Справа № 192/1878/15-к
Провадження № 1-в/192/524/15
Ухвала
"11" грудня 2015 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву засудженого ОСОБА_6 , 1959 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 судимий Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська:

-27.09.1978 року за ч.1 ст.101, ч.2 ст.81 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна;

-08.09.1983 року за ч.2 та ч.3 ст.206 КК України до позбавлення волі строком на 6 рок ів;

-08.10.1996 року за ч.3 ст.81, ч.1 ст.229-6 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнений 03.07.1998 року по відбутті строку покарання;

-25.12.2001 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.142 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 09.01.2008 року;

-30.07.2013 року за ч.2 ст.286 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

ОСОБА_7 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 11 листопада 2013 року.

Строк відбування покарання закінчується 07 квітня 2018 року.

07 жовтня 2015 року ОСОБА_7 відбув 1/2 частину строку покарання, 06 листопада 2015 року адміністративною комісією Солонянської ВК-21 йому відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

16 листопада 2015 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він у колонії працює, режим відбування покарання не порушував, має одне заохочення. Бажає звільнитися умовно-достроково, щоб утримувати свою сім`ю та відшкодовувати шкоду потерпілому.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 . Вказав, що засуджений характеризується посередньо, періодично працює у котельні, до роботи відноситься задовільно, але не прагне досягти більш високих показників у роботі. За період відбування покарання отримав лише одне заохочення, не приділяє необхідної уваги до дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, вимог протипожежної безпеки та безпеки праці дотримується під контролем адміністрації.
ОСОБА_7 не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, в організації виховних заходів, бере участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, але не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання був заохочений лише один раз, стягнень не має.

Згідно характеристики, ОСОБА_7 в установі виконання покарань працевлаштований, до праці відноситься задовільно; не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, в організації виховних заходів, бере участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, але не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та 118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно.
Відповідно до положень ст.81 КК України, ставлення засудженого до праці є обов`язковою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Із щоденника індивідуальної профілактичної роботи із засудженим (а.с.16) убачається, що засуджений ОСОБА_7 не працював у місцях позбавлення волі з вересня 2013 року до кінця 2014 року. У 2015 році працював, окрім травня 2015 року.

Хоча ОСОБА_7 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд уважає, що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення. За увесь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений заохочувався лише один раз: у липні 2014 року, що свідчить про відсутність стійкої позитивної динаміки у його поведінці.

З урахуванням викладеного, а також того, що до закінчення строку покарання ОСОБА_7 залишився значний термін: 2 роки 3 місяці 26 днів, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення є передчасним, засуджений не є готовим для самокерованої законослухняної поведінки, він не довів свого виправлення, і у задоволенні його клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_7 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий