УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №290/538/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 1, 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , -
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника в підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд, -
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено: за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 1, 263 ч. 1, 263-1 ч. 1, 70 ч.1 КК України, - на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, 4 роки 8 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з моменту звернення до виконання після набрання ним законної сили.
Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 736, 56 грн.
Згідно вироку, 14 березня 2015 року близько 21 години у будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав чуже майно ОСОБА_9 - мобільний телефон марки «Samsung» модель GT S7262 та сім карту ПрАТ «Київстар» на загальну суму 1336 гривень.
03 квітня 2015 року близько 16 години у будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав чуже майно ОСОБА_10 - чавунну плиту на суму 500 гривень.
04 квітня 2015 року близько 18 години в домогосподарстві АДРЕСА_4 ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, відкрито викрав з рук ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Nokia 1280» з сім-картою ПрАТ «Київстар» на загальну суму 205 гривень.
У лютому 2015 року в с. Ульянівка Романівського району Житомирської області ОСОБА_6 незаконно виготовив саморобним способом, шляхом заклепування однієї сторони металевої трубки, прорізання отвору для гніткового запалення та прилаштування її до дерев`яної рукоятки, пристрій для стрільби, що є гладкоствольною дульнозарядною шомпольною вогнепальною зброєю з гнітковим запаленням заряду калібру 6.5 мм. Незаконно переніс цю вогнепальну зброю в смт. Романів Житомирської області, де носив та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу до 15 год. 30 хв. 25 квітня 2015 року - моменту виявлення та вилучення її працівниками міліції під час огляду його речей.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині призначення покарання, - замінити позбавлення волі на обмеження волі.
Посилається на неповне врахування місцевим судом тих обставин, що в нього є вагітна співмешканка ОСОБА_12 і що після народження дитини він не зможе допомагати сім`ї. Стверджує також про порушення судом його права на захист.
У письмових запереченнях прокурор прокуратури Романівського району Житомирської області ОСОБА_13 твердить про необгрунтованість доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а вирок, - без зміни.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні злочинів та кваліфікацію його дій за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 1, 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України, - не оспорюються в апеляційній скарзі, не оспорювалися обвинуваченим у суді першої інстанції, узвязку з чим судом не досліджувалися докази стосовно цих обставин відповідно до положень ч. 3 ст. 299 КПК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження, в тому числі, звукозапису повної фіксації процесу технічними засобами, під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином роз'яснювалися його права у судовому засіданні, в тому числі право на безкоштовну правову допомогу, гарантоване ст. 59 Конституції України. Він стверджував, що йому зрозумілі його права, добровільно відмовився від захисника та не заявляв клопотань про залучення захисника.
Підстав для обов'язкової участі захисника, передбачених ст. 52 КПК України, у даному кримінальному провадженні немає.
Тому доводи апеляційної скарги про порушення судом права обвинуваченого на захист є необгрунтованими,
Призначаючи ОСОБА_14 реальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 1, 263 ч.1, 263-1 ч. 1 КК України, та остаточне покарання за правилами ст. ст. 71, 72 КК України, суд першої інстанції додержався вимог ст. 65 КК України, - обгрунтовано врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше був неодноразово судимий за вчинення різних злочинів та вчинив встановлені останнім вироком злочини під час іспитового строку при звільненні від відбування попереднього покарання з випробуванням; обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.
Призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, не може бути визнано явно несправедливим внаслідок суворості.
Тому дані про особу, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, не дають підстав для зміни вироку та пом`якшення йому покарання.
Разом з тим, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_6 та визначивши початок строку відбуття покарання з моменту приведення вироку до виконання, суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання не зарахував попереднє фактичне відбуття обвинуваченим реального покарання у виді обмеження волі відповідно до ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року про направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання за вироком того ж суду від 20 листопада 2014 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Романівського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання зарахувати попереднє фактичне відбуття обвинуваченим реального покарання у виді обмеження волі відповідно до ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року про направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання за вироком того ж суду від 20 листопада 2014 року, виходячи з такого співвідношення, - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії даного судового рішення.
Судді: