н/п 1-кс/640/7258/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" жовтня 2015 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю заступника начальника відділу - ОСОБА_3 ,
Слідчий на обґрунтування клопотання зазначає, що невідомі особи, починаючи з 2014 року по теперішній час організували на території Харківської області незаконне виготовлення дизельного пального та бензину з відпрацьованої моторної оливи шляхом відкриття підпільного цеху з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво підакцизних товарів (нафтопродуктів). Не маючи на це жодних дозвільних документів, зазначені особи здійснюють незаконне виробництво підакцизних товарів бензину та дизельного пального, яке в подальшому транспортується та реалізується на території Харківської, Тернопільської та інших областей України.
08.10.2015 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року проведено обшук в приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено зазначені в клопотанні речі та документи.
Вилучені вищезазначені предмети та документи свідчать про незаконне виробництво підакцизних товарів бензину та дизельного пального, не маючи на це жодних дозвільних документів.
Орган досудового розслідування, що вилучені під час обшуку 08.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 предмети та документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин та являються джерелом доказів.
При розгляді клопотання в судовому засіданні заступник начальника відділу підтримав клопотання.
На виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчим суддею здійснено виклик особи - власників тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на яке слідчий просить в зазначеному клопотанні накласти арешт (а.с. 23, 24).
Згідно наданого слідчим рапорту від 12.10.2015, що слідчим 09.10.2015 о 17.27 год. здійснено телефонний дзвінок на мобільні телефони № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_8 . Слухавку підняв чоловік, який представився ОСОБА_8 , його повідомлено, по вищевказаному кримінальному провадженню 12.10.2015 о 12.30 в приміщенні Київського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Блюхера 7-Б, каб. 24 відбудеться розгляд клопотання слідчого про арешт майна, на який викликається ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Також ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які в момент дзвінку знаходилися поруч, зі слів ОСОБА_8 , були викликані в телефонному режимі в каб. 424 до СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 30, для вручення повідомлення про виклик на розгляд клопотання слідчого про арешт майна, на що він заявив, що з`явиться 12.10.2015 о 09.00 год. разом із ОСОБА_7 , однак ніхто не з`явився та про причину неявки не повідомив. Повторно декілька разів о 09.19 год., о 09.30 год., о 09.57 год. та о 10.21 год. здійснені телефонні дзвінки на мобільний телефон № НОМЕР_4 , однак слухавку ніхто не підіймав (а.с. 30).
Неприбуття в судове засідання власників майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
08.10.2015 на підставі вказаної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.09.2015 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 17.10.2015 вилучено майно, перелічене в даному клопотанні слідчого (а.с. 14-21).
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна подано на наступний робочий день після вилучення майна, як того вимагає ч. 5 ст. 171 КПК України (а.с. 3).
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення. Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України.
Частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
У відповідності до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи те, що вилучені відповідно до протоколу обшуку від 08.10.2015 документи, комп`ютерна техніка, печатки, обладнання відповідають критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України, а також те, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, вказані в клопотанні предмети, речі та документи мають доказове значення для досудового розслідування, а також можуть бути доказами у кримінальному провадженні.
Крім того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Оцінка правомірної діяльності осіб при застосуванні заходу забезпечення у вигляді арешту майна, слідчим суддею на даній стадії кримінального провадження, відкритого за злочинами у сфері господарської діяльності сама по собі не може бути здійснена, оскільки встановлення того вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення є завданням подальшого провадження, сприяти якому і покликаний захід забезпечення, що застосовується.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1