Справа № 642/5006/13-к
Провадження № 1-кп/642/11/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Ленінського районного суду м.Харкова кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кам`янка, Черкаської області, українки, громадянки України, освіта середня, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, 21 травня 2013 року, приблизно, о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись на території дитячого майданчика, розташованого за адресою: м. Харків, вул. П.Шлях,148/2, маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадання чужого майна, діючи із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрала з дитячої коляски майно ОСОБА_4 гаманець, який не становив для потерпілої матеріальної цінності з грошима в сумі 350 гр., а також не представляючи для потерпілої матеріальної цінності: кредитну карту без грошей на рахунку та кредитки, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на суму 350 гр..

12 червня 2013 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , реєстр матеріалів кримінального провадження, розписка підозрюваної про отримання обвинувального акту та угода про примирення, укладена в м. Харкові 29 травня 2013 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 ..
Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_5 висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин інкримінованого діяння. При цьому сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За угодою обвинувачена зобов`язується повернути потерпілій ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 350 гр.. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.
Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що права надані їй законом у зв`язку з укладенням Угоди про примирення вона розуміє; з наслідками укладення та затвердження Угоди про примирення обізнана; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_5 не встановлено. Суд переконаний, що укладення Угоди про примирення є добровільним і не вбачає необхідності витребувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх.
Згідно наданим матеріалам суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а саме таємне викрадання чужого майна, яке кваліфікується за ст. 185 ч.1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Завдана потерпілій матеріальна шкода в сумі 350 гр. обвинуваченою сплачена повністю.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою, є злочином середньої тяжкості.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_5 , раніше не судима, являється громадянкою України, на утриманні має 2-х неповнолітніх дітей, офіційно не працює, має постійне місце проживання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.
Обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин, передбачених ст.67 КК України, суд не вбачає.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою.
За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченої може сприяти покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає їй зазначене покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення.
На підставі викладеного суд затверджує угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою.

Речових доказів у справі немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 29.05.2013 року, що укладена у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001426 від 25.05.2013 року, між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 ..
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 850 грн..
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж укладено сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6 чи ч.7 ст. 474 КПК України.
- прокурором виключно з підстав: призначення судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області.

Суддя ОСОБА_1