Провадження №1-кс/554/5093/2015

УХВАЛА
Іменем України
27 серпня 2015 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 вимоги скарги підтримали, заявник пояснила, що в той вечір вона була в будинку ОСОБА_7 , в ході незаконного, на її думку, обшуку в будинку та автомобілі у неї викрали золоті прикраси, неправомірно вилучили її планшети, грошові кошти. До планшету Айпад у неї збереглась коробка з написом, на інше майно документів немає.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки обшуки в домоволодінні ОСОБА_7 проводилися законно, слідчим суддею було надано дозвіл на обшуки ухвалами від 31.07.2015 року, вилучене було майно та грошові кошти в будинку та автомобілі, і вони не є тимчасово вилученим майном. Крім того, ОСОБА_4 взагалі до слідчого не зверталася з вимогою повернення їй майна; зазначає про викрадення у неї золотих прикрас, але вони не зазначені в протоколі обшуку, та до слідчого вона також не зверталася з приводу викрадення.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, надані матеріали, суд приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України; 4) у разі скасування арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Ч. 2 ст. 167 КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець зокрема відніс речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Суд вважає, що ухвалами слідчого судді про надання дозволу на обшук в помешканні та в іншому володінні 29.07.2015 року прямо надано дозвіл на обшук в житлі та в автомобілі, під час якого виявлено та вилучено речі, грошові кошти, та відсутні підстави для повернення ОСОБА_4 зазначеного нею майна.
Вилучене під час обшуку майно, з метою відшукання якого і проводився обшук, не є тимчасово вилученим майном, а отже закон не вимагає внесення клопотання про накладення арешту на таке майно, а законною підставою для його зберігання в органі досудового розслідування є ухвали слідчого судді та протоколи обшуку.
З приводу вимог ОСОБА_4 про повернення їй золотих прикрас, викрадених з її слів у неї під час обшуку, суд вважає їх безпідставними та юридично неспроможними.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що у задоволенні скарги слід відмовити з мотивів її недоведеності та безпідставності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303- 307 КПК України,
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1