АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1259/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/65/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст. 125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

його захисника - адвоката ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

його представника - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2015 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 2000 грн. моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду, 05 квітня 2015 року близько 15 год. ОСОБА_7 зустрів ОСОБА_9 на території Кременецького обласного психоневрологічного санаторію та розпочав із ним словесний конфлікт, в ході якого кистю лівої руки схопив останнього за шию ззаду та притиснув до себе, після чого невстановленим предметом, який був у нього в руці, умисно, висловивши погрозу та діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, пошкодив покрив шкіри лівої щоки обличчя ОСОБА_9 , чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Апелянт наголошує на тому, що судом не здобуто доказів заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки були враховані покази потерпілого, з яким він перебуває у неприязних відносинах. Зазначає, що покази свідків є необґрунтованими, оскільки очевидцями конфлікту вони насправді не були.

Крім того, вказує, що висновки судових медичних експертиз не містять інформації, що саме ним заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, тобто не підтверджують причинно-наслідкового зв`язку між його діями та утворенням тілесних ушкоджень у потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили вирок скасувати, а провадження по справі закрити, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, органами досудового слідства та судом дотримано вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не підтверджені доказами його винуватості, є безпідставними.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 , не визнаючи себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не заперечував того факту, що у встановлений слідством час зустрівся і розмовляв з потерпілим ОСОБА_9 з приводу конфлікту, який виник між потерпілим та його дружиною. Однак вказує, що ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не наносив, вважаючи, що вони нанесені ним самим.

Суд прийшов до вірного висновку про безпідставність тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінив їх критично, як такі, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки, вони спростовуються іншими зібраними у справі доказами.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться також показаннями свідків по справі та іншими об`єктивними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, допитані у судовому засіданні працівники Кременецького обласного психоневрологічного санаторію ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що 05 квітня 2014 року близько 15 год., почули крики, після чого побачили як у приміщення санаторію зайшов ОСОБА_9 з пошкодженим обличчям, а від нього відійшов обвинувачений у іншу сторону. При цьому, потерпілий сказав, що ушкодження йому заподіяв саме ОСОБА_7 .

Дані пояснення свідків спростовують твердження обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження заподіяв ОСОБА_9 хтось інший або він сам.

Крім того, вина ОСОБА_7 доводиться протоколом проведення слідчого експерименту від 14 травня 2015 року, під час якого потерпілий розповів про обставини нанесення йому тілесного ушкодження обвинуваченим.

З висновку судово-медичних експертиз від 06 квітня 2015 року та 22 травня 2015 року вбачається, що у ОСОБА_9 був виявлений внутрішньо-шкірний крововилив на лівій щоці. Дане ушкодження характерне для виникнення внаслідок дії тупого предмету приблизно за добу до експертизи, яке за ступенем тяжкості належить до категорії легких.

Висновки всіх експертиз, проведених у даній справі, науково-обґрунтовані, переконливі, зроблені висококваліфікованими спеціалістами і сумнівів у суду не викликають.

Показання потерпілого відповідають даним протоколу слідчого експерименту та узгоджуються з даними судово-медичних експертиз, тому спростовують доводи обвинуваченого щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілим самому собі.

Сумніви обвинуваченого наведені в апеляційній скарзі щодо належності та допустимості такого доказу як висновок судово-медичної експертизи, які він пов`язує з тим, що експертиза не містить інформації щодо того чи саме ним заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, є необґрунтованими, оскільки експерт не має права оцінювати доведеність вини обвинуваченого, а лише вказує на ступінь завданих потерпілому тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 411 КПК України вирок підлягає скасуванню чи зміні із зазначених у ч. 1 ст. 411 України підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

При перевірці матеріалів кримінального провадження, колегією суддів істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність висновків суду та доведеність винності ОСОБА_7 не встановлено. Висновки суду ґрунтуються на доказах, встановлених з дотриманням процесуального порядку їх збирання.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України, так як суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особу винного. Судом в повній мірі враховано пом`якшуючі покарання обставини, зокрема, те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше. З врахуванням цієї обставини, суд призначив йому покарання у межах санкції статті у виді ближче до мінімальної межі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при перевірці матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого, колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст. 409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2