Справа № 573/2156/15-к
Номер провадження 1-кп/573/163/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24 вересня 2015 року за №0000567, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Лозівка Фрунзівського району Луганської області, освіта професійно-технічна, вдівця, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В точно невстановлений досудовим слідством день 2009 року ОСОБА_4 знайшов на дорозі по АДРЕСА_1 сім патронів.

Завідомо знаючи про те, що зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу є протиправними діями, що тягнуть за собою кримінальну відповідальність, вищевказані патрони ОСОБА_4 сховав та зберігав у своєму домоволодінні за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: один патрон - у фарфоровій чашці на шафі у кімнаті будинку та шість патронів - у металевій коробці на столі господарчої споруди.

14 вересня 2015 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено сім патронів, з яких один патрон калібру 7,62 мм, який є бойовим припасом до нарізної вогнепальної зброї пістолетів зразку 1930-1933 років конструкції Токарева («ТТ»), пістолетів кулеметів Шпагіна («ППШ»), Дегтярьова («ППД»), Судаєва («ППС») та інших калібру 7,62, придатний до стрільби та шість гвинтівкових патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм, які є бойовими припасами до нарізної спортивної та промислово-мисливської вогнепальної зброї пістолетів Марголіна, гвинтівок ТОЗ-8, ТОЗ-12 та інших калібру 5,6 мм, придатних до стрільби.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування 28 вересня 2015 року між прокурором прокуратури Білопільського району ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

29 вересня 2015 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Крім того вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Сторони погоджуються на те, що для здійснення обліку та належного контролю за поведінкою ОСОБА_4 , на підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України на нього необхідно покласти такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник останнього ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст. 474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і захисником останнього ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Під час досудового розслідування проводилася судова балістична експертиза, витрати за проведення якої становлять 491 грн. 04 коп. (а. с. 33).

Вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави, проти чого обвинувачений не заперечував.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази: 2 пістолетні патрони калібру 7,62 мм, 1 гільза пістолетного патрона калібру 7,62 мм, 4 гвинтівкові патрони кільцевого запалення калібру 5,6 мм, 2 гільзи гвинтівкових патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання зброї Білопільського РВ УМВС України в Сумській області, підлягають знищенню (а. с. 31-32).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового розгляду справи не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 314, 315, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 вересня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Білопільського району Сумської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, а також повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 копійки за проведення судової балістичної експертизи.

Речові докази: 2 пістолетні патрони калібру 7,62 мм, 1 гільза пістолетного патрона калібру 7,62 мм, 4 гвинтівкові патрони кільцевого запалення калібру 5,6 мм, 2 гільзи гвинтівкових патронів кільцевого запалення калібру 5,6 мм знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: