УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/7075/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 296КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2015 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Ружинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою у АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -
на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2015 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9
в апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2015 року в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі.
Не оспорюючи висновки суду в частині визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.296 КК України,вважає, що призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.
Зазначає, що суд першої інстанції призначаючи покарання не в повній мірі врахував особу винного обставини, що пом`якшують покарання.
Посилається на те, що хворіє на хронічне захворювання і даний вид покарання призведе до загострення даної хвороби. Зазначає, що судом не враховано те, що в результаті відбування покарання у вигляді арешту, він позбавиться роботи. Також вказує, що опікується своєю матір`ю, яка перебуває на його утриманні.
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 04.08.2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 5 місяців арешту.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 сім тисяч гривень моральної шкоди.
В решті позову відмовлено.
Речовий доказ - дерев`яну палицю, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області знищено.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_6 , 10.06.2015 року близько 01 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де почав стукати в двері квартири.
Помітивши, що двері будинку ніхто не відчиняє, ведучи себе нахабно та зухвало, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства в нічний час ОСОБА_6 почав виривати вхідні двері будинку, в якому проживає раніше невідома йому пенсіонерка ОСОБА_10 та на вимоги останньої припинити вказані протиправні дії не реагував. Крім того, ведучи себе зухвало та нахабно на зауваження сусідки потерпілої - ОСОБА_11 не відреагував. Після чого, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вирвавши двері та увірвавшись до будинку, схопив своєю рукою дерев`яну палицю, яка знаходилась на порозі, безпричинно умисно почав наносити особі похилого віку ОСОБА_10 удари палицею в область голови, рук та ніг.
Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_6 , ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі, правій верхній та лівій нижній кінцівках, які відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я. Крім того, дії останнього призвели до порушення спокою сусідів ОСОБА_10 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах і апелянтом не оскаржується.
Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд дотримався загальних засад передбачених ст.ст. 50, 65 КК України.
Судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем роботи характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у скоєнні злочину визнав.
Разом з тим, суд врахував обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме те, що він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вирвавши двері та увірвавшись у нічний час до будинку, побив потерпілу ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку (84роки), визнана інвалідом першої групи. Перед потерпілою не вибачився , моральну шкоду не відшкодував.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції визначив покарання в межах санкції, передбаченої ч.1ст.296 КК України, та дійшов до правильного висновку, що покарання у вигляді 5 місяців арешту є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Посилання апелянта в доповненні до апеляційної скарги на ряд порушень органом досудового розслідування, на які суд першої інстанції не звернув увагу, є безпідставними, оскільки зазначені апелянтом порушення жодним чином не впливають на кваліфікацію злочину та доведеності вини обвинуваченого.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на стан свого здоров`я та стан здоров`я його матері, на висновки суду в частині призначення виду покарання не впливають і не дають підстав вважати, що при призначенні покарання суд не дотримався вимог ст.65 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 04 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: