Дата документу Справа № 310/2986/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/2986/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1906/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000390 від 29 січня 2015 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Поле Бердянського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

За сукупністю злочинів, відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна.

Визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Початок строку відбування покарання обчислено з моменту його затримання з 14 год. 25 хв. 01.02.2015 року.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду першої інстанції, в один із днів восени 2008 року, приблизно о 10 год. 00 хв., знаходячись на ринку по вул. Ля-Сейнська в м. Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_8 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав у невстановленої особи шістдесят вісім патронів калібру 5,6 мм., які незаконно без передбаченого законом дозволу носив при собі та зберігав у найманому ним житлі в м. Бердянськ.

Також, в один із днів у 2013 році, ОСОБА_8 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно, через мережу Інтернет придбав у невстановленої особи перероблений під вогнепальну зброю пістолет «EKOL Firat Magnum» № НОМЕР_1 , який незаконно без передбаченого законом дозволу носив при собі та зберігав у найманому ним житлі в м. Бердянськ.

Крім того, в один із днів у серпні 2013 року, знаходячись на території одного з ринків у м. Маріуполь Донецької області, ОСОБА_8 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав у невстановленої особи гвинтівку ТОЗ-8м № НОМЕР_2 , яку незаконно зберігаючи при собі без передбаченого законом дозволу, перевіз до м. Бердянськ Запорізької області, де незаконно зберігав у найманому ним житлі в м. Бердянськ.

В один із днів у травні 2014 року, ОСОБА_8 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно переніс раніше придбані ним гвинтівку ТОЗ-8м № НОМЕР_2 , шістдесят вісім патронів калібру 5,6 мм та пістолет «EKOL Firat Magnum» № НОМЕР_1 за місцем проживання ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де він винаймав кімнату, і став незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу під ліжком у кімнаті на другому поверсі будинку.

28 січня 2015 року, приблизно о 19 год. 00 хв., після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно зберігаючи при собі гвинтівку ТОЗ-8м № НОМЕР_2 в розібраному вигляді, шістдесят сім патронів калібру 5,6 мм та пістолет «EKOL Firat Magnum» № НОМЕР_1 , на автомобілі «таксі» перевіз в район перехрестя вул. Декабристів та вул. 7 Листопада в м. Бердянськ, де закопав їх на схилі гори неподалік будинку № 173 по вул. Декабристів в м. Бердянськ.

1 лютого 2015 року, під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 у вказаному місці було виявлено: гвинтівку ТОЗ-8м № НОМЕР_2 , шістдесят сім патронів калібру 5,6 мм та пістолет «EKOL Firat Magnum» № НОМЕР_1 , які були оглянуті та вилучені.

Згідно висновку експерта з проведення судової балістичної експертизи №96-ЗТ від 16.02.2015 року: 67 патронів є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6 мм, призначені для стрільби з нарізної зброї: гвинтівок, карабінів, комбінованих мисливських рушниць і пістолетів калібру 5,6 мм під довгий патрон: ТОЗ-8, ТОЗ-12, БК-1, БК-2, МЦВ-50, ІЖ-56-1, МЦ5-35, Р-3, МЦ-М, ІЖ-1 та інших, придатні для виробництва пострілу.

Згідно висновку експерта з проведення судової балістичної експертизи №200-ЗТ від 25.03.2015 року: ствол із затвором, цівкою з прикладом та руків`ям є частинами гвинтівки ТОЗ-8м № НОМЕР_2 (в розібраному вигляді); ствол із затвором, цівкою з прикладом та руків`ям в зібраному вигляді є нарізною однозарядною вогнепальною зброєю гвинтівкою ТОЗ-8м № НОМЕР_2 , калібру 5,6 мм, яка придатна для здійснення пострілів, промислового виробництва; куля вистріляна з гвинтівки ТОЗ-8м № НОМЕР_2 ; пістолет є гладкоствольною переробленою вогнепальною зброєю, калібру 6,5 мм, який придатний для проведення пострілу роздільним спорядженням, перероблений шляхом видалення перегородки з каналу ствола газового пістолета «EKOL Firat Magnum» № НОМЕР_1 саморобним способом, внаслідок чого він набув властивостей вогнепальної зброї.

Крім того, приблизно з травня 2014 року, ОСОБА_8 мешкав на правах квартиронаймача за адресою: АДРЕСА_2 , сплачуючи власниці будинку ОСОБА_9 за оренду житла 600 грн. 00 коп. щомісячно. Протягом листопада грудня 2014 року у зв`язку з відсутністю грошових коштів у ОСОБА_8 виникла заборгованість з орендної плати за житло перед ОСОБА_9 в розмірі 1200 грн. 00 коп.

28 січня 2015 року, приблизно о 14 год. 00 хв., у ОСОБА_8 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 з корисливих мотивів, а саме з метою уникнення боргових зобов`язань за оренду житла, а також заволодіння грошовими коштами потерпілої.

З метою реалізації злочинного умислу, 28 січня 2015 року, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи в орендованій кімнаті на ІІ-му поверсі будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 взяв гвинтівку ТОЗ-8м № НОМЕР_2 , яку переніс у приміщення літньої кухні, де зарядив одним патроном калібру 5,6 мм та сховав її. В цей же день, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у літній кухні, покликав ОСОБА_9 для усунення несправностей газового котла. Далі, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_9 нахилилась до газового котла, ОСОБА_8 , з метою умисного вбивства з корисливих мотивів, взяв гвинтівку ТОЗ-8м № НОМЕР_2 , з якої умисно здійснив постріл в потиличну область голови ОСОБА_9 , чим згідно висновку експерта з проведення судової медичної експертизи №220 від 27.03.2015 року спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді поодинокого вогнепального проникаючого наскрізного кульового поранення голови з руйнуванням головного мозку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, яка настала на місці скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 , вбивши ОСОБА_9 , позбавився наявних перед нею боргових зобов`язань за оренду житла.

Одразу після вбивства, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, зайшов до кімнати потерпілої, де з висувного ящику стола у спальній кімнаті заволодів грошима у сумі 1400 грн. 00 коп. та 100 доларів США, вартість яких відповідно до офіційного курсу НБУ України на 28.01.2015 року становила 1586 грн. 94 коп., чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2986 грн. 94 коп., після чого ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Цим же вироком суду ОСОБА_8 виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за пред`явленим йому обвинуваченням в тому, що 28 січня 2015 року, приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи у літній кухні за адресою: АДРЕСА_2 , після скоєння умисного вбивства ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, з підлоги біля трупу він таємно викрав майно потерпілої: мобільний телефон «SAMSUNG GT-E1202» вартістю 239 грн. 95 коп., з сім-картою мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн. 00 коп., на рахунку якої знаходились гроші у сумі 20 грн. 00 коп., з сім-карткою мобільного оператора «Астеліт» («life:)») вартістю 10 грн. 00 коп., на рахунку якої знаходились гроші у сумі 20 грн. 00 коп., спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 299 грн. 95 коп., після чого покинув місця вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_8 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України покарання.

Зазначає, що як на досудовому слідстві, так і в суді ОСОБА_8 , який є раніше не судимим, винним визнав себе винним повністю, покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, що відповідно до ст. 66 КК України може бути визнано обставинами, що пом`якшують покарання.

Вирок суду вважає незаконним і необґрунтованим, оскільки призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд не врахував положення ст. 69 КК України та роз`яснення, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала як свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити, змінити вирок та пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вирок суду вважала законним та обґрунтованим та просила його залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та зроблений обґрунтований висновок про доведеність його вини.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаних у вироку кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку та ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, бо через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про його особу та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання суд врахував характер і ступень тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Також суд врахував, дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Так, суд призначаючи покарання, обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має сім`ю, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, але за допомогою вогнепальної зброї вчинив кримінальне правопорушення, яке посягає на життя людини, що є найвищою соціальною цінністю.

Також судом враховано, що обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 відсутні.

Судова колегія не погоджується з доводами, викладеними в апеляційний скарзі захисника, про те, що суд необґрунтовано не врахував наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як: повне визнання вини ОСОБА_8 на досудовому слідстві та в суді, активне сприяння розкриттю злочину та каяття, оскільки їх наявність спростовується матеріалами судового провадження.

В суді ОСОБА_8 в пред`явленому йому обвинуваченні визнав себе винним частково, істотно змінював свою позицію під час судового розгляду обвинувального акту, інкримінований йому корисний мотив вчинення умисного вбивства не визнав, в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України винним визнав себе також частково, визнав факт придбання, носіння та зберігання пістолету, але оспорював його належність до вогнепальної зброї. Каяття ОСОБА_8 висловив лише стосовно вчиненого ним вбивства. В первісних поясненнях в суді обвинувачений зазначив, що на досудовому слідстві вину визнав під тиском з боку працівників міліції, в подальшому від таких пояснень відмовився, але наведене повністю спростовує твердження захисника про активне сприяння ОСОБА_10 розкриттю злочину.

Суд першої інстанції дав належну оцінку суб`єктивному ставленню обвинуваченого до вчинених ним кримінальних правопорушень та прийшов до вірного висновку про відсутність обставин, які пом`якшують покарання і доводи захисника висновки суду не спростовують.

Враховуючи тяжкість злочинів та їх наслідки, дані про особу ОСОБА_8 , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства в місцях позбавлення волі.

Щодо розміру покарання, призначеного ОСОБА_8 судом першої інстанції, судова колегія приходить до наступного висновку.

Як вбачається з вироку суду, за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_8 призначене покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є покаранням, призначеним в межах санкції цієї статті, за ч. 1 ст. 163 КК України судом призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі, що є покаранням, призначеним майже в мінімальних межах санкції цієї статті.

Крім того, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, суд застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, що також повністю спростовує доводи поданої апеляційної скарги про надто суворе покарання, призначене обвинуваченому.

Підстави для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.ст. 69 КК України відсутні і підстав для пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання колегія суддів не вбачає також.

Виходячи з викладеного, судова колегія приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Кримінальне провадження здійснено за участю захисника, в підготовчому судовому засіданні обвинуваченому було роз`яснено право на розгляд обвинувального акту судом присяжних, від реалізації якого він відмовився.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року відносно ОСОБА_8 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Судді:

1. 2. 3.