Справа № 743/163/16-к
Провадження №1-кп/743/37/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року
Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - суддіОСОБА_1 ,
при секретаріОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пищики Ріпкинського району Чернігівської області,
громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не зареєстрованого у встановленому законом порядку, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, судимого 2 вересня 2015 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, з покладенням відповідних обов`язків,
за ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
30.10.2015 р., у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , повторно, перебуваючи на території будинковолодіння по АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом відкриття вхідних дверей сараю, проник всередину сараю вказаного будинковолодіння, звідки таємно викрав порося, вартість, якого складає 400 грн., спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 400 грн..
07.11.2015 р., у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 , повторно, перебуваючи на території будинковолодіння по АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом відкриття вхідних дверей сараю, проник всередину сараю вказаного будинковолодіння, звідки таємно викрав порося, вартість, якого складає 400 грн., спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 400 грн..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав в повному обсязі та показав, що у нього з співмешканцем ОСОБА_7 ОСОБА_9 була домовленість про здачу 2 поросят. Проте, ОСОБА_9 помер. Але він вирішив, не питаючи дозволу у ОСОБА_7 , забрати цих поросят та здати їх за гроші. Для цього 30.10.2015 р. та 07.11.2015 р., він заходив в належний ОСОБА_7 сарай, звідки викрав по одному поросяти, які вподальшому здав за 100 грн. кожна. Отримані кошти витратив на свої потреби. Через певний проміжок часу, ОСОБА_7 звернулась до міліції та до нього приїхали працівники міліції, яким він детально розповів обставини вчинення кримінальних правопорушень. Вказав, що поросята повернув ОСОБА_7 .. У вчиненому кається та просив суворо не карати, волі не позбавляти.
На підставі ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд прийшов до висновку про наявність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про доведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення.
Вирішуючи питання про визначення міри покарання, що може бути призначена обвинуваченому та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст.. 65 КК України), враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що він вчинений під час іспитового строку, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відомості про особу обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд вважає: щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, а обставини, що обтяжують покарання відсутні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 не одружений, не працює, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, а саме куріння тютюнових виробів у заборонених місцях, та куріння тютюнових виробів у заборонених місцях вчинене повторно протягом року (ч. 1, ч. 2 ст.. 175-1 КУпАП), придбання самогону та інших міцних спиртних напоїв домашнього вироблення (ст.. 177 КУпАП), розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді, вчинення вказаних дій повторно протягом року, та вчинення вказаних дій особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за них (ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст.. 178 КУпАП).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, будучи засудженим 02.09.2015 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185 КК України, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення та його поведінка свідчить про вперте небажання дотримуватися норм закону, моралі та загально встановлених правил суспільної поведінки.
Тому, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_10 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства і покарання ОСОБА_11 необхідно визначити у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
В обов`язковому порядку, у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_11 покарання, необхідно приєднати частину покарання, невідбутого за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 2 вересня 2015 р..
Зважаючи на те, що ОСОБА_8 засуджується, в межах даного кримінального провадження, до реальної міри покарання, беручи до уваги те, що наявні ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а саме можливість продовження ним вчинення нових кримінальних правопорушень, можливість переховуватися від суду, з огляду на міцність його соціальних зв`язків, те, що по кримінальному провадженню доводиться, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований в даному випадку відносно ОСОБА_10 , суд вважає, що слід обрати відносно останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням в Чернігівському СІЗО № 31. Взяти під варту ОСОБА_10 в залі суду. Строк відбуття покарання ОСОБА_11 відраховувати з 22.02.2016 року.
По кримінальному провадженню не заявлявся цивільний позов, в ньому відсутні процесуальні витрати.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374-376 КПК України суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 2 вересня 2015 року та остаточно призначити ОСОБА_12 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
До набрання вироком чинності, обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням в Чернігівському СІЗО № 31.
Взяти під варту ОСОБА_3 в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_12 відраховувати з 22.02.2016 року.
По кримінальному провадженню не заявлявся цивільний позов, в ньому відсутні процесуальні витрати.
Речові докази: 2 поросят /а.к.п. 31, 32/, які передані на зберігання ОСОБА_13 повернути останній, як законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1