Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0603/1859/2012 Головуючий у 1-й інст. Дубцов
Категорія Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Михайловського В.І.,

суддів: Фоміна Ю.В.,

ОСОБА_1,

з участю: прокурора Сидоренка О.П.,

адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3,

представника Бердичівського

виправного центру ОСОБА_4,

потерпілої ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляціями засудженого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_2 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 квітня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови суду, ОСОБА_3 замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 2 місяці 22 дні на більш мяке покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Початок строку відбуття покарання - 04 липня 2011 року; кінець строку 04 липня 2013 року; відбув 1/3 частини строку покарання 04 березня 2012 року.

ОСОБА_3 засуджений 29 березня 2011 року вироком Бердичівського міськрайонного судом Житомирської області за ст.125 ч.2 КК України на 2 (два) роки обмеження волі.

Згідно змісту постанови та матеріалів справи, адміністрація Бердичівського виправного центру № 108 та голова спостережної комісії при Бердичівському міськвиконкомі звернулись до Бердичівського міськрайонного суду зі спільним поданням про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_3 на більш мяке у звязку з тим, що за період відбування покарання у Бердичівському виправному центрі № 108 він характеризується позитивно, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, правил поведінки та розпорядку дня дотримується, має три заохочення, стягнень не має. Працевлаштований на виробництві, до праці відноситься сумлінно. Вину у вчиненому визнає, зі слів розкаюється.

В апеляціях засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 просять постанову суду скасувати у звязку з невідповідністю визначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, винести постанову про заміну невідбутої частини покарання більш мяким у вигляді виправних робіт. Адвокат та засуджений посилаються на те, що ОСОБА_3 став на шлях виправлення, визнав свою вину та щиро розкаявся, був працевлаштований на виробництві в деревообробному цеху установи, за сумлінну поведінку і ставлення до праці тричі заохочувався адміністрацією установи. Припущення суду про формальне визнання вини є безпідставними, оскільки до справи були долучені матеріали про можливість працевлаштування ОСОБА_3 робітником у ПП „Галчин-Агро та відрахування з його заробітної плати у прибуток держави відсотків, що давало можливість суду застосувати до нього покарання у виді виправних робіт.

Крім того, на думку апелянтів, при розгляді подання були порушені вимоги ст. 161 КПК України про те, що суд не може брати на себе декілька функцій, у т. ч. обвинувачення.

Заслухавши доповідача по справі, міркування прокурора, який частково підтримав подані апеляції, засудженого ОСОБА_3 та в його інтересах захисника ОСОБА_2, які підтримали подані апеляції з наведених мотивів та вважають, що суд безпідставно замінив невідбуту частину покарання на арешт, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обґрунтовуючи своє рішення про заміну невідбутої частини покарання у виді обмеження волі більш мяким, а саме на арешт, суд виходив з того, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину відносно свого малолітнього сина, вказаний злочин був спрямований на заподіяння шкоди здоровю дитини у стані алкогольного спяніння.

Згідно дослідженого в судовому засідання вироку суду від 29 березня 2011 року, під час розгляду кримінальної справи по суті ОСОБА_3 вину визнавав частково, не каявся.

На думку суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_3 на даний час свою вину визнає формально. Зазначений висновок суду є необґрунтованим та таким, що суперечить письмовим матеріалам справи.

Суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що заміна покарання на арешт буде достатньою та необхідною мірою для забезпечення подальшого виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд першої інстанції належним чином не вмотивував, з яких підстав він не знайшов за можливе замінити невідбуту частину покарання виправними роботами, як клопотали представник адміністрації Бердичівського виправного центру (№ 108), засуджений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_2, категоричні висновки щодо невизнання засудженим ОСОБА_6 своєї вини є сумнівними та не відповідають фактичним обставинам справи. З матеріалів справи та пояснень засудженого, а також і представника Бердичівського виправного центру ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 у даний час повністю визнає себе винним у вчиненні злочину, за який його засуджено, щиро розкаюється, характеризується тільки з позитивної сторони, має три заохочення при відсутності будь-яких дисциплінарних стягнень, на момент розгляду подання був працевлаштований у ПП „Галчин-Агро, зазначені дані перевірялися адміністрацією Бердичівського виправного центру, що підтвердив під час апеляційного розгляду справи також і представник вказаної установи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду є суперечливими та передчасними, не ґрунтуються на зібраних по справі даних та доказах, тому постанова підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно зясувати всі обставини справи з урахуванням викладених в ухвалі недоліків, та прийняти законне і обгрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 квітня 2012 року про заміну невідбутої частини покарання ОСОБА_3 на більш мяке скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Судді: