Провадження № 1-кс/296/59/16
УХВАЛА
Іменем України
13 січня 2016 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , скаржників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого і прокурора по неповерненню тимчасово вилученому майну,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах гр. ОСОБА_6 звернулася в суд із скаргою на бездіяльність слідчого і прокурора у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000024, просила визнати протиправною бездіяльність прокурора Житомирської області ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасового вилученого майна та ненадання копій протоколів обшуку, визнати протиправними дії слідчих при проведенні обшуків щодо ненадання власнику майна протоколів обшуку та ухвал слідчого судді про надання дозволів на їх проведення, а також зобов`язати повернути вилучене під час проведення обшуків майно, а саме: комп`ютерну техніку, грошові кошти, тютюнові вироби, Z - звіти, документацію, касові книги, печатку ПП «КП - Техсервіс».
На обґрунтування заявлених вимог вказано, що протягом 01 - 02 і 06 жовтня 2015 року працівниками ГУ ДФС у Житомирській області у денний та нічний час проведено обшуки в межах вищевказаного кримінального провадження у місті Житомирі за адресами: АДРЕСА_1 , та торгівельних кіосках, що орендовані ФОП ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 , кіоски АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 , павільйони № НОМЕР_1 , АДРЕСА_8 , кіоски № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; АДРЕСА_9 в кіоск АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 кіоск, та в АДРЕСА_12 три торгових об`єкта (кіоски). Під час обшуків вилучені грошові кошти, касові книги, накладні, Z-звіт, тютюнові вироби, комп`ютерну техніку тощо. Разом з тим, вказані вилучені речі, тютюнові вироби і кошти не є предметом злочину, не містять на собі сліди злочину, і не стосуються даного кримінального провадження. При цьому, при проведенні обшуків слідчі надали лише дві ухвали слідчого судді, а саме: ухвалу про проведення обшуку від 29.09.2015 за адресою АДРЕСА_13 та ухвалу слідчого судді про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_11 . Жодних інших ухвал суду, особами, які проводили обшук, надано не було. Крім того, жодного протоколу обшуку слідчі також не надали.
На неодноразові звернення скаржника до прокуратури Житомирської області у порядку ст. 169 КПК України щодо повернення тимчасово вилученого майна, надання копій протоколів обшуку на кожен кіоск, станом на 30.12.2015 р. прокурором відповідь не надано, інформацію про вилучені під час обшуку речі, тютюнові вироби і документи не повідомлено, відповідних постанов про відмову у задоволенні клопотань не надано, протоколів обшуку також не направлено.
Крім цього, скаржник зазначив, що оскільки органи прокуратури впродовж трьох місяців не надавали відповіді на клопотання і заяви з приводу повернення тимчасово вилученого майна, тому вказані обставини пропуску строку оскарження бездіяльності слідчого і прокурора по поверненню вищенаведеного майна вважає поважними причинами і просив поновити цей строк.
У судовому засіданні представник скаржника та її довіритель заявлені вимоги підтримали з наведених підстав і вказали, що майно, яке вони вимагають повернути, вилучене незаконно під час проведення обшуків за адресами здійснення господарської діяльності, а також і проживання, оскільки не належить до майна, зазначеного в ч.2 ст.167 КПК України. Крім цього, додатково обґрунтовуючи свої вимоги у відповідному письмовому зверненні заявник вказує, що ухвалою слідчого судді від 29.09.2015 р. у справі №295/14275/15-к надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_12 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_6 і ФОП ОСОБА_7 , з метою відшукання первинних бухгалтерських документів про взаємовідносини указаних підприємців та ФОП ОСОБА_8 із ТОВ «Мегаполіс - України». З ухвали видно, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будівля по АДРЕСА_12 належить ОСОБА_9 .. Скаржник вважає, що обшук повинен був проводитись у будинку по АДРЕСА_12 , де розташована адміністрація ринку. Фактично обшук проведено у торгівельних приміщеннях, які мають свою окрему реєстрацію, ідентифікуючі дані (номер кіоску) на кожну з яких окремо видається дозвіл, ліцензія на торгівлю тощо. А тому, проведення обшуків у торгівельних приміщеннях ФОП ОСОБА_6 та вилучення з них товарів на підставі вказаної ухвали слідчого судді є незаконним, оскільки остання не давала права на проведення обшуків у торгівельних приміщеннях. Також скаржник вказує, що у протоколах обшуку, складених на підставі вищезазначеної ухвали судді від 01.10.2015 р., не зазначено хто саме із слідчих проводив обшук, лише вказано посаду. Крім цього, протокол складений нерозбірливим почерком, у якому зазначені вилучені речі, документи без ідентифікуючих ознак, невірно вказаний час обшуку. В наслідок вказаних обставин, ФОП ОСОБА_10 не може провести ні ревізію, ні облік, ні провести розрахунки із постачальниками, ні сплатити податки. У своїй промові представник заявника також звернув увагу на те, що всупереч ст. 235 КПК України, слідчі проводили обшук не у приміщенні адміністрації ринку по АДРЕСА_2 , і фактично провели більше одного обшуку по одній ухвалі слідчого судді у різних володіннях приватних підприємців, у т.ч. й у торгівельних приміщеннях ФОП ОСОБА_6 .. А обшук по АДРЕСА_14 , в порушення ст. 236 КПК, був взагалі проведений не слідчим і прокурором.
Прокурор і слідчий заперечували щодо задоволення скарги вказавши, що вилучене майно входило до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалах слідчого судді, на даний час це майно визнано речовим доказом і приєднано до кримінального провадження.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали скарги і представлених копій матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.
У відповідності до положень ч.ч.5,7 ст.236 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. При обшуку слідчий, прокурор, зокрема, має право оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
За ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.5 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як встановлено в ході розгляду скарги, протягом 01 - 02 і 06 жовтня 2015 року працівниками ГУ ДФС у Житомирській області дійсно проведено обшуки в межах кримінального провадження № 0000024 у місті Житомирі за адресами: АДРЕСА_1 , та торгівельних кіосках, що орендовані ФОП ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_2 , кіоски АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 , павільйони № НОМЕР_1 , АДРЕСА_8 , кіоски № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; АДРЕСА_9 в кіоск № НОМЕР_4 , АДРЕСА_11 кіоск, та в АДРЕСА_12 три торгових об`єкта (кіоски). Під час обшуків було вилучено грошові кошти, касові книги, накладні, Z-звіт, тютюнові вироби, комп`ютерну техніку тощо.
Аналізуючи вивченні копії матеріалів кримінального провадження, які представлені слідчим і долучені до справи, можливо дійти висновку про те, що вказані скаржником вилучені речі, тютюнові вироби і кошти не є предметом злочину, не містять на собі сліди злочину, і не стосуються даного кримінального провадження, оскільки зворотного дані матеріали провадження не містять, а будь-яких інших доказів цього слідчим і прокурором не представлено.
Приймаючи до уваги заперечення прокурора та позицію слідчого озвучені в судовому засіданні, слідчий суддя враховує наступне.
Визнання речовими доказами можливо лише щодо вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їхнє відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, заарештованого майна відповідно до правил ст. 98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за пропуском стадії накладення на нього арешту відповідно до правил ч. 5 ст. 171 КПК України, чинним КПК України не передбачено.
Однак, при цьому, на думку слідчого судді, зі змісту ст. ст. 167, 172, 236 КПК України, можливо дійти висновку, що все майно, без виключення, у вигляді речей, документів, грошей тощо, вилучених під час законного затримання особи або при виконанні ухвал слідчого судді про обшук, огляд чи тимчасовий доступ та вилучення має статус тимчасово вилученого майна та підлягає поверненню особі у якої воно було вилучено у випадку несвоєчасного звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про його арешт.
Як встановлено в судовому засіданні, таких клопотань по результатах обшуків подано не було, а тому є всі підставі для задоволення скарги в частині вимог про повернення тимчасово вилученого майна.
Щодо інших вимог скаржника, заявлених у даній справи, вважаю, що в межах п.1 ч.1 ст.303 КПК України, їх вирішення не входить до компетенції слідчого судді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,306,307,376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого і прокурора по неповерненню тимчасово вилученому майну задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000024, повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно, а саме: комп`ютерну техніку, грошові кошти, тютюнові вироби, Z - звіти, документацію, касові книги, печатку ПП «КП - Техсервіс», відповідно до протоколів обшуків наявних у матеріалах кримінального провадження.
У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Про прийняте рішення повідомити скаржника, слідчого та прокурора.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1