Справа № 362/5509/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1089/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 06.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
«06» жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про заміну хворому ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з ухвалою суду 1-ї інстанції, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.09.2006 року до ОСОБА_11 у зв"язку зі скоєнням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115, ч.ч.1,2 ст. 15, п.1 ч.2, ст.. 115 КК України, застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 року ОСОБА_11 змінені примусові заходи медичного характеру на примусове лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом. На примусове лікування до КМПНЛ №3 у відділення № 1 з посиленим наглядом ОСОБА_11 поступив 17.01.2014 року.

В заяві ставилось питання про зміну примусових заходів медичного характеру на примусове лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом з посиланням на стабільний психічний стан, відсутність агресивних тенденцій, відсутність особливої суспільної небезпеки.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд 1-ї інстанції вказав, що із врахуванням характеру та тяжкості скоєного суспільно- небезпечного діяння, незначний період перебування на примусовому лікуванні у психіатричному закладі з посиленим наглядом, із врахуванням того, що висновок містить також відомості про те, що ОСОБА_11 хворим себе не вважає, до скоєного відноситься легковажно, що підтверджується і його поясненнями в судовому засіданні, тому суд вважає, що ОСОБА_11 не видужав, стан його психічного здоров`я змінився не настільки, щоб змінювати щодо нього примусові заходи медичного характеру на примусове лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом, тому заява про зміну примусованого заходу медичного характеру не може бути задоволеною.

Не погоджуючись з даною ухвалою, захисником подано апеляційну скаргу, в якої він просить її скасувати, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву головного лікаря КМПЛ № 3 про зміну ОСОБА_11 примусові заходи медичного характеру на примусове лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом. В обґрунтування цього він вказує, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, та неправильним застосуванням кримінального закону. Так, на думку апелянта, ОСОБА_11 на даний час не представляє суспільної небезпеки, чому на його думку, суд не надав належної оцінки. Єдиною підставою для зміни примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_11 , на переконання захисника, є позитивні зміни у стані здоров`я хворого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виступ захисника в підтримку доводів скарги, апеляційний суд, обговоривши доводи скарги, та вивчивши матеріали кримінального провадження, знаходить ухвалу законною та обґрунтованою, виходячи при цьому з наступного.

Висновки суду 1-ї інстанції про неможливість задоволення заяви головного лікаря ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яки достатньо викладені в ухвалі, та їм дана належна оцінка.

Так, в основу ухвали покладено той факт, що ОСОБА_11 незначний період перебувае на примусовому лікуванні у психіатричному закладі з посиленим наглядом, хворим себе не вважає, до скоєного відноситься легковажно. Оглянувши ОСОБА_11 в судовому засіданні, суд прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_11 не видужав, стан його психічного здоров`я змінився не настільки, щоб змінювати щодо нього примусові заходи медичного характеру на примусове лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом, тому заява про зміну примусованого заходу медичного характеру не може бути задоволеною, і з цим висновком колегія суддів погоджується в повному обсязі, а тому, не знаходячи підстав для задоволення апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про заміну хворому ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру без змін.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ