Провадження №: 1-кп/752/259/16
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

22.02.2016 р. м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
в ході підготовчого судового засідання за кримінальним провадженням № 0006582 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красногорідка, Маріїнського р-ну, Донецької обл., українця, громадянина України, освіта вища, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, ПП, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника цивільного позивача ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
До Голосіївського районного суду м. Києва передано вищевказаний обвинувальний акт.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду та просив долучити до обвинувального акту матеріали кримінального провадження.
Обвинувачений, його захисник та потерпілий заявили клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.
Прокурор не заперечив з приводу задоволення вказаного клопотання.
Представник цивільного позивача заперечив з приводу закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, просив повернути обвинувальний акт прокурору визнати потерпілим цивільного позивача ОСОБА_8 та подав скаргу на постанову старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_9 від 08.07.2015 року про відмову залучення ОСОБА_8 в якості потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, підлягає поверненню прокурору виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, які висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, а саме: подія кримінального правопорушення, як то час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року та рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії», зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи.
Так, в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення викладено наступним чином, а саме: ОСОБА_3 05.07.2015 приблизно о 14:10 годин, керуючи технічно справним автомобілем марки «SЕАТ СОRDOВА», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Столичне Шосе, зі сторони м. Києва в напрямку м. Обухів в м. Києві, по сухому асфальтобетонному покриттю, виїхавши на нерегульоване перехрестя вул. Столичне Шосе з вул. Матикіна в м. Києві, здійснив зупинку та надав превагу в русі невстановленим слідством автомобілям, які рухалися прямо в зустрічному йому напрямку. Після чого, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, розпочав рух, здійснюючи маневр лівого повороту на вул. Матикіна в м. Києві, будучи неуважним, та неправильно зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, чим порушив п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, перед поворотом не надав дорогу автомобілю марки «RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався прямо по вул. Столичне Шосе зі сторони м. Обухів в напрямку м. Києва, чим порушив п. 16.13 Правил дорожнього руху України. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «SЕАТ СОRDOВА», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №1493/Е від 19.08.2015, у ОСОБА_5 характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилось від травматичної дії тупого предмету, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, який рухався, при зіткненні з перешкодою), за давністю може відповідати вказаному терміну, тобто 05.07.2015.
Однак, при дослідженні даного обвинувального акту судом було встановлено, що в даному обвинувальному акті всупереч ст. 91 КПК України обвинувачення пред`явлено не конкретно: а саме не описано, чи відбулося, зіткнення між автомобілями «SЕАТ СОRDOВА», д.н.з. НОМЕР_1 та RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_2 чи іншою перешкодою, а якщо так, то не описано яким чином воно сталося, що на думку суду, є грубим порушенням права обвинуваченого на захист та суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
У зв`язку з викладеним вище, суд вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому, суд при поверненні обвинувального акта прокурору враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.

Крім того, як вбачається із клопотання представника цивільного позивача від час досудового слідства був заявлений цивільний позов ОСОБА_8 на відшкодування 453678, 22 грн. матеріальної шкоди та 219240 грн. моральної шкоди, нанесеної кримінальним правопорушенням ОСОБА_8 . Вказаний позов з відповідними доказами був вручений органу досудового слідства 19.08.2015 року, що підтверджується доданими копіями позову, описом вкладення в цінний лист, поштовою квитанцією про прийняття позову, роздруківкою з пошукової системи УДППЗ «Укрпошта» про вручення позову, а обвинувальний акт по даному провадженню було складено та затверджено 12.09.2015 року, тобто маже через місяць після одержання цивільного позову.
Однак, в даному обвинувальному акті всупереч вимог п. 7 ч. 1 ст. 291 КПК України не зазначені відомості про розмір заподіяної матеріальної шкоди та заявлений цивільний позов.
Крім того, всупереч вимог ч. 4 ст. 291 КПК України вищевказаний цивільний позов до даного акту долучено не було.
Повноваження прокурора під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням визначено ч. 2 ст. 36 КПК України, згідно положень якої прокурор, зокрема, уповноважений звертатися до суду з обвинувальним актом.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Ч. 2 ст. 37 КПК України встановлює, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Згідно положень ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Як вбачається із долучених до клопотання представника потерпілого про повернення обвинувального акту копій процесуальних документів, у матеріалах даного кримінального провадження міститься повідомлення від 06.07.2015 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0006582, відповідно до змісту якого проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням призначено прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_10 та прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_11 (Т.1; а.с.4).
У той же час, вказане повідомлення не містить вихідного номеру та дати районної прокуратури, а також не містить підпису заступника прокурора Голосіївського району м. Києва ОСОБА_12 , від імені якого вказаний документ складено.
Окрім цього, у матеріалах кримінального провадження міститься постанова від 21.10.2014 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0006582, відповідно до положень якої для проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням призначено прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_10 та прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_11 (Т.1; а.с.5).
На зазначеному процесуальному рішенні також відсутній обов`язковий для цього документу підпис заступника прокурора Голосіївського району м. Києва ОСОБА_13 .
У матеріалах даного кримінального провадження містяться і інші процесуальні рішення прокурора, які оформлені без дотримання встановленого законом порядку.
Так, у матеріалах провадження міститься доручення прокуратури Голосіївського району м. Києва без вихідного номеру та дати, яким старшому слідчому СВ Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_9 доручено повідомити сторін кримінального провадження 0006582 про відкриття та надання доступу до його матеріалів (Т.1; а.с.82).
Зазначене доручення взагалі складено невстановленою особою, оскільки прізвище, ім`я та по батькові автора цього документа невідомі, підпис при цьому відсутній.
З огляду вказаного, у встановленому статтею 37 КПК України порядку прокурора для процесуального керівництва досудовим розслідуванням 0006582 не призначено.
За таких обставин, жодна особа не мала повноважень для прийняття у даному досудовому провадженні встановлених законом процесуальних рішень прокурора, у тому числі щодо повідомлення особі про підозру; затвердження обвинувального акта та звернення із ним до суду.
У зв`язку з чим, переданий до суду обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що вказує на наявність підстав для його повернення прокурору з метою усунення вищезазначених недоліків.
З урахуванням наведеного, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: в ньому формулювання обвинувачення викладено не повно та враховуючи усі перераховані вище недоліки у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що вони виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України.
У зв`язку з чим, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, необхідно повернути прокурору.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Як вбачається зі скарги представника цивільного позивача на постанову слідчого та цивільного прозову, в результаті ДТП, яка сталася 05.07.2015 приблизно о 14 год. 00 хв. на перехресті вул. Столичне шосе вул. Матикіна в м. Києві за участі автомобілів «Рендж Ровер» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 та «Сеат» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , автомобіль «Рендж Ровер» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку експертного дослідження № 1995/2 від 10.07.2015 року вартість його відновлюваного ремонту становить 451878,22 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
07.07.2015 року до Голосіївського РУ ГУ МВС України представником ОСОБА_8 була подана заява про залучення останнього до провадження як потерпілого. Того ж дня слідчий ОСОБА_9 визнав ОСОБА_8 потерпілим у вказаній ДТП, видав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та допитав його як потерпілого, а 08.07.2015 року слідчий прийняв рішення про відмову у залученні ОСОБА_8 як потерпілого.
Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України постанова про відмову у визнанні потерпілим може бути винесена тільки за умови наявності очевидних та достатній підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
Оскільки даною ДТП ОСОБА_8 була спричинена майнова шкода, суд приходить до висновку, що скарга цивільного позивача на постанову слідчого від 08.07.2015 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а постанова старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_9 від 08.07.2015 року про відмову залучення ОСОБА_8 в якості потерпілого скасуванню.
Крім того, оскільки злочином нанесені значні збитки цивільному позивачеві та потерпілому ОСОБА_8 , вказані збитки на даний час не відшкодовані, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про закриття даного кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 55, 110, 291, 303, 314-317 КПК України, суд
У ХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006582 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва для усунення виявлених недоліків.
У клопотанні ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим відмовити.
Скасувати постанову старшого слідчого СВ Голосіївського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_9 від 08.07.2015 року про відмову залучення ОСОБА_8 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0006582.
Ухвала судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту оголошення.
Суддя