Номер провадження:1-в/521/1088/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2015 року суддя Малиновським районним судом м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання засудженої про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 відбуває покарання на підставі вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2013 року, яким її було визнано винною у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України та їй було призначено покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі. ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про УДЗ засудженої.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання.
ОСОБА_4 просила розглядати клопотання без її участі.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, адміністрація ЧВК в характеристиці зазначає, що засуджена чесно та повністю виконує свої трудові обов`язки, а в довідки про заохочення вказано, що остання має 1 заохочення, та має 2 стягнення.
Суддя вважає, що ОСОБА_4 демонструє сумлінну поведінку, не працевлаштована, має 1 заохочення та 2 стягнення.
Проте вказане, в даному випадку не може свідчити, що ОСОБА_4 виправилася та процес її виправлення досяг тієї стадії, на якій її може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Так, суддя відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 26 квітня 2002 р. № 2 повинен враховувати значення УДЗ для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_4 раніше судима, а саме 26.06.2012 року вироком Шполянського районного суду Черкаської області визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. При цьому ОСОБА_4 була звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, проте вчинила новий злочин під час іспитового строку.
Також, ОСОБА_4 10.01.2013 року вироком Шполянського районного суду Черкаської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України. ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, проте скоїла новий злочин.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 судом неодноразово надавалась можливість довести своє виправлення, проте ОСОБА_4 двічі скоювала новий злочин, під час іспитового строку.
Інші характеризуючи дані, які вказані у клопотанні та характеристиці щодо ОСОБА_4 відповідно до ст. 81 КК України не є підставами для застосування УДЗ, проте суддя вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 виконує покладені на неї обов`язки, які передбачені ст. 8, ч.3 ст. 107, ст. 118 КВК України.
Суддя вважає, що сам факт звернення з клопотанням про УДЗ не може свідчити про необхідність його автоматичного задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 81 КК України, ст. 6 КВК України, суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_4 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу судді, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1