Справа №293/1105/15-к
УХВАЛА
24 вересня 2015 року смт Черняхів
Слідчий суддя Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 з участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
скаржника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 30.07.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 17.04.2015 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Черняхівського районного суду Житомирської області надійшла скарга ОСОБА_5 (далі скаржник) на постанову слідчого СВ Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 (далі слідчий) від 30.07.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000193 від 17.04.2015 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України (далі скарга).

Скарга мотивована скаржником тим, що постановою слідчого СВ Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 30.07.2015 (далі постанова) закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000193 від 17.04.2015, за відсутністю в діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Скаржник вважає постанову незаконною, необгрунтованою, винесеною з порушенням вимог Конституції України.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечили, пояснили, що усі слідчі дії були здійснені належним чином, в результаті чого було встановлено відсутність в діях вказаних вище осіб складу будь-якого злочину. А тому прокурор та слідчий просили у задоволенні скарги відмовити повністю.

Заслухавши доводи скаржника, пояснення прокурора та слідчого, дослідивши матеріали скарги, постанову, надані прокурором в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000193 за фактом демонтажу малої архітектурної будови ст. 356 від 18.04.2015 (томи № 1 та № 2) (далі МКП) та інші наявні в матеріалах провадження за скаргою докази слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.
Згідно з постановою слідчим закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000193 за ст. 356 КК України за відсутністю в діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Скаржник у скарзі зазначає, що до ОСОБА_8 він взагалі претензій не мав (а.с. 3, абз. 4). А тому постанова в частині закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 є такою, що скаржником не оскаржується.

Твердження скаржника у скарзі про те, що в описовій частині Ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 05.04.2011 по справі № 11/0690/264/11 знайшло підтвердження вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є безпідставними з огляду на наступне.

Зміст ухвали апеляційного суду визначений положеннями ст. 377 КПК України 1960 року, який був чинним на момент постановлення Апеляційним судом Житомирської області ухвали від 05.04.2011. Так, згідно з ч. 1 ст. 377 КПК України 1960 року ухвала апеляційного суду складається із вступної, описово-мотивувальної і резолютивної частин, у яких має бути зазначено:
1) місце і час постановлення ухвали;
2) назва і склад суду, що постановив ухвалу;
3) особи, які брали участь у розгляді справи в засіданні апеляційної інстанції;
4) зміст вироку (постанови);
5) особа, яка подала апеляцію;
6) суть апеляції;
7) короткий виклад пояснень осіб, які брали участь у засіданні;
8) аналіз доказів, досліджених під час повного або часткового судового слідства, проведеного апеляційним судом, та докладні мотиви прийнятого рішення;
9) результати розгляду справи.

Згадка про відео зйомку подій, фотографії та очевидців здійснена Апеляційним судом Житомирської області в описовій частині вказаної вище ухвали при наведенні суті апеляції. Водночас, в мотивувальній частині ухвали від 05.04.2011 Апеляційним судом Житомирської області жодних висновків про наявність або відсутність в діях будь-яких осіб складу злочину не зроблено.

Крім того, відповідно до ст. 380 КПК України 1960 року апеляційний суд за наявності підстав, передбачених статтею 23-2 цього Кодексу, виносить окрему ухвалу. Крім того, він може окремою ухвалою звернути увагу відповідних посадових осіб на факти порушення закону при розслідуванні і розгляді справи судом першої інстанції. В свою чергу, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23-2 КПК України 1960 року суд при наявності на те підстав виносить окрему ухвалу (постанову), якою звертає увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню злочину і вимагають вжиття відповідних заходів.
Окрему ухвалу (постанову) може бути також винесено при виявленні судом порушень прав громадян та інших порушень закону, допущених при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи нижчестоящим судом.

Скаржник в судовому засіданні при розгляді скарги підтвердив, що жодних окремих ухвал Апеляційним судом Житомирської області за результатами розгляду його апеляційної скарги та при постановленні ухвали від 05.04.2011 постановлено не було, що підтверджує безпідставність скарги в цій частині.

Посилання скаржника у скарзі на положення ст. 161 ЗК України також є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЗК України в редакції, чинній станом на день знесення малої архітектурної форми (далі МАФ) скаржника (01.06.2010), рішення відповідних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів місцевого самоврядування вступає в силу з моменту його прийняття. Оскарження зазначених рішень у суді призупиняє їх виконання.

Адміністративний позов про скасування п. 1, 5 Рішення виконкому Черняхівської селищної ради № 42 від 29.04.2010 було подано до Житомирського окружного адміністративного суду 25.05.2010, що підтверджується відповідною відміткою на вказаному позові (МКП, т. 1, стор. 20).

При цьому слідчий суддя враховує, що:

1)до заяви від 25.05.2010, поданої Голові Черняхівської селищної ради про подання адміністративного позову до Житомирського окружного адміністративного суду жодних підтверджень його фактичного подання (копії позову з відміткою суду про його одержання), а також відкриття провадження у справі за вказаним позовом (відповідної ухвали Житомирського окружного адміністративного суду) не було додано. А тому вказана заява не могла вважатися повідомленням про оскарження Рішення виконкому Черняхівської селищної ради Житомирської області № 42 від 29.04.2010 (далі Рішення № 42) в розумінні ч. 1 ст. 161 ЗК України;

2)ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.05.2010 позовну заяву скаржника та інших осіб було повернуто позивачу (МКП, т. 1, стор. 150), а значить провадження у справі за вказаним позовом не було відкрито;

3)лише 25.06.2010 ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду було відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі скаржника та інших осіб на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 26.05.2010.

З огляду на це слідчий суддя приходить до висновку, що станом на день знесення МАФа скаржника (01.06.2010) Рішення № 42 не було оскаржене в судовому порядку, а тому були відсутні підстави для призупинення його виконання відповідно до ч. 1 ст. 161 ЗК України.

П. 5 Рішення № 42 було визнано неправомірним та скасовано постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2011 у справі № 2а-112/10, тобто через більш як рік з дня знесення МАФа скаржника (01.06.2010). Водночас, згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. З огляду на це слідчий суддя приходить до висновку, що Рішення № 42 станом на день знесення МАФа скаржника (01.06.2010) було чинним, а значить обов`язковим для виконання.

Крім того, слідчим суддею враховується, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2011 у справі № 2а-112/10 встановлено, що скаржник безпідставно займав земельну ділянку, на якій було розміщено МАФ, починаючи з 29 жовтня 2004 року (абз. 3 с. 3 вказаної постанови), тобто протягом майже 6 років до дня знесення МАФа скаржника (01.06.2010).

Також, Апеляційним судом Житомирської області в ухвалі від 05.04.2011 по справі № 11/0690/264/11 зроблено висновок, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підлягають відповідальності за ст. 356 КК України. Скаржник в скарзі та у наданих в судовому засіданні поясненнях не заперечував проти закриття кримінального провадження саме за ст. 356 КК України. Водночас, на думку скаржника, в діях вказаних осіб наявні склади злочинів, передбачених ст. ст. 162, 194, 365 КК України.

Слідчий суддя з вказаною думкою скаржника не погоджується з огляду на наступне.

Ст. 162 КК України в редакції, чинній станом на день знесення МАФа скаржника (01.06.2010), було передбачено відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян. Оскільки, як було встановлено слідчим суддею вище, Рішення № 42 станом на день знесення МАФа скаржника (01.06.2010) було чинним, а значить обов`язковим для виконання, слідчий суддя приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були спрямовані на виконання Рішення № 42 та не мали на меті саме по собі проникнення до МАФа скаржника. З огляду на це слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в діях вказаних осіб складу злочину, передбаченого ст. 162 КК України.

Ст. 194 КК України в редакції, чинній станом на день знесення МАФа скаржника (01.06.2010), було передбачено відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах. Згідно з п. 3 примітки до ст. 185 КК України у статтях 185 - 191, 194 цього Кодексу у великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Відповідно до п. 22.5 ст. 22 Закону України від 22 травня 2003 року N 889-IV "Про податок з доходів фізичних осіб" якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 цього Закону для відповідного року (з урахуванням положень пункту 22.4 цієї статті).

Згідно з пп. 6.1.1 п. 6.1 вказаного закону з урахуванням норм пункту 6.5 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного з джерел на території України від одного працедавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у таких розмірах: 6.1.1. у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку... .

В свою чергу, ч. 1 ст. 53 Закону України від 27 квітня 2010 року N 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" передбачено установити на 2010 рік мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 869 гривень... . А значить, станом на день знесення МАФа скаржника (01.06.2010) розмір податкової соціальної пільги та, відповідно, неоподатковуваний мінімум складали 434,50 грн. (розрахунок: 869,00 х 50 % = 434,50). А значить, великий розмір шкоди для кваліфікації діяння за ст. 194 КК України мав складати не менше 108 625,00 грн. (розрахунок: 250 х 434,50 = 108 625,00).

Можлива вартість металевого кіоску площею 24 кв. м. станом на 31.03.2012 складає 14 952,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою (МКП, т. 2). А значить, діяннями, в результаті яких було знищено МАФ скаржника, розмір заподіяної скаржнику майнової шкоди не є великим, а тому такі діяння не можуть бути кваліфіковані за ст. 194 КК України.

Ст. 365 КК України в редакції, чинній станом на день знесення МАФа скаржника (01.06.2010), було передбачено відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Згідно з п. 3 примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Як вже було доведено вище, станом на день знесення МАФа скаржника (01.06.2010) розмір податкової соціальної пільги та, відповідно, неоподатковуваний мінімум складали 434,50 грн. А значить, істотною шкодою для кваліфікації діяння за ст. 365 КК України мало бути заподіяння шкоди в розмірі не менше 43 450,00 грн. (розрахунок: 100 х 434,50 = 43 450,00). З огляду на це слідчий суддя приходить до висновку, що діяннями, в результаті яких було знищено МАФ скаржника, розмір заподіяної скаржнику майнової шкоди не є істотним, а тому такі діяння не можуть бути кваліфіковані за ст. 365 КК України.

Інших підстав для визнання постанови незаконною та (або) необгрунтованою скаржником у скарзі та у своїх поясненнях у судовому засіданні не наведено. З огляду на це слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід залишити без задоволення.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 306, 307, 369-372, 376 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 від 30.07.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 17.04.2015 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України залишити без задоволення.

Ухвала згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 392, п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1