Справа № 153/905/15-к
Провадження №11-кп/772/800/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 08.05.2015 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, м. Ямпіль, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, неодноразово судимого,
та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Вінницької області, м. Ямпіль, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, неодноразово судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :
Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року засуджено:

- ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України до штрафу в сумі 850 грн. На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_6 призначено за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.01.2013 року у виді 6 місяців 16 днів позбавлення волі та за новим вироком у виді штрафу в розмірі 850 грн., який за правилами ст.72 КК України, складанню не підлягає і виконується самостійно.

- ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені п.2, 3, 4 ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_6 будучи раніше судимий, останній раз 18 січня 2013 року Ямпільським районним судом Вінницької області до 5 років 1 місяця позбавлення волі. 07 жовтня 2014 року був умовно достроково звільнений із не відбутою частиною покарання 6 місяців 16 днів.

07 травня 2015 року близько 18 години ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне проникнення до чужого житла, перебуваючи біля домоволодіння, яке належить ОСОБА_10 , та розташоване по АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зайшли на територію домоволодіння. Після цього, реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, переконавшись в тому, що навкруги нікого немає, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через розбиту віконну шибку проникли до середини житлового будинку. Де їх і застав власник домоволодіння ОСОБА_10 .

Не погоджуючись із вироком суду, заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, вважає вирок суду незаконним в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та просить його скасувати в цій частині у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді 1 року обмеження волі. Посилається також на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 - активне сприяння розкриттю злочину. Крім цього, в апеляційній скарзі ставиться питання про зміну вироку щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та виключення з резолютивної його частини посилання на призначення ОСОБА_6 на підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.01.2013 року у виді 6 місяців 16 днів позбавлення волі та за новим вироком у виді штрафу в розмірі 850 грн., який за правилами ст.72 КК України, складанню не підлягає і виконується самостійно. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України, оскільки на час вчинення злочину ОСОБА_6 повністю відбув покарання за попереднім вироком. Також, в апеляційній скарзі прокурор просить виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про те, що строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно рахувати з моменту виконання вироку (затримання) та зазначити про те, що ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу в частині оскарження вироку щодо ОСОБА_6 слід задовольнити з таких підстав.

Згідно статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за яке його засуджено, суд у вироку обґрунтував дослідженими у судовому засіданні в порядку ч.3 ст.349 КПК України доказами, зокрема, показаннями обвинуваченого, який повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і не оспорював фактичні обставини справи.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються.

В той же час, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 заслуговують на увагу.

Суд зазначає, що згідно статті 409 КПК України підставою зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. За змістом п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, серед-іншого: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн., чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини КК та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За змістом частини 1 та 2 статті 53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини не передбачено вищого рівня штрафу.

Відповідно до санкції частини 1 статті 162 КК України, у редакції чинній на час скоєння злочину, за вчинення даного злочину передбачалося покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, всупереч наведеним вище вимогам закону, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в твердій грошовій сумі, а не в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, які викладені в його постанові від 01.10.2015 року у справі №154кс15, яка відповідно до ч.1 ст.458 КПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Крім цього, судом першої інстанції також допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначені обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків відповідно до правил ст.ст.71, 72 КК України.

Зокрема, зі справи видно, що обвинувачений ОСОБА_6 попереднім вироком Ямпільського районного суду від 18.01.2013 року був засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. Постановою Вінницького районного суду від 07.10.2014 року його було звільнено умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 6 місяців 16 днів, яке він повністю відбув. Злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України, за який ОСОБА_6 засуджено, він скоїв 07.05.2015 року, тобто вже після закінчення умовно-дострокового звільнення.

Отже зазначене свідчить, що при призначені покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції застосував кримінальний закон, який не підлягав застосуванню, а саме правила ст.ст.71, 72 КК України, що є порушенням, передбаченої статтею 9 КПК України загальної засади кримінального провадження - законності, згідно якої під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З огляду на наведені вище порушення, вирок суду підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 409, 419 КПК України, п.10 постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року N 1 Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_5 в частині оскарження вироку щодо ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_6 на підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.01.2013 року у виді 6 місяців 16 днів позбавлення волі та за новим вироком у виді штрафу в розмірі 850 грн., який за правилами ст.72 КК України, складанню не підлягає і виконується самостійно, та вказівку суду про те, що строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно рахувати з моменту виконання вироку (затримання).

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно.
Суддя: