УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від покарання, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника Житомирської ВК (№4) ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання, зазначає, що відданою працею та зразковою поведінкою доводить своє виправлення, має заохочення, стягнень не має.

В судове засідання засуджений ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності. Суд за погодженням з учасниками судового провадження, розглядає справу у відсутності засудженого.

Представник Житомирської виправної колонії (№4) пояснив, що засуджений ОСОБА_3 згідно наданої характеристики довів своє виправлення, тому до нього можливо застосувати ст.81КК України.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 .

Заслухавши представника ЖВК(№4), думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 30.12.2010 року Андрушівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187,70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.81КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно характеристики затвердженої начальником колонії ОСОБА_3 з 02.02.2011р. відбуває покарання в Житомирській виправній колонії (№4). За час відбування покарання допустив одне порушення режиму тримання, за що був покараний правами начальника відділення. По прибуттю до колонії був працевлаштований в господарській обслузі колонії робітником пекарні. До праці ставився сумлінно, двічі заохочувався адміністрацією колонії. Постановою начальника колонії від 05.08.2014р. ОСОБА_3 був переведений до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштований робітником. Заохочень та стягнень не мав. За час відбування покарання в дільниці соціальної реабілітації допустив одне порушення режиму тримання, за що 20.11.2014р. був поміщений у ДІЗО строком на 13 діб, де відбуваючи покарання допустив три порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. 28.11.2014р. засуджений був переведений до дільниці ресоціалізації, де з ним проводилися бесіди виховного характеру, після яких його поведінка покращилася. На даний час працевлаштований в господарчій обслузі колонії днювальним у кімнаті побачень. До праці ставиться сумлінно, двічі заохочувався адміністрацією колонії. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Вину у скоєному злочині визнає. За висновком засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення, а тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_3 мав 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (останнє 22.07.2015р.) та 5 стягнень (погашені у встановленому законом порядку).

В матеріалах особової справи засудженого маються характеристики, зокрема від 03.06.2015р. з якої вбачається, що за час відбування засудженого ОСОБА_3 в ділянці соціальної реабілітації останній проявив скриті риси характеру, такі як агресивність, нетактовність, хитрість, брехливість. Заходи виховного впливу відвідував постійно, але реагував на них не завжди правильно, належні висновки не робив. У спілкуванні з представниками адміністрації колонії скритний, не тактовний. Завдання програми диференційованого впливу виконує не в повному обсязі. Тому за висновком засуджений ОСОБА_3 не довів свого виправлення і тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України.

За таких обставин, враховуючи, що хоча засуджений за даний час під час відбування покарання в ЖВК (№4) стягнень не має, з урахуванням особи ОСОБА_3 , який відбуває покарання за вчинення двох тяжких злочинів, наявних в матеріалах особової справи характеристик засудженого, отримання останнім 22.07.2015р. заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, свідчить, що він стає на шлях виправлення. Проте суд вважає, що за такий нетривалий проміжок часу з моменту застосування останнього заохочення, не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи викладене суд вважає, що відносно засудженого ОСОБА_3 не можуть бути застосовані вимоги ст.81КК України, так як засуджений хоча і відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, але не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання засудженого.

Керуючись ст.81КК України, ст.ст.537,539КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1