Справа № 442/1089/15-к
Провадження № 1-кс/442/246/2015
У Х В А Л А

10 березня 2015 року Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 02.02.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного 17.10.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002450, -

в с т а н о в и л а :

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 02.02.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного 17.10.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002450.

В обґрунтування скарги посилається на те, що постановою слідчого ОСОБА_4 від 02.02.2015 року закрито кримінальне провадження № 0002450, з якою він повністю не погоджується та вважає її такою, що не може залишитись в юридичній силі. В оскаржуваній постанові слідчий зазначає, що « ОСОБА_5 самовільно встановила браму наскрізь будинки АДРЕСА_1 ». Однак, вказана особа не являється учасником виконавчого провадження, з приводу якого він звернувся із заявою до Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області, дана особа йому не відома і він не заявля щодо неправомірних дій ОСОБА_6 . Він не заявляв щодо місця вчинення злочину такого як «наскрізь будинки АДРЕСА_1 ». Предметом злочину не було заявлено пульт аудіоапаратури. Кримінальне провадження відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а слідчий у своїй постанові посилається на ст.358 К України. Відповідно до його заяви, він звертався з повідомленням про вчинення самоуправства, тобто, протиправних дій щодо повторного незаконного встановлення брами у наскрізному проході будинку на АДРЕСА_2 , яка була демонтована згідно рішення суду державним виконавцем і передана на зберігання ОСОБА_7 .

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та доповнив, що рішенням суду було зобов?язано демонтувати браму, електромагнітний замок з дистанційним пультом управління, навісну механічну колодку та крабову систему, встановлені у наскрізному проході будинку на АДРЕСА_2 . Дане рішення суду було виконано державними виконавцями і все перелічене передано на зберігання ОСОБА_7 24.08.2014 року він виявив, що згадана брама знову самовільно встановлена. Усі дії, які провів слідчий ОСОБА_4 , були проведені до постановлення ухвали слідчого судді про зобов?язання внесення в ЄРДР щодо вчинення даного кримінального правопорушення. Слідчий навіть не оглянув місця події, щоб переконатися чи дійсно неправомірно встановлена вищевказана брама. Тому вважає прийняту постанову про закриття кримінального провадження неправомірною і такою, що підлягає до скасування.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, проте, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0002450, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 02.02.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного 17.10.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002450, за зверненням ОСОБА_3 , дане кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України закрите, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Зважаючи, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, то прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.

Однак, зазначене процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, зокрема, така підстава є не обґрунтована матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 звернувся в Дрогобицький МВ із заявою про те, що ОСОБА_5 самовільно встановила металеву браму наскрізь будинки АДРЕСА_1 .

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.08.2014 року та ухвали слідчого судді від 22.09.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 24.08.2014 року звернувся в Дрогобицький МВ по телефону і повідомив про вчинення самоуправства щодо самовільного встановлення ОСОБА_7 металевої брами у наскрізному проході будинку по АДРЕСА_2 .

Крім цього, у постанові про закриття кримінального провадження від 02.02.2015 року слідчий посилається на статтю 358 КК України з кваліфікацією кримінального правопорушення, викладеною в диспозиції статті 356 КК України.

Відповідно до ст. 356 КК України самоправство це самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Одночасно слідчий ОСОБА_4 в оскаржуваній постанові зазначає, що злочин вважається закінченим з моменту заподіяння самовільними діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника; та в даному кримінальному провадженні майнової шкоди нікому не завдано, вилучений пульт аудіоапаратури був повернутий ОСОБА_7 , і в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких доказів, які б вказували на вчинення самоправних дій громадянкою ОСОБА_7 .

Проте, жодний пульт аудіоапаратури у ОСОБА_7 не вилучався, як і не вилучалися замки, що були розміщені на демонтованій брамі, оскільки такі були передані останній на зберігання.

Разом з тим, посилання слідчого на те, що в даному кримінальному провадженні майнової шкоди нікому не завдано, не може свідчити в цілому про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З об`єктивної сторони вищезгаданий злочин (самоправство) характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.

Суспільна небезпечність злочину визначається тим, що він порушує встановлений порядок реалізації громадянами своїх законних або передбачуваних прав, призводить до дезорганізації нормальної діяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об?єднань громадян, а також до порушення прав та законних інтересів інших фізичних чи юридичних осіб. Самовільне вчинення будь-яких дій має місце тоді, коли винний реалізує своє дійсне або уявне право незаконними методами (наприклад, всупереч волі власника вилучає його майно в рахунок погашення боргу, вселяється в надану йому квартиру, не дочекавшись, доки її покинуть колишні мешканці, або вселяється у вільну квартиру без наявності ордеру, самовільно виконує рішення суду про виселення боржника чи звільнення приміщення від його майна тощо).

Злочин визнається закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Поняття значної шкоди є оціночним і вирішується у кожному конкретному випадку виходячи з фактичних обставин справи. Завдана шкода може бути як матеріальною (майновою), так і нематеріальною. До нематеріальної значної шкоди при самоправстві потрібно відносити, зокрема, заподіяння шкоди здоров`ю людини, а також порушення конституційних прав і свобод громадянина.

Суб?єктивна сторона самоправства характеризується умисною виною. Винний усвідомлює, що самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчиняє дії, передбачає, що його дії можуть завдати значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника і бажає або свідомо допускає настання такої шкоди.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий, закриваючи таке постановою, не в повному обсязі дослідив усі обставини провадження (що мають значення для даного злочину), які б дали змогу надати належну оцінку зібраним та перевіреним доказам у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова слідчого винесена передчасно та без належної перевірки усіх обставин справи. Відтак, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова слідчого - скасуванню, з поверненням матеріалів кримінального провадження СВ Дрогобицького МВ для проведення досудового розслідування. У ході досудового розслідування необхідно з?ясувати усі обставини провадження, в тому числі, наявність чи відсутність таких, що виключають кримінальне провадження, а також вжити заходів, направлених на усунення встановлених судом недоліків слідства з метою проведення ефективного розслідування.

Керуючись ст. ст. 303 - 307 КПК України, слідча суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 02.02.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного 17.10.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002450, а матеріали кримінального провадження №0002450 від 17.10.2014 року направити слідчому для подальшого досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1