сумнівів у добровільності позицій учасників провадження і роз`яснити неможливість в подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Cуд першої інстанції роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 наслідки скороченої процедури судового розгляду, про що свідчить технічний запис судового засідання, однак суд розглянув кримінальне провадження за відсутності захисника, участь якого в даному випадку є обов`язковою, що в контексті передбачених ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження щодо верховенства права, забезпечення права особи на захист та змагальності сторін, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі, тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснював про своє перебування з 2012 року на обліку у наркологічному диспансері та проходження лікування, на що суд першої інстанції уваги не звернув, вказані обвинуваченим відомості не перевірив.
Разом з тим, матеріали провадження засвідчують перебування ОСОБА_6 з 03.09.2012 року на обліку в КУ «ОКНД» ЗОР з діагнозом «психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів та тропікаміда. Синдром залежності», перебував на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні і потребує подальшого підтримуючого лікування в амбулаторних умовах за його згодою.
Наведені обставини можуть вказувати на нездатність обвинуваченого повною мірою реалізовувати свої права та зумовлює, у відповідності до ст. 52 КПК України, обов`язкову участь захисника.
Проте суд першої інстанції не перевірив, чи був ОСОБА_6 здатний через свої психічні вади самостійно реалізовувати своє право на захист, судовий розгляд провадження провів без участі захисника, тим самим не забезпечивши гарантій судової процедури.
Наведені обставини вказують на порушення права обвинуваченого на захист, що
унеможливлює визнання розгляду даного кримінального провадження законним та
справедливим.
Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
З метою додержання принципу, передбаченого ст. 20 КПК України щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, оскаржуване рішення, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого місцевому суду необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо призначеного йому покарання, з урахуванням вказаних вище підстав скасування вироку та вимог ч. 2 ст.415 КПК України, колегія не вправі оцінювати.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог КПК України, в тому числі норм ст. 416 КПК України.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_6 колегія суддів, взявши до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого та продовження існування ризиків щодо негативної поведінки останнього, продовжує на строк 30 днів, а саме до 26 листопада 2015 року.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року відносно ОСОБА_6 засудженого за ч.1 ст. 309 КК України, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 30 днів до 24 листопада 2015 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4