Справа № 591/6799/15-к
Провадження № 1-кп/591/387/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження №№000617 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не видавався, уродженця м. Суми, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.11.2006 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.185 ч.3, 69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 07.04.2009 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 185 ч.3, 186 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 24.11.2011 року Зарічним районним судом м. Суми за ст.185 ч.3, ст.262 ч.1, ст.263 ч.1, ст.70 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці; 24.02.2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.3 ст.185 ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, 15.06.2015 року Лебединським районним судом Сумської області за ст.185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до позбавлення волі на строк 5 років на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

03.11.2014 року ОСОБА_4 близько 22:37 год., проходячи повз торговий центр «Маяк», який розташований за адресою: м. Суми, вул. Курська, 111, побачив, що вікно магазину «Асорті», який знаходиться на першому поверсі торгового центру, відчинене. Упевнившись, що в приміщення магазину «Асорті» нікого не має, ОСОБА_4 , підійшов до вікна, поштовхом відчинив його, заліз на підвіконня та через вікно, таємно проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Користуючись, тим що його дії залишаються непомітними для оточуючих, обвинувачений пішов оглядати приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Однак, в цей час до магазину «Асорті» зайшли працівники УДСО МВС України в Сумській області, які завадили руху ОСОБА_4 до вікна, тому боячись бути впійманим, ОСОБА_4 , непомітно повернувся до підсобного приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », заліз на холодильник, намагаючись сховатися, однак був виявлений працівниками міліції та затриманий на місці події.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно проник до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , який перебував у володінні ФОП ОСОБА_6 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 06.06.2015 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, маючи не зняту і непогашену судимість за умисний злочин проти власності, повторно, близько 03.00 год., перебуваючи біля нічного клубу «Луна», що розташований за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 21, побачили раніше невідомого їм хлопця - ОСОБА_7 , який також знаходився біля нічного клубу. В той час у ОСОБА_4 та невстановленої особи раптово виник умисел на повторне, незаконне збагачення шляхом відкритого викрадення майна ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення власнику майна матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_4 підійшла до потерпілого та нанесла один удар кулаком руки в область потиличної ділянки голови, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_7 впав на землю. Після чого ОСОБА_4 підтримуючи спільний злочинний намір з невстановленою особою, підійшов до потерпілого та почав наносити йому удари ногами по тулубу, чим забезпечив можливість безпосередньо вилучити майно потерпілого ОСОБА_7 і вдався до насильницького впливу на останнього.

Продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, відкрито для потерпілого та сторонніх осіб, які знаходилися поруч, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, зірвав з шиї ОСОБА_7 золотий ланцюжок вагою 4 г., 585 проби, вартістю 1823,04 грн., вирвав з рук потерпілого барсетку, яка матеріальної цінності не має, в якій знаходилися: мобільний телефон «Fly IQ4490», вартістю 1460,52 грн. разом із сім картою оператору мобільного зв`язку «Life» без грошових коштів на рахунку та грошові кошти в сумі 2400,00 грн., паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 разом з не встановленою особою з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим завдали ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3283,56 грн., викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині за фактом проникнення до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розміщеного на першому поверсі торговельного центру «Маяк» за адресою: АДРЕСА_2 визнав частково.

Повідомив, що дійсно на початку листопада 2011 року близько опівночі проходив повз ТЦ «Маяк» по вул. Курській у м. Суми, побачив на першому поверсі відчинене вікно першого поверху магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_4 подумав, що хтось в приміщенні магазину вчиняє протиправні дії, тому вирішив перевірити та завадити вчиненню злочину. Вільно ввійшовши через вікно до приміщення магазину, не вмикаючи світло, він прослідував до підсобного приміщення. В цей час обвинувачений почув що до магазину прибули правоохоронці, будучи судимою особою, обвинувачений зрозумів, що його затримають за підозрою у вчиненні корисливого злочину, навіть за відсутності наміру його вчинення.

Тому, ОСОБА_4 вирішив сховатися в підсобному приміщенні, для чого став на металевий сейф, заліз на холодильник, однак його викрили та затримали.

Обвинувачений повідомив, що умислу вчинити крадіжку не мав, визнає вину вчиненні злочину, передбаченого за фактом безпідставного проникнення до чужого приміщення.

З приводу викладених в обвинувальному акті обставин стосовно вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_4 відмовився надавати покази на підставі ст.63 Конституції України.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив суду, що близько двох місяців тому (станом на момент допиту приблизно кінець липня 2015 року) він повернувся із заробітків з м. Москва, відпочивав з друзями вживав алкогольні напої (горілку), потім, разом з товаришем ОСОБА_8 та його дівчиною, прибув до нічного клубу «Луна», що розташований за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 21.

Через плече у потерпілого висіла барсетка чорного кольору, в ній окремо від грошових коштів, котрі він витрачав у нічному клубі, перебували грошові кошти в сумі 2400,00 грн., два паспорти, мобільний телефон «Fly IQ4490». Він був одягнений у червоний светр та темні брюки.

Потерпілий деякий час працював охоронцем у нічному клубі «Луна», декілька разів бачив у розважальному закладі ОСОБА_4 , візуально знав обвинуваченого в обличчя.

Після другої години ночі потерпілий вийшов з клубу щоб запалити цигарку, викликати таксі та їхати додому, ОСОБА_8 з дівчиною забирали речі у клубі.

Відійшовши близько 15 метрів від входу до клубу потерпілий відчув, що його вдарили ззаду по голові, він розвернувся та побачив на відстані менше метра перед собою ОСОБА_4 , на якого також вказав в судовому засіданні. Обвинувачений був одягнутим у світлу футболку, темні штани, мав на голові кепку.

Потім відчув поштовх у спину, від якого перечепився через невисокий паркан та впав униз головою.

Після цього йому завдали близько 10 ударів ногами в область тулуба, зірвали золотий ланцюжок, котрий висів у нього на шиї, вирвали з під нього барсетку, порвавши при цьому ручку.

Обвинувачений підвівся, сів до таксі та поїхав додому до сестри, до правоохоронних органів звернувся наступного дня, за медичною допомогою не звертався.

Потерпілий вважає, що за подіями вчинення злочину спостерігали водії таксі, міг спостерігати ОСОБА_8 , який виходив з клубу.

Особисті речі (барсетку, телефон) потерпілому через 3-4 дні повернув його знайомий ОСОБА_9 , начальник охорони нічного клубу «Луна».

Потерпілий впевнений, що удари наносив та заволодів його майном саме ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що є знайомим потерпілого ОСОБА_7 7 - 10 липня 2015 року, точної дати свідок не пам`ятає, потерпілий приїхав з Російської Федерації, де перебував на заробітках, та запропонував відпочити.

Свідок приїхав з м. Тростянець, вони з потерпілим вживали пиво поблизу річки у м. Суми. ОСОБА_7 розповів свідку, що придбав золотий ланцюжок, котрий висів у нього на шиї. У потерпілого було близько 2500,00 грн. ОСОБА_7 був одягнутим у светр та джинси, свідок також светр та джинси. У потерпілого через плече висіла барсетка чорного кольору, в якій були грошові кошти та телефон марки «Fly».

Вони пізно ввечері прибули до нічного клубу «Луна», що розташований за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 21, де вживали пиво, горілку, коктейль, перебували у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, свідок стверджував, що він та потерпілий адекватно сприймали обставини дійсності.

Близько третьої години ночі вони вирішили залишити клуб та поїхати додому, ОСОБА_7 першим пішов на вулицю, щоб викликати таксі, свідок забирав з гардеробу речі.

Вийшовши на вулицю, свідок помітив, що на відстані близько 10 - 15 метрів від виходу з нічного клубу, поблизу паркану, невідомий, одягнутий в білий светр з написом «Адідас» та темні штани, в кепці завдає ударів ногами в область тулубу потерпілого, інша особа стояла поряд на відстані п`яти метрів та розмовляла по телефону.

Свідку, зі слів інших очевидців відомо, що чоловік, який розмовляв по телефону, першим штовхнув ОСОБА_7 , від чого останній впав.

Потерпілий лежав на боці, не закривався руками, свідок бачив як ОСОБА_7 завдали близько трьох ударів ногами. Удари наносила одна особа, яка в подальшому заволоділа барсеткою. Потім особа, яка завдавала ударів, заволоділа барсеткою чорного кольору, свідок чітко бачив у руках обвинуваченого барсетку потерпілого.

Як викрали золотий ланцюжок свідок не спостерігав. Він підійшов до потерпілого, вони сіли до таксі.

ОСОБА_7 сказав, що все викрали: барсетку, гроші, телефон, золотий ланцюжок, у потерпілого свідок бачив тілесні ушкодження: підбите око та губа.

Також, свідок повідомив, що в ході досудового розслідування йому слідчий демонстрував відеозапис з камер спостереження нічного клубу «Луна», з якого свідок бачив ОСОБА_4 , який перебував у нічному клубі, був одягнутий у світлий светр з написом «Адідас».

Потім, особа з аналогічним одягом, наносила удари потерпілому та забирала барсетку, тікала. Свідок вважає, що такі дії вчинив саме ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що влітку 2015 року працював охоронцем нічного клубу «Луна», що розташований за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 21, він знайомий з потерпілим ОСОБА_7 , який раніше також працював у цьому нічному клубі.

Також свідок знайомий з ОСОБА_4 , який часто відвідував нічний клуб «Луна».

Приблизно у червні 2015 року один з відвідувачів нічного клубу віддав свідку чоловічу сумочку чорного кольору, з мобільним телефоном та двома паспортами на ім`я ОСОБА_7 .

Свідок віддав зазначені речі потерпілому, останній розповів, що у нього також викрали золотий ланцюжок та грошові кошти в сумі близько 2400,00 2600,00 грн.

Свідок разом з потерпілим прослідували до місця викрадення майна (клумба огороджена парканом поблизу виходу з нічного клубу) та разом знайшли ланцюжок від барсетки.

ОСОБА_10 відомо, що у вечір викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 (був одягнутим у светр темного кольору та джинси) та ОСОБА_4 перебували у нічному клубі. Обвинувачений був одягнутим у футболку світлого кольору з написом «Адідас» та джинси. Саме таким одягом ОСОБА_11 виділявся серед інших відвідувачів, оскільки такий напис на футболці мав лише обвинувачений.

З відео камер спостереження нічного клубу «Луна» свідку стало відомо, що саме ОСОБА_11 перебував у приміщенні клубу біля виходу, вийшов з клубу після потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З визначеного на камерах часу, послідовності зйомки, одягу обвинуваченого свідок зазначив, що саме ОСОБА_4 разом з невстановленою особою прослідували за потерпілим. Невідома особа завдала одного удару ОСОБА_7 , від якого останній впав на клумбу через невеликий паркан. Саме ОСОБА_4 перестрибнув через паркан та нахилився до потерпілого, забирав речі ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що взимку 2014 року він чергував у складі патрулю Державної служби охорони у м. Суми.

Спрацювала сигналізація у ТЦ «Маяк», свідок з іншим патрульним ОСОБА_13 прибув через 5-10 хвилин після отримання сигналу, вони помітили відчинене вікно на першому поверсі ТЦ «Маяк» магазину «Асорті».

Свідок оглядав вікно, однак видимих слідів пошкодження він не помітив.

Зайшов до приміщення магазину свідок відчув запах диму, було накурено. Приміщення складається з торгового залу та підсобки.

Пройшовши до підсобного приміщення свідок помітив металевий сейф чорного кольору з кодовим замком, який стояв на стільці поблизу холодильника висотою близько 2 метрів .

На холодильну лежав обвинувачений, ОСОБА_4 затримали, при ньому грошових коштів та інших речей з магазину не виявлено. Сейф був закритим та не мав зовнішніх пошкоджень.

Свідок вважає, що обвинувачений міг залізти на холодильник за допомогою стелажу, який стоїть поруч з холодильником, також ставши на сейф, котрий знаходився на стільці.

Під час затримання обвинувачений пояснював, що вікно було відчинено, він просто заліз всередину.

З пояснень працівників магазину свідку стало відомо, що сейф стояв на іншому місці. В результаті огляду камер відео спостереження свідок бачив як чоловік у чорній куртці залазить до магазину через вікно, назад не виходить.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 повідомила суду, що вона орендує нежитлове приміщення на першому поверсі ТЦ «Маяк» в м. Суми, де розміщено магазин «Асорті».

Приблизно у грудні 2014 року потерпілій подзвонили та повідомили, що спрацював сигнал охорони, відбулось проникнення до магазину, обвинуваченого затримали, знайшли на холодильнику.

Прибувши на місце події потерпіла побачила, що металевий сейф перебуває не на звичному місці, на відстані близько двох метрів від місця розташування, в магазині безлад, розкидані документи, які лежали на столі поблизу холодильника.

Збитків потерпілій не завдано, сейф було оглянуто працівниками правоохоронних органів в її присутності, точного розміру коштів, які перебували у сейфі потерпіла не пам`ятає.

Додатково вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами:

?відеозаписом з камер спостереження ТЦ «Маяк» за 03.11.2014 року (том.1 а.с.209), з огляду в судовому засіданні якого встановлено, що саме 03.11.2014 року обвинувачений шляхом віджиму вікна проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташовано на першому поверсі ТЦ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 ;

?заявою потерпілої ОСОБА_6 від 03.11.2014 року (том.1 а.с.223), в якій потерпіла зазначила, що саме 03.11.2014 року в період часу з 21.00 по 23.00 не встановлена особа шляхом віджиму вікна проникла до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_2 , затримано ОСОБА_4 ;

?заявою ОСОБА_6 від 04.11.2014 року (том.2 а.с.1), в якій вона зазначає про проникнення обвинуваченого до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

?договором оренди нежитлового приміщення від 01.09.2013 року (том.2 а.с.4, 5), згідно якого ФОП ОСОБА_6 є володільцем приміщення, розташоване на першому поверсі ТЦ «Маяк», яке буде використовуватись для розміщення магазину продовольчих товарів;

?протоколом огляду місця події від 04.11.2015 року з фото таблицею (том.1 а.с.225-231), в ході якого оглянуто приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі ТЦ «Маяк» у АДРЕСА_2 , в ході якого оглянуто відчинене вікно, через яке ОСОБА_4 проник до нежитлового приміщення, в підсобному приміщенні на стільці виявлено закритий металевий сейф чорного кольору з кодовим замком;

?протоколом огляду предмету оптичного диску з камер спостереження нічного клубу «Луна» за 06.06.2015 року з фото таблицею (том.1 а.с.211-221), на якій відображено місце заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , також на скріншотах з відео файлів визначено особу чоловіка одягнутого у футболку світлого кольору та кепку чорного кольору, яка в подальшому вчинила злочин;
?відеозаписом з камер спостереження нічного клубу «Луна» за 06.06.2015 року (том.1 а.с.222), з огляду в судовому засіданні якого встановлено, що саме 06.06.2015 року потерпілий ОСОБА_7 перебував у нічному клубі, близько третьої години ночі виходив з нічного клубу разом ОСОБА_8 . Також, встановлено, що поблизу виходу з нічного клубу перебував чоловік, візуально схожий за зовнішніми ознаками на ОСОБА_4 , після виходу з клубу потерпілого, чоловік прослідував за ОСОБА_7 .

З камер спостереження за прилеглою до нічного клубу «Луна» територією встановлено, що до чоловіка одягнутого у темний светр, який розмовляв по телефону наблизилось двоє чоловіків, один з яких одягнутий у світлу футболку, інший одяг сірого кольору. Чоловік у сірому одязі завдав одного удару особу, яка розмовляла по телефону, від чого останній перечепився через паркан та впав.Чоловік у світлій футболці підійшов до потерпілого завдав декілька ударів ногами, нахилився до потерпілого. Після цього обоє чоловіків покинули місце події;

?протоколом огляду предметів від 02.09.2015 року (том.2 а.с.16), в ході якого оглянуто паспорти потерпілого ОСОБА_7 та барсетку чорного кольору, на якій наявні пошкодження (фото №4) та відсутній плечовий ланцюжок;

?висновком експерта №1668 від 25.08.2015 року (том.2 а.с.24-27), згідно якого визначено вартість викраденого у ОСОБА_7 майна, а саме: золотий ланцюжок вагою 4 г., 585 проби - 1823,04 грн., мобільний телефон «Fly IQ4490» - 1460,52 грн.

Прокурором, на виконання вимог ст.ст.92, 93 КПК України не забезпечено участі в судовому розгляді свідка ОСОБА_14 , згідно наданого рапорту (том.1 а.с.204) свідок виїхав до Російської Федерації, тому на підставі ст.23 КПК України суд не може врахувати покази даної особи надані в ході досудового розслідування. Прокурор від допиту цього свідка відмовився в судовому засіданні.

Оцінюючи досліджені докази в сукупності суд доходить висновку, що прокурором не доведено наявності прямого умислу ОСОБА_4 , як обов`язкової складової суб`єктивної сторони замаху на крадіжку.

Так, відсутні свідки, котрі б підтвердили, що перебуваючи у підсобному приміщенні магазину «Асорті» саме обвинувачений перемістив металевий сейф чорного кольору з кодовим замком. Також, відсутні будь які докази, що вчинення таких дій відбувалось з метою заволодіння грошовими коштами, а не розміщення сейфу на стільці щоб залізти на холодильник та сховатися від працівників міліції.

З показів потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що в магазині був лише безлад, слідів пошкодження сейфу не виявлено, жодних збитків їй не завдано.

В ході затримання та огляду ОСОБА_4 жодних належних потерпілій речей не виявлено.

Суперечливими суд вважає покази свідка ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_6 стосовно неможливості переміщення сейфу іншими особами, оскільки факт такого переміщення обвинуваченим не доводить корисливу мету вчинення таких дій.

Вищеописані сумніви у наданих прокурором доказах суд оцінює на користь обвинуваченого (ст.62 Конституції України).

Тому, суд виходить з фактичних обставин пред`явленого обвинувачення стосовно протиправного проникнення шляхом віджиму вікна до нежитлового приміщення торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться на першому поверсі торгового центру.

Незважаючи на покази потерпілої та свідка ОСОБА_12 , які не вказали точної дати вчинення злочину, обставини події кримінального правопорушення підтверджено заявами потерпілої ОСОБА_6 , яка вказувала, що саме 03.11.2014 року відбулося проникнення до приміщення, протоколом огляду місця події, який складено 04.11.2014 року через нетривалий після вчинення злочину проміжок часу.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки, прокурором не доведено пред`явленого обвинувачення за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, досліджених в судовому засіданні доказів, які підтверджують факт вчинення Білецьким незаконного проникнення до володіння ОСОБА_6 , заяви потерпілої про вчинення злочину, підтримання своєї позиції щодо проникнення до нежитлового приміщення саме ОСОБА_4 , заяви обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти незаконного проникнення до нежитлового приміщення, тяжкість злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, який є злочином невеликої тяжкості та передбачає менш суворе покарання ніж зач.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, тобто покращує становище обвинуваченого, суд вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, змінити правову кваліфікацію протиправних дій ОСОБА_4 .
Таким чином, суд кваліфікує умисні протиправні дії ОСОБА_4 , які виразились у незаконному проникненні до нежитлового приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у торговому центрі «Маяк» за адресою: АДРЕСА_2 , яке перебуває у володінні ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України - незаконне проникнення до володіння особи.

Водночас, суд вважає доведеним сукупністю досліджених доказів пред`явлене обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України.
Так, потерпілий прямо вказав на ОСОБА_4 як на особу, котра вчинила злочину, розглядіти обвинуваченого потерпілий зміг після поштовху третьої особи, повернувши голову.
Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , також прямо вказали на ОСОБА_4 як на особу яка вчинила злочин., впізнали обвинуваченого за одягом на кепкою чорного кольору.

ОСОБА_8 підтвердив наявність у потерпілого тілесних ушкоджень.

ОСОБА_10 зробив такий висновок в результаті огляду відеозапису камер спостереження з якого ОСОБА_4 виходить з нічного клубу та через короткий проміжок часу вчиняє протиправні дії, інших осіб у світлій футболці з написом «Адідас» в нічному клубі свідок не бачив.

Суд вважає такі свідчення правдивими та переконливими з огляду на попередження свідків про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів.

Тобто, принаймні дві незацікавлені особи підтвердили факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину.

Наявність у потерпілого золотого ланцюжка та грошових коштів в сумі 2400,00 грн. у барсетці, мобільного телефону підтверджено показами свідка ОСОБА_8 , який бачив його на шиї потерпілого до моменту вчинення злочину.

Факт вчинення злочину в групі осіб підтверджено відеозаписом з камер спостереження з якого встановлено, що потерпілого штовхає невстановлена особа, в подальшому ОСОБА_4 завдає ударів та нахиляється до потерпілого. Інші особи, окрім обвинуваченого в той момент до потерпілого не наближалися.

Одночасно, з показів свідків та відеозаписом з камер спостереження не встановлено, що в момент коли ОСОБА_4 заволодів речами ОСОБА_7 «не встановлена особа утримувала потерпілого», як зазначено в обвинувальному акті, тому дана обставина підлягає виключенню з обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України (ч.3 ст.374 КПК України).

Обставини заволодіння саме в цей момент барсеткою з телефоном та паспортами, грошовими коштами підтверджено показами потерпілого, який відчув що з під нього вирвали барсетку, протоколом огляду предметів та доданими фотокартками з яких вбачається наявність пошкоджень барсетки, обставинами відшукання ланцюжка від барсетки потерпілим та свідком ОСОБА_10 саме на місці події. Потерпілий після нападу не зміг відшукати особисті речі на місці злочину.

Незважаючи на суперечливі покази учасників процесу щодо дати вчинення злочину, суд враховує дату, визначу у відеозаписі з камер спостереження нічного клубу «Луна» - 06.06.2015 року.

На момент вчинення злочину обвинувачений мав непогашену судимість за Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 24.11.2011 року за яким його засуджено, зокрема, за ч.3 ст.185КК України та Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2015 року.

Тому, суд кваліфікує протиправні дії ОСОБА_15 , які виразились у повторному, відкритому викраденні майна ОСОБА_7 вартістю 3283,56 грн., вчиненому з прямим умислом спрямованим на незаконне збагачення, з корисливим мотивом, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою з невстановленою особою за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуючими ознаками яких є застосування насильства, яке не є «небезпечним для життя та здоров`я потерпілого» та «вчинений повторно», «за попередньою змовою групою осіб».
Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення. Згідно висновку судово психіатричного експерта №336 від 27.08.2015 року (том.2 а.с.48-51) станом на час складання висновку та в період вчинення злочинів ОСОБА_4 виявляв ознаки дисоціального розладу особистості, компенсація. Міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні, з урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу, просив визнати обвинуваченого винуватим та призначити покарання у виді позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 при призначенні покарання покладалися на розсуд суду.

Потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 3283,56 грн. відшкодовано частково повернуто мобільний телефон «Fly IQ4490» вартістю 1460,52 грн., матір`ю обвинуваченого сплачено 500,00 грн., що підтверджено заявою потерпілого (том.1 а.с.33).

Розмір не відшкодованого збитку складає 1323,04 грн. Цивільного позову з приводу відшкодування моральної шкоди не надано.

В результаті вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України матеріальної шкоди не завдано.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: посередньо характеризується, схильний до вживання наркотичних речовин, не працює, з 1999 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом дисоціальний розлад особистості, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має утриманця батька інваліда першої групи (том.1 а.с.107, 108), злочини вчинено в період не погашеною судимості.

Суд визнає пом`якшуючими обставинами часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_7 . Обставин, які обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

Суд вважає, що пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин лише частково знижують тяжкість вчиненого злочину.

ОСОБА_15 неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, перебував в місцях позбавлення волі, звільнившись у вересні 2013 року через короткий проміжок часу після закінчення строку умовно дострокового звільнення на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин.

Злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України вчинив в період тривалості іспитового строку за Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2015 року.

Також, обвинувачений не працює, жодних характеристик, які підтверджували б, що він змінив середовище існування не надано.

Тому, суд вважає, що призначення покарання без позбавлення волі не буде досягнуто мети покарання, визначеної ч.2 ст.50 КК України. Враховуючи відомості про особу винного, спосіб вчинення злочину,передбаченого ч.2 ст.186 КК України (у групі осіб, із застосуванням насильства, відкрито, у людному місці) суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України.

Відсутність постійного доходу доводить неможливість призначення покарання у виді штрафу або виправних робіт за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України.

При цьому, наявність батька інваліда першої групи доводить можливість призначення покарання в межах санкції статей КК Україні на рівні мінімального строку: за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі, за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання слід визначити за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого виду покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

З огляду на ту обставину, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України в період тривалості іспитового строку, визначеного Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2015 року, то остаточно міру покарання слід призначити за сукупністю вироків згідно вимог ст.ст.71, 72, ч.3 ст.78 КК України, частково приєднавши до призначеної міри покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

З приводу призначення покарання з урахуванням Вироку Лебединського районного суду Сумської області від 15.06.2015 року, так як ОСОБА_4 вчинив злочини до початку перебігу іспитового строку (15.06.2015 року), що унеможливлює застосування ч.3 ст.78 КК України.

В силу п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 24 жовтня 2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Тому, відсутні підстави для застосування ч.4 ст.70 КК України, покарання, призначене за цим та Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 15.06.2015 року слід виконувати самостійно.

Враховуючи попередні судимості, часткове визнання вини, не відшкодування завданої шкоди, суд вважає, що передбачені ст.177 КПК України ризики не зменшилися, тому строк дії запобіжного заходу обвинуваченому у ваді тримання під вартою слід продовжити.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання про розподіл процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до ст.ст.118, 124, 126 КПК України - стягнувши з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України залишити потерпілим.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України у виді одного року обмеження волі;

-за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за сукупністю злочинів у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст.78 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2015 року у виді 6 місяців позбавлення волі, визначивши за правилами ст.ст.71, 72 КК України остаточно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Призначене покарання за Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 15.06.2015 року виконувати самостійно.

Початок відбування покарання за цим вироком рахувати з 14.08.2015 року.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити до моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, в сумі 245,52грн.

Речові докази оптичний диск з камер спостереження ТЦ «Маяк» (том.1 а.с.209), оптичний диск з камер спостереження нічного клубу «Луна» (том.1 а.с.222) зберігати в матеріалах справи;

сейф з грошовими коштами в сумі 8153,00 грн., які передані на зберігання ОСОБА_6 залишити у власності потерпілої;

барсетку чорного кольору, мобільний телефон «Fly IQ4490», 2 паспорти, які передані на зберігання ОСОБА_7 залишити у власності потерпілого.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1