АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

25 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

перевіривши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року,

за участю захисника ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року захиснику ОСОБА_5 роз`яснено, що при постановленні ухвали слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва від 7 серпня 2015 року враховано перебування ОСОБА_6 під вартою на підставі судового рішення вироку Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року, яким він засуджений; судом дане питання вирішене з дотриманням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України щодо запобіжного заходу, який зберігається у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, а також, що на правовідносини в справі, де триває судовий розгляд, положення ч. 2 ст. 206 КПК України стосовно обов`язкового набрання законної сили судовим рішенням не розповсюджуються.

12 серпня 2015 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про роз`яснення судового рішення в порядку ст. 380 КПК України, в резолютивній частині якої просить роз`яснити на підставі якого судового рішення, яке набрало законної сили ОСОБА_6 утримується в Київському СІЗО №13.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 14 серпня 2015 року адвокату ОСОБА_5 роз`яснено, що при прийнятті ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 7 серпня 2015 року враховано, що ОСОБА_6 перебуває під вартою на підставі вироку Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2015 року, яким ОСОБА_6 засуджений, даним судом з дотриманням вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 КПК України вирішене питання щодо запобіжного заходу, який зберігається у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14.08.2015 року, постановити нову ухвалу, якою роз`яснити на підставі якого судового рішення, яке набрало законної сили ОСОБА_6 утримується в Київському СІЗО №13. Наявність якого саме рішення, яке набрало законної сили, схилило слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Києва до висновку про підставу перебування під вартою ОСОБА_6 . Вказує, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2015 року на який послалась слідчий суддя не набрав законної сили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження за заявою захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

З приписів наведеної норми кримінального процесуального закону вбачається, що роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання.

Суддею в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року чітко роз`яснено, що обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою відповідно до вироку Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року в резолютивній частині якого вказано, що запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишити без змін тримання під вартою в Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом;

початок строку відбування покарання;

рішення про застосування примусового лікування чи примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування;

рішення про призначення неповнолітньому громадського вихователя;

рішення про застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру;

рішення про цивільний позов;

рішення про інші майнові стягнення і підстави цих рішень;

рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації;

рішення про відшкодування процесуальних витрат;

рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження;

рішення про залік досудового тримання під вартою;
строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження;

порядок отримання копій вироку та інші відомості.

Тобто законом судді надано повноваження відповідно до даної норми закону вирішувати питання про залік досудового тримання під вартою, крім того колегією суддів у вироку чітко та послідовно вказано та досліджено всі обставини кримінального провадження та вказано мотиви з яких вони дійшли висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 реальної міри покарання, на підставі чого міру запобіжного заходу залишено без змін.

Доводи апелянта щодо невідповідності ухвали слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки рішення судді постановлене з дотриманням кримінального процесуального права, є чітким та зрозумілим.

Вказівка захисника на те, що ОСОБА_6 незаконно утримується під вартою, оскільки вирок щодо нього не набрав законної сили є безпідставною, та такою що не відповідає встановленим нормам кримінального процесуального Закону. Вирок суду першої інстанції втрачає законну силу лише в разі його скасування, апеляційне та касаційне провадження не є підставою невиконання зазначеного в резолютивній частині заліку досудового тримання під вартою, оскільки не зупиняє його дію.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник в апеляції, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 380, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року, якою захиснику ОСОБА_5 роз`яснено, що при постановленні ухвали слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва від 7 серпня 2015 року враховано перебування ОСОБА_6 під вартою на підставі судового рішення вироку Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2015 року, яким він засуджений; судом дане питання вирішене з дотриманням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України щодо запобіжного заходу, який зберігається у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, а також, що на правовідносини в справі, де триває судовий розгляд, положення ч. 2 ст. 206 КПК України стосовно обов`язкового набрання законної сили судовим рішенням не розповсюджуються, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_7 н Д. М а с е н к о В. Л а ш е в и ч