Справа № 159/294/16-к
Провадження № 1-кс/159/39/16
УХВАЛА

21 січня 2016 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Ковельської місцевої прокуратури Волинської області з приводу невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора Ковельської місцевої прокуратури Волинської області з приводу невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Скарга обґрунтована тим, що ним 16.01.2016 року до Ковельської місцевої прокуратури подано заяву (повідомлення) про скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 367 КК України та ч.1 ст. 364 КК України. В повідомленні про злочин скаржник вказував, що службовою особою Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 а також слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 , в.о. начальника СДІМ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_7 допущено невиконання вимог п.п. 6.1. - 6.3. розділу 6. Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом ГПУ № 69 від 17.08.2012 року, зокрема по невнесенню до Реєстру рішень органів дізнання, винесених у формі постанови про відмову порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України (в редакції 1960 року) за заявами і повідомленнями, що надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності новим КПК за кримінальним правопорушенням минулих років та у яких станом на 18 листопада 2012 року закрито кримінальне провадження. ОСОБА_4 вказує, що посадовими особами Ковельської міжрайонної прокуратури та Ковельського МВ УМВС України у Волинській області, на час набрання чинності КПК 2012 року допущено невнесення раніше прийнятих рішень органами дізнання, а саме: постанови від 16.11.2012 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК 1960 року; постанови від 17.11.2012 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 164 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року). Вказує, що невнесення відомостей в ЄРДР спричинило завідомо неправдиве повідомлення суду про вчинення злочину, незаконне проведення процесуальних дій, оперативно-розшукових заходів в ході кримінального провадження, пов`язаних із штучним створенням доказів. У своїй заяві скаржник просив внести відомості про кримінальне правопорушення відносно посадових осіб Ковельської місцевої прокуратури та Ковельського відділу поліції в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 367 , ч.1 ст. 364 КК України. Скаржник зазначає, що прокурор, після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний виконати вимоги ст. 214 КПК України внести відомості про кримінальне правопорушення викладені скаржниками в заяві до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Здійснення досудового розслідування без внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не допускається і тягне за собою встановлену законом відповідальність. ОСОБА_4 вказує, що прокурором не проведено перевірку по фактах, вказаних ним у заяві про злочин та просить суд зобов`язати прокурора Ковельської місцевої прокуратури внести відомості про кримінальне правопорушення по фактах, викладених ним в заяві (повідомленні) про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.
Скаржник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, з підстав, викладених у ній, просить її задовольнити. Додатково пояснив, слідчим та прокурором не було внесено до ЄРДР постанову від 16.11.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК (в редакції 1960 року); постанову від 17.11.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 164 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), хоча відповідно до Положння про ЄРДР такі постанови повинні були бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає, що в діях посадових осіб органів прокуратури та Ковельського відділу поліції наявний склад злочину передбачений ч.1 ст. 364 та ч.1 ст. 367 КК України. Вказав, що прокурором місцевої прокуратури неповно проведена перевірка, по фактах, викладених ним у заяві (повідомленні) про злочин, тому просить суд зобов`язати прокурора Ковельської місцевої прокуратури у відповідності до ст. 214 КПК України внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.
Прокурор подану скаргу заперечила та пояснила, що за результатами перевірки заяви ОСОБА_4 надана відповідь про те, щов діях посадових осіб Ковельської місцевої прокуратури та Ковельського ВП ГУНП у Волинській області відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 367 КК України, тому підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається. Вважає скаргу безпідставною та просить в її задоволенні відмовити.

Заслухавши, прокурора, скаржника, вивчивши матеріали слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 214 КПК України визначено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відмова прокурора у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР згідно ст. 303 КПК України може бути оскаржена до суду.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
До 20 листопада 2012 року КПК 1960 року визначав процедуру досудового слідства, яка розпочиналася з порушення кримінальної справи відповідно до приводів і підстав, які були передбачені ст. 94 КПК України (в редакції 1960 року), тобто заяви або повідомлення підприємств, установ, організацій, посадових осіб, представників влади, громадськості або окремих громадян, які містили достатні дані, що вказували на наявність ознак злочину, або безпосереднє виявлення органом дізнання, слідчим, прокурором або судом ознак злочину.
Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, законодавцем змінено початок кримінального провадження: досудове розслідування в кримінальному провадженні починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не містить визначення поняття «приводів і підстав» до початку кримінального провадження і за їх наявності винесення постанови про порушення кримінальної справи, як це передбачалось статтями 94, 97, 98 КПК України (в редакції 1960 року).
Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості, зокрема: за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст. 11 КК України визначено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Прокурором Ковельської місцевої прокуратури на заяву ОСОБА_4 надана відповідь про те, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що новий КПК України по іншому регулює порядок оскарження учасниками процесу дій слідчого і прокурора. Норми ст. 214 КПК України не передбачають обов`язку службових осіб правоохоронних органів вносити в ЄРДР відомості про факти, які перевірялись в ході дослідчих перевірок, за результатами чого прийняті рішення у відповідності до вимог КПК 1960 року. Тому у діях працівників прокуратури та поліції відсутні будь-які порушення. Підстав для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР немає.

Із змісту заяви ОСОБА_4 вбачається, що його доводи про вчинення працівниками Ковельської місцевої прокуратури та Ковельського ВП ГУНП кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 364, 367 КК України ґрунтуються лише на тому, що ними не було внесено до ЄРДР постанову від 16.11.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК (в редакції 1960 року) та постанову від 17.11.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 164 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), хоча відповідно до Положення про ЄРДР такі постанови повинні були бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду скарги встановлено, що скаржник адресував до Ковельської місцевої прокуратури заяву, у якій не викладено конкретних обставин, які можуть свідчити про вчинення посадовими особами Ковельської місцевої прокуратури та Ковельського відділу поліції кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364, 367 КК України, тобто подана заява не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про наявність будь яких ознак кримінального правопорушення в діях прокурорів та слідчих.

Поряд з цим, порядок вирішення заяв та повідомлень про злочини, які надішли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності КПК України і по яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи чи про відмову у порушенні кримінальної справи, регламентовано пунктом 3 Перехідних положень КПК України.
Відповідно до п. 3 Розділу XI Перехідні положення, заяви та повідомлення про злочини, які надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності цим Кодексом і по яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи або про відмову у порушенні кримінальної справи, передаються органам досудового розслідування згідно з цим Кодексом для початку досудового розслідування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, згідно п. 6.1, п. 6.2, п.6.3 Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року № 69, відомості про кримінальні правопорушення за заявами і повідомленнями, що надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України і в яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи чи про відмову в порушенні кримінальної справи вносяться до Реєстру органами досудового розслідування протягом десяти днів з моменту його впровадження. Рішення за кримінальними правопорушеннями, кримінальні провадження про які станом на 18 листопада 2012 року перебували в провадженні, вносяться слідчими до Реєстру після попереднього обліку кримінальних правопорушень та раніше прийнятих у них рішень. При внесенні цих відомостей до Реєстру використовується реквізит "кримінальні правопорушення, які на день набрання чинності КПК перебувають у провадженні". Рішення за кримінальними правопорушеннями минулих років та у яких станом на 18 листопада 2012 року зупинено або закрито кримінальне провадження, вносяться до Реєстру у порядку, передбаченому п. 6.1 цього розділу, після відновлення провадження у них або скасування постанови про закриття кримінального провадження. При внесенні цих відомостей до Реєстру використовується реквізит «кримінальні правопорушення минулих років та у яких прийняті рішення».

Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.11.2012 року та від 17.11.2012 року не скасовані, тобто на час введенні в дію чинного КПК України набули законної сили, і відповідно до п. 6.3 Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року № 69, який регламентує, що рішення за кримінальними правопорушеннями минулих років та у яких станом на 18 листопада 2012 року зупинено або закрито кримінальне провадження, вносяться до Реєстру у порядку, передбаченому п. 6.1 цього розділу, після відновлення провадження у них або скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Тобто аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави зробити висновок про те, що відомості про факти, які перевірялись в ході дослідчих перевірок та за результатами яких, в даному випадку прийнято постанови про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п.2 КК України (в редакції 1960 року), які не скасовані та набули законної сили не повинні вноситись в ЄРДР.

При цьому, слід зауважити, що доводи викладені в досліджуваній заяві про вчинення злочину посадовими особами правоохоронних органів та прокуратури, зводяться до незгоди заявника з ухваленими процесуальними рішеннями, що фактично є позапроцесуальним способом їх оскарження.

Згідно вимог ст. 91 КПК України у заяві необхідно вказати також і час, спосіб, місце та інші обставини, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, проте в порушення даних вимог закону скаржником в заяві не наведено цих відомостей.

Крім того, злочини, передбачені статтями 364, 367 КК України є злочинами із матеріальним складом, для кваліфікації діянь за якими необхідна наявність заподіяної шкоди, згідно примітки до ст. 364 КК України, не менше ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Слідчий суддя, враховуючи ст. 2, ч.1 ст. 11 КК України вважає, що в заяві про злочин мають бути вказані фактичні дані про вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки складу злочину та наявність даних відомостей має бути критерієм внесення заяви про злочин до ЄРДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України, в ЄРДР, має бути внесено зокрема короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Незважаючи на те, звернення ОСОБА_4 до Ковельської місцевої прокуратури за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить жодних даних про вчинення кримінальних правопорушень, за викладених заявником обставин.
Таким чином, висновок прокурора Ковельської місцевої прокуратури відсутність підстав для внесення прокурором відповідних відомостей до ЄРДР на момент прийняття цього рішення є підставним.
З огляду на викладене, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволені скарги ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора Ковельської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР слід відмовити, так як дана скарга є необґрунтованою та безпідставною.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214 ч. 5. 303 ч. 1, 306 ч. 3, 307 ч. 4 КПК України, суддя
У Х В А Л И В :

В задоволенні скаргиОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Ковельської місцевої прокуратури Волинської області з приводу невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1