Справа № 461/8954/15-к
Провадження № 1-кс/461/6274/15
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду клопотання начальника відділу СУ ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, з незакінченою вищою освітою, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , не працюючому, такому, що адвокатом, депутатом та нотаріусом не являється, раніше не судимому, одруженому, -
начальник відділу СУ ГУМВС України у Львівській області підполковник міліції ОСОБА_7 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування внесеного подання покликається на те, що 28 вересня 2015 року о 10:30 год. ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні злочину у порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України. 28 вересня 2015 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України.
Вказує, що у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у кримінальному правопорушенні, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Вказує, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 буде мати усі можливості для того щоб переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Враховуючи те, що санкція ч. 5 ст. 185 та ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України як обов`язкове додаткове покарання передбачає конфіскацію майна, то перебуваючи на волі у ОСОБА_5 будуть об`єктивні можливості знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають значення для справи, а також відчужити майно, на яке може бути накладено арешт, так як увесь його перелік на даний час не встановлено. Крім цього, перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде мати усі можливості для того, щоб незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на викладене, а також те, що частина злочинів вчинена із застосуванням насильства щодо потерпілих, покликається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України мають місце, та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного по вказаному провадженні. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, просить клопотання задоволити.
В судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен окремо, підтримали внесене клопотання з підстав, викладених у ньому та просили таке задоволити.
Підозрюваний в судовому засіданні заперечив проти обрання відносно нього будь-якого запобіжного заходу, посилаючись на те, що жодних кримінальних правопорушень не вчиняв.
В судовому засіданні захисник підозрюваного просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, який, на його думку, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки його підзахисного. Разом з тим вказав, що підозра є необґрунтованою, а слідчим та прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думки учасників процесу, приходжу до наступного висновку.
28 вересня 2015 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України.
Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких в ході розгляду справи.
При вирішенні питання обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, а саме те, що такий підставно підозрюється у вчинені таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, яке завдало матеріальної шкоди в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а також у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, яке завдало матеріальної шкоди у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також у готуванні до нападу з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, яке завдало матеріальної шкоди в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 буде мати усі можливості для того щоб переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Враховуючи те, що санкція ч. 5 ст. 185 та ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України як обов`язкове додаткове покарання передбачає конфіскацію майна, то перебуваючи на волі у ОСОБА_5 будуть об`єктивні можливості знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають значення для справи, а також відчужити майно, на яке може бути накладено арешт, так як увесь його перелік на даний час не встановлено. Крім цього, перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде мати усі можливості для того, щоб незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Відтак, враховуючий все вищенаведене, а також характер та системність злочинів, у яких останній підозрюється, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, а ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до абз.1 ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбаченої ч.4 цієї статті.
Частиною 4 ст.183 КПК України визначено виключний перелік випадків, у яких слідчий суддя має право при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосування насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини та щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжних захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи, що ОСОБА_5 , зокрема, обґрунтовано підозрюється у готуванні до особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України готуванні до розбою, спрямованого на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
клопотання начальника відділу СУ ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_7 задоволити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, з незакінченою вищою освітою, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , який не працює, адвокатом, депутатом та нотаріусом не являється, раніше не судимому - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на начальника відділу СУ ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_7 .
Строк дії ухвали до 16 листопада 2015 року 10.30 год.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області на протязі п`яти діб з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1