Справа № 161/1878/15-к Провадження №11-сс/773/43/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

05.02.2015 року слідчим у кримінальному провадженні №0000012 від 03.02.2015 року, зареєстрованого за матеріалами Управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Волинській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.5 ст.191 КК України, подано клопотання про арешт майна, яке було виявлено під час огляду вантажного автомобіля марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіпа марки «SCHMITZ» д.н.з. НОМЕР_2 .

За матеріалами клопотання вбачається, що службовими особами Державного підприємства Завод «Електроважмаш», яке являлося у 2014 році переможцем конкурсних торгів, замовником яких виступало ПАТ «Донбасенерго», при переміщенні через митний кордон України через м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС товару «стрічка мідна м`яка», продавцем якого є компанія «Apricot Trade LLP» (Великобританія), та який перевозився транспортним засобом р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , надано до митного оформлення документи, у яких умисно завищена вартість задекларованого товару на 781 507,5 грн., що свідчить про порушення службовими особами Державного підприємства Завод «Електроважмаш» законодавства, що регулює відносини у сфері тендерних закупівель, з метою вчинення замаху на розтрату вказаних коштів Державного підприємства.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні вказаного клопотання мотивуючи це тим, що слідчим не доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, оскільки вказане майно не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, не надано документів, що підтверджують право власності Державного підприємства Завод «Електроважмаш» на майно, що належить арешту, не наведено доказів, що вказують на вчинення службовими особами вказаного підприємства кримінального правопорушення.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що зазначена вище ухвала про відмову в накладенні арешту на майно підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляції, думку прокурора та слідчого, які просили апеляцію задовольнити, вивчивши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.170, ч.2 ст.167 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, дотримався вказаних вимог Закону.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження майно, щодо якого вирішується клопотання про його арешт, на момент розгляду клопотання, органом досудового розслідування не визнано речовим доказом.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази підтвердження того, що переміщуваний товар, який згідно до клопотання підлягає арешту, відповідає критеріям ч.2 ст.167 КПК України, тобто набутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на що у своїй апеляції посилається прокурор.

Слідчим та прокурором не доведено, що накладення арешту на майно призведе до значних негативних наслідків для підприємства. Придбаний товар суд вважає, необхідним для підприємницької діяльності даного підприємства.

Підставним є і посилання слідчого судді на відсутність доказів про вчинення кримінального правопорушення службовими особами підприємства, яким не оголошено підозру у вчиненні злочину.

А посилання прокурора, як на доказ вчинення правопорушення, на розбіжність між заявленою вартістю та фактичною вартістю, вказаною нерезидентом Aurubis Finland Oy P.O. Box 60, FI-28101, Pori, Finland, судом не приймається до уваги, так як вказаний нерезидент виступає виробником даного товару, в той час, коли продавцем є компанія «Apricot Trade LLP», на адресу якого запиту про фактичну вартість товару не здійснено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необґрунтованість поданого до суду клопотання та прийшов до правильного висновку про залишення даного клопотання без задоволення.

Законних підстав для скасування ухвали слідчого судді з підстав, наведених у апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно державного підприємства «Електроважмаш» - без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: