Справа № 159/108/16-к
Провадження № 1-кп/159/41/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000055 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Прага Чехія, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-08.12.2000 року Ковельським районним судом Волинської області за ч.2 ст. 140 КК України (1960 р.) до 2 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання.

-06.06.2002 року Ковельським міським судом Волинської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання.

-28.01.2009 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 185, ч.2 187, із застосуванням ст.. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з

конфіскацією майна. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львів від 29.05.2015 на підставі ст. 82 КК України не відбута частина покарання у виді позбавлення волі 3 місяці 25 днів замінена більш м`яким покаранням у виді громадських робіт строком на 240 годин.

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 в період з 21.07.2015 по 28.12.2015 року умисно не виконав ухвалу Шевченківського районного суду м. Львів від 29.05.2015 року, яка набрала законної сили за таких обставин:

Так, ОСОБА_4 , був засуджений вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2009 року за ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.2, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна. На підставі ст. 82 КК України, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львів від 29.05.2015 року йому замінено не відбуту частину покарання у виді 3 (трьох) місяців 25 (двадцяти п`яти) днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт. ОСОБА_4 був попереджений працівниками Ковельського МРВ КВІ УДПтС України у Волинській області про кримінальну відповідальність в зв`язку з невиконанням вищевказаного рішення суду, йому було роз`яснено порядок відбування такого виду покарання.

23.06.2015 року ОСОБА_4 згідно наказу № 60 прийнятий для відбування громадських робіт в Ремонтне житлово-комунальне підприємство №1 м. Ковеля. Однак, ОСОБА_4 , незважаючи на винесені йому працівниками Ковельського МРВ КВІ УДПтС України у Волинській області два попередження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, відпрацювавши у загальній сукупності лише 47 годин 30 хвилин громадських робіт із 240 годин, належних висновків не зробив та умисно на роботу до Ковельського РЖКП №1, згідно затвердженого графіку у період з 21.07.2015 по 28.12.2015 не з`явився без поважних причин.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у невиконанні ухвали суду , що набрала законної сили, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 382 КК України.

На стадії досудового розслідування між прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами узгоджено міру покарання за ч.1 ст. 382 КК України із застосуванням ст..69 КК України - у виді арешту на строк 1 (один) місяць. Узгоджено остаточне покарання за правилами ст..71,72 КК України у виді 45 днів арешту.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 468, ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Шкода даним злочином завдана лише державним і суспільним інтересам.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст.ст.60,65,69,71,72 КК України.

Так, узгоджуючи покарання за ч.1 ст.382 КК України із застосуванням ст..69 КК України більш м`яке ніж передбачено санкцією частини статті, сторони угоди врахували дані про особу обвинуваченого, який є молодою особою, має на утриманні одну малолітню дитину та важко хворого батька, сам страждає на ряд захворювань шкіри та нирок, повністю визнав вину та сприяв розкриттю злочину, змінив свій спосіб життя та отримує доходи від тимчасових заробітків для утримання усіх членів сім`ї, що свідчить про наявність обставин, які істотно знижують тяжкість вчиненого злочину.

Сторонами угоди вірно визначено остаточне покарання на підставі ст..71 КК України з урахуванням не відбутої частини покарання згідно вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2009 року та ухвали Шевченківського районного суду м. Львів від 29.05.2015 року, яка становить 192 год 30 хв громадських робіт.

З урахуванням особи обвинуваченого, який вживає усіх заходів для утримання сім`ї, сторонами угоди застосовано при складанні покарань за сукупністю вироків принцип часткового складання. Складання покарань проведено у відповідності до вимог ст..72 КК України ( одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт). Визначення строку покарання в днях відповідає положенням ст..73 КК України. Заборон, перелічених у ч.3 ст.60 КК України, щодо призначення ОСОБА_4 покарання у виді арешту не встановлено.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом , цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.. 476 КПК України.

На переконання суду умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства.

Виходячи з викладеного угода про визнання винуватості підлягає затвердженню. Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Керуючись вимогами ст..177 КПК України суд не вбачає підстав для подальшого застосування щодо обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а тому на час набрання вироком законної сили його слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 373,374, 469, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000055, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст..71 КК України до покарання призначеного даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2009 року та ухвали Шевченківського районного суду м. Львів від 29.05.2015 року, що становить відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України 15 днів арешту, та за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_4 до відбування 45 (сорок п`ять) днів арешту.

Початок відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1