АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТАКИЄВА
Справа № 11-сс/796/3205/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та якою накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSVAGEN-TRANSPORTER», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, з урахуванням того, що вказаний автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що незастосування арешту на вказане у клопотанні слідчого майно може призвести до його відчуження, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, дійшов висновку про наявність, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для арешту вказаного майна.
В апеляційній скарзі представник власника майна вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтовано та такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2015 р. та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 про накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSVAGEN-TRANSPORTER», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що арешт на майно ОСОБА_8 слідчим суддею було накладено безпідставно та в супереч ст. 170 КПК України, оскільки власник майна ОСОБА_8 не являється ні підозрюваним, ні обвинуваченим, а є потерпілим у кримінальному провадженні, а також не відноситься до осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи.
Також представник власника майна, в поданій ним апеляційній скарзі, вказує на порушення слідчим, під час звернення з клопотанням до слідчого судді, строків звернення з відповідним клопотанням, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на порушення слідчим суддею загальних засад кримінального провадження, а саме порушення особи права на захист, розглянувши клопотання слідчого без виклику в судове засідання власника автомобіля ОСОБА_8 .

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2015 р. В обґрунтування поважності причин пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, а копія ухвали представником ОСОБА_8 , адвокатом ОСОБА_7 була отримана лише 04.11.2015 р.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна та самого власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 20.10.2015 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009474, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що на початку вересня 2015 року ОСОБА_10 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи умисно, незаконно, з корисливих мотивів, під приводом обміну без доплати на автомобіль марки «Volkswagen Multivan» запропонував ОСОБА_11 реалізувати його транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», сірого кольору, н.з. НОМЕР_3 , 2006 р.в. на що останній погодився.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 08.09.2015 у денний час, на авторинку «Центральний» по вул. Столичне Шосе, 104-А в м. Києві, створивши у ОСОБА_11 враження про реальні наміри, невстановлена досудовим розслідуванням особа, згідно відведеної їй ролі, зняла з реєстрації в органі ДАІ вище зазначений автомобіль, а ОСОБА_10 , за участі останнього, зловживаючи довірою потерпілого, отримав від нього генеральну довіреність на вище зазначений автомобіль, видану на власне ім`я.

Після цього, ОСОБА_11 був пред`явлений для огляду автомобіль марки «Volkswagen Multivan», який попередньо був орендований ОСОБА_10 в СПД ОСОБА_12 запевнивши тим самим ОСОБА_11 , що в подальшому даний транспортний засіб буде перереєстрований в органах ДАІ на його ім`я.

В подальшому, ОСОБА_10 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи умисно, протиправно з корисливих мотивів, під приводом обміну транспортних засобів без доплати, склавши враження у ОСОБА_11 про їх реальні наміри, шахрайським шляхом заволоділи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», сірого кольору, н.з. НОМЕР_3 , 2006 р.в. вартість якого складає 350 000 грн. 00 коп.
02.10.2015, за адресою м. Київ вул. Ревуцького, 1 автомобіль марки «Volkswagen Transporter», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_4 в установленому законом порядку було вилучено, визнано речовим доказом та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

19.10.2014 р. старший слідчий слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , н.з. НОМЕР_4 , посилаючись на те, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль, оскільки незастосування арешту вище зазначеного транспортного засобу може призвести в подальшому до його відчуження учасниками кримінального правопорушення чи іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, надати їм можливість вільно розпоряджатися транспортним засобом, а також послужити підставою для настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та викриттю злочинних дій всіх учасників групи.

20.10.2015 р. ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSVAGEN-TRANSPORTER», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту майна перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Перевіряючи доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя врахував вищезазначені обставини кримінального провадження, те, що автомобіль марки «VOLKSVAGEN-TRANSPORTER», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадження, та дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора з метою недопущення його відчуження, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль марки «VOLKSVAGEN-TRANSPORTER», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 може бути відчужений, втрачений, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, доводи апелянта, що у слідчого судді не було правових підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль, оскільки його власник ОСОБА_8 не являється ні підозрюваним, ні обвинуваченим, а є потерпілим у кримінальному провадженні, а також не відноситься до осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, є безпідставними.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_8 з потребами кримінального провадження.
Не обґрунтованими є і посилання представника власника майна, як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, про порушення слідчим, під час звернення з клопотанням до слідчого судді, строків звернення з відповідним клопотанням, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки ч. 2 ст. 412 КПК України визначено вичерпний перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, а тому підстави з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, згідно чинного кримінального процесуального закону не є безумовними підставами для скасування рішення суду.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSVAGEN-TRANSPORTER», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі представника власника майна обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно ОСОБА_8 , а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2015 р.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSVAGEN-TRANSPORTER», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

__________ ____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4