Справа № 743/494/15-к
Провадження №1-кп/743/42/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року
Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретаріОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добрянка Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України (паспорт втрачений), з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично проживаючого
АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-вироком Чернігівського районного суду від 11 червня 2012 року за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців,
-вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2012 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.02.2015 року останнього звільнено умовно-дострокова на 11 місяців 21 день,
-вироком Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці, вирок звернуто до виконання,
за ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: старшого прокурора прокуратури Ріпкинського району Чернігівської області ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , об 11 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_3 , повторно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом зламу навісного замку вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав велосипед марки «Аист», вартістю, згідно висновку експерта, 1031 грн. 48 коп., спричинивши останній майнову шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 остаточно вину визнав в повному обсязі та показав, що він 15 березня 2015 р., будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку ОСОБА_6 , та за її відсутності, з веранди викрав велосипед, який потім залишив у знайомого ОСОБА_7 . 30 березня 2015 р. він прикотив велосипед ОСОБА_8 , який повідомив його, що по факту викрадення велосипеду ним цікавиться міліція. У вчиненому кається та просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась. Згідно копії про смерть, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
На підставі ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд прийшов до висновку про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про доведеність винності ОСОБА_5 , у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, поєднаного з проникненням в житло.
Вирішуючи питання про визначення міри покарання, що може бути призначена обвинуваченому та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст.. 65 КК України), враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відомості про особу обвинуваченого.
Обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_5 , суд вважає: щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, а обставиною, яка обтяжує покарання останнього є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 :
- притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку;
- у лікаря-нарколога та психіатра на обліку не перебуває;
- посередньо характеризується за місцем попереднього проживання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, в період умовно-дострокового звільнення за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.11.2002 р., після вчинення даного кримінального правопорушення вчинив нове кримінальне правопорушення за що був засуджений Менським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення та його поведінка свідчить про вперте небажання дотримуватися норм закону, моралі та загально встановлених правил суспільної поведінки.
Тому, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства і покарання ОСОБА_5 необхідно визначити у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_5 засуджується, вчинене ним 15 березня 2015 р., до постановлення Менським районним судом Чернігівської області вироку від 22 вересня 2015 року, суд знаходить, що покарання йому належить призначити за правилами ст. 70 ч. 4 КК України, а саме шляхом часткового складання призначених покарань.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, підстави для його обрання відсутні.
При цьому, враховуючи те, що згідно вироку Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року ОСОБА_5 взято під варту в залі суду, строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід відраховувати з 22 вересня 2015 року, зарахувавши останньому в строк відбування покарання, час перебування під вартою, за вказаним вироком: в ІТТ Менського РВ УМВС України в Чернігівській області з 22 вересня 2015 р. по 1 жовтня 2015 р. та в Чернігівському СІЗО з 01.10.2015 року.
По кримінальному провадженню не заявлявся цивільний позов, в ньому відсутні речові докази.
З ОСОБА_5 в дохід держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Керуючись ст. ст. 370, 374-376 КПК України суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року, і визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 відраховувати з 22 вересня 2015 року.
Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання, час перебування під вартою, за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року: в ІТТ Менського РВ УМВС України в Чернігівській області з 22 вересня 2015 р. по 1 жовтня 2015 р. та в Чернігівському СІЗО з 01.10.2015 року.
По кримінальному провадженню не заявлявся цивільний позов, в ньому відсутні речові докази.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено) в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 122 грн. 76 коп. /а.к.п. 32/.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1