03.02.2016
Справа № 469/1347/15-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді- ОСОБА_1
при секретарі:- ОСОБА_2
обвинуваченого- ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лимани Березанського району Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, працездатного, не працюючого, засудженого 24.06.2015 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
ОСОБА_4 24.06.2015 року Березанським районним судом Миколаївської області засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. ОСОБА_4 у Березанському РП Миколаївського МВ КВІ УДПтС України в Миколаївській області 12.08.2015 року видано направлення до Лиманівської сільської ради для відбування призначеного вироком суду покарання, згідно із яким засуджений ОСОБА_4 повинен приступити до відбування покарання з 13.08.2015 року. Розпорядженням Лиманівської сільської ради № 49 від 13.08.2015 року ОСОБА_4 залучений для відбування призначеного вироком суду покарання на території Лиманівської сільської ради та відповідно графіка з режимом роботи з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.
Згідно із ч. 3 ст. 40 КВК України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
ОСОБА_4 , діючи умисно, ухилявся від відбування громадських робіт, що знайшло свій вираз у невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а саме: з 13.08.2015 року по 19.10.2015 року, у зв`язку з чим ОСОБА_4 22.09.2015 року начальником Березанського РП Миколаївського МВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області ОСОБА_5 винесено застереження у виді письмового попередження.
ОСОБА_4 за вказаний період до Березанської центральної районної лікарні за медичною допомогою не звертався.
У період з 13.08.2015 року по 22.12.2015 року ОСОБА_4 без поважних причин не вийшов на громадські роботи до Лиманівської сільської ради та не відпрацював 120 годин.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Злочин є закінченим, вчиненим з прямим умислом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнав повністю, підтвердив вчинення ним злочину при викладених вище обставинах, та пояснив суду, що він ухилявся від відбування громадських робіт, призначених йому вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2015 року в зв`язку з тим, що він не офіційно працював на роботах по збиранню вражаю винограду, так як йому необхідні були кошти на проживання. У скоєному щиро розкаюється.
Оскільки обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, а також всі фактичні обставини вчинення злочину, за згоди всіх учасників судового провадження з запропонованим судом обсягом дослідження доказів, суд, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового провадження обставин, які ніким не оспорюються та переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши процесуальні наслідки такого порядку дослідження доказів, встановлені ч.3. ст.349 КПК, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
В зв`язку з цим, у відповідності з положеннями ч.3. ст.349 КПК України суд ухвалив, обсяг доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, обмежити допитом обвинуваченого, а також дослідженням письмових доказів, що підтверджують факт ухилення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, та письмових доказів, що містять характеризуючі дані про особу обвинуваченого.
Так, з досліджених судом копій Вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2015 року (а.п.36-39), підписки ОСОБА_4 від 12.08.2015 року (а.п.40), направлення КВІ Березанського району від 12.08.2015 року (а.п.41), Розпорядження №49 Лиманівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 13.08.2015 року про відбування засудженим (адмінпокараним) покарання у виді громадських робіт (а.п.42), подання Начальника Миколаївського МВ КВІ управління ДПтСУ в Миколаївській області від 05.10.2015 року (а.п.33-34), вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2015 року до покарання у виді громадських робіт строком сто двадцять годин, але ухилявся від призначеного судом покарання.
Оцінюючи показання обвинуваченого, а також досліджені судом письмові докази, суд вважає, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведено у судовому засіданні.
На підставі викладеного, враховуючи також, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Призначаючи обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, суд у відповідності з положеннями ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості та особу обвинуваченого, а саме, що по місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо (а.п.48), раніше судимий (а.п.46-47), на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п.49), на час судового розгляду відбув покарання, призначене Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2015 року (а.п.36-39).
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 389 КК України у вигляді обмеження волі.
Приймаючи до уваги, що на час судового розгляду обвинувачений повністю відбув покарання, призначене Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 24.06.2015 року, що вбачається з повідомлення Начальника Миколаївського МВ КВІ управління ДПтСУ в Миколаївській області від 22.12.2015 року (а.п.43), суд вважає, що при призначенні судом обвинуваченому покарання положення ст.71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю вироків застосуванню не підлягають.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: