Справа № 336/7959/15-К
Провадження № 1-кп/336/139/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.04.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до двох років обмеження волі з випробувальним строком 2 роки;

- 09.11.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання по відбуттю строку 30.07.2013 року;

- 03.11.2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 10.12.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2015 року в період часу з 22:00 годин по 08:30 годин 03 липня 2015 року, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Військбуд буд. 79, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав з автомобілю марки «ЗАЗ 1102» д/н НОМЕР_1 , відео регістратор марки «FALCON», та авто магнітолу марки «Pioner MVH-150 UI» чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 750 гривен. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, збув викрадене майно ОСОБА_7 за грошові кошти у розмірі 350 гривен.
29 липня 2015 року в період часу з 19:00 годин по 02:45 годин 30 липня 2015 року, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Косигіна буд. 8, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно, розбивши скло автомобілю марки «ДЕО ЛАНОС» д/н НОМЕР_2 , викрав панель від авто магнітоли марки «SONY» чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 600 гривен. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, збув викрадене майно ОСОБА_7 за грошові кошти у розмірі 200 гривен.
03 серпня 2015 року в період часу з 01:00 годин по 09:00 годин, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна буд. 123-А, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно, розбивши скло автомобілю марки «ЗАЗ 1102» д/н НОМЕР_3 , викрав панель від авто магнітоли марки «SONY» та дистанційний пульт від неї чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2000 гривен. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, збув викрадене майно ОСОБА_7 за грошові кошти у розмірі 150 гривен.
26 серпня 2015 року в період часу з 16:00 годин по 07:00 годин 27 серпня 2015 року, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мікояна буд. 12, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно, розбивши скло автомобілю марки «ЗАЗ 1102» д/н НОМЕР_4 , викрав панель від авто магнітоли марки «Pioner» чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 300 гривен. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, збув викрадене майно ОСОБА_7 за грошові кошти у розмірі 300 гривен.
06 вересня 2015 року в період часу з 17:20 годин по 07:20 годин, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, знаходячись в салоні маршрутного таксі № 25, від зупинки громадського транспорту «Живмасив» по пр.-ту Моторобудівників в Шевченківськім районі до зупинки громадського транспорту «Червонополянська» по вул. Червонополянській, Шевченківського району в м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що його дій ніхто не бачить, таємно викрав з рюкзака ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Nokia Lumia 630», чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 2000 гривень. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, збув викрадене майно ОСОБА_7 за грошові кошти у розмірі 800 гривен.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що вчинив зазначені крадіжки, оскільки після звільнення з місця відбування покарання не зміг влаштуватися на роботу та не мав грошових коштів для проживання. Просив суд його суворо не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнав частково, не оспорював вимоги потерпілого в частині стягнення матеріальних збитків, але вважав завищеними вимоги про стягнення моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що факт скоєння крадіжки магнітоли дійсно мав місце. При цьому було розбито скло автомобіля, що завдало йому, крім матеріальної шкоди, ще і моральні страждання, оскільки він не мав можливості деякий час нормально користуватися машиною. Покарання просив призначити на розсуд суду та задовольнити його цивільний позов та стягнути з обвинуваченого спричинену матеріальну шкоду у розмірі 1050 грн. та моральну шкоду 3000 грн.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винність обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень по вказаним у обвинувальному акті епізодам, знайшла своє підтвердження та дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимого, не працюючого, на обліках в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, суд не встановив.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений скоїв злочин до ухвалення вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, остаточне покарання йому необхідно призначати відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.

Під час розгляду справи потерпілим ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого суми матеріальної шкоди у розмірі 1050 грн. та моральної шкоди у розмірі 3000 грн., який підлягає частковому задоволенню з наступних підстав

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер та розмір страждань, які зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина ОСОБА_4 у таємному заволодінні чужим майном потерпілого ОСОБА_5 та завданні потерпілому матеріальної шкоди, беручи до уваги визнання обвинуваченим суми цивільного позову в частині матеріального відшкодування, суд вважає необхідним вимоги потерпілого в цій частині задовольнити повністю.

Судом також встановлено, що внаслідок вчинення злочину потерпілий ОСОБА_5 зазнав психічного стресу та душевного хвилювання внаслідок позбавлення належного йому майна. Керуючись принципом розумності та справедливості, суд вважає, що позов потерпілого в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки заявлена сума морального відшкодування не обґрунтована належним чином і, на думку суду, є завищеною.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, до вступу цього вироку в законну силу суд вважає необхідним залишити без змін.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України, керуючись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2015 року та остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Строк відбуття покарання обраховувати з 24 вересня 2015 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування остаточно призначеного покарання частково відбуте ним покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2015 року з 15.09.2015 року до 23.09.2015 року включно (час перебування під арештом в СІЗО в період проведення досудового слідства), а також строк тримання його під вартою з 19.30 годин 04.08.2015 року до 18.00 годин 06.08.2015 року (час перебування в ізоляторі тимчасового утримання в період досудового слідства).

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 час знаходження у Запорізькому слідчому ізоляторі - як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у Запорізькому СІЗО обраний Жовтневим районним судом м. Запоріжжя - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 понесені по справі судові витрати в сумі 1473,12 грн., пов`язані з проведенням дактилоскопічних експертиз в дохід держави.

Позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 1050 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Речові докази, а саме, 1 слід структури матеріалу не придатний для ідентифікації, 2 сліди папілярних узорів рук не придатні для ідентифікації, 6 слідів папілярних узорів рук, що належать ОСОБА_8 , які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1