АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/2048/15 Головуючий 1-ої інстанції:
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року, у відповідності з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черемушна Валківського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 28.11.2014 року Валківським районним судом за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 1, 263 ч. 1, КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів зараховано частково відбуте покарання за вироком Валківського районного суду Харківської області від 28.11.2014 року у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 30 квітня 2013 року він, в нічний час, переслідуючи корисливу мету - наживу, витягнувши скло з віконної рами, проник в домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав гроші в сумі 5300 грн., чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений просить оскаржуваний вирок, по суті, змінити, знизивши міру призначеного йому покарання на більш м`яку, посилаючись на те, що свою вину він визнав повністю, а також втратив своїх батьків;
- захисник обвинуваченого просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши міру покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від нижчої межі санкції статті, посилаючись на те, що судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння слідству та відшкодування завданої шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення цих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
З вироку суду вбачається, що покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції кримінального закону, який передбачає відповідальність за вчинене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, даних про особу обвинуваченого офіційно не працюючий, не одружений, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце реєстрації, раніше неодноразово судимий Харківським районним судом Харківської області від 08.12.2003 року за ч. 5 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 14.12.2010 року Прилуцьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 28.11.2014 року Валківським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 1, 263 ч. 1 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення вол, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого, активне сприяння слідству та відшкодування завданої шкоди, а також відсутність обставин, що його обтяжують, і дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у межах, близьких до мінімуму санкції ч. 3 ст. 185 КК України, за якою його засуджено, з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки даний злочин ОСОБА_7 вчинив до ухвалення вироку Валківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2014 року.
Судом першої інстанції також перевірялась можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, але підстав для призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі встановлено не було через їх відсутність.
Положення ч. 1 ст. 69 КК України передбачають, що при наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий, або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції Особливої частини цього Кодексу.
Перевіряючи можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 положень наведеної норми КК України, колегія суддів зазначає, що судом 1-ї інстанції в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнано щире каяття обвинуваченого, активне сприяння слідству та відшкодування завданої шкоди.
При цьому зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 такі обставини як повне визнання своєї вини, втрата батьків, додатково до визнаних судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, не можуть бути визнані такими, що в розумінні ст. 69 КК України пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Таким чином, відсутність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, не надають колегії суддів підстав для застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, тобто призначення йому покарання нижче від нижчої межі, передбаченої Особливою частиною цього Кодексу.
За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах, близьких до мінімуму санкції ч. 3 ст. 185 КК України, та остаточне покарання з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, а доводи його апеляційної скарги та апеляційної скарги захисника правильності цього висновку не спростовують. Тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника задоволенню не підлягають.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряв вирок суду першої інстанції у межах апеляційних скарг.
Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.
Судді: