Справа № 1-2/11
Провадження № 1/545/2/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2016 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві клопотання ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення його з-під варти відповідно до ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки строк попереднього ув`язнення перевищує максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений за злочин, у скоєнні якого він обвинувачується.

Заслухавши думку захисника, яка клопотання підтримала, прокурора, який заперечував проти його задоволення, інших учасників судового провадження, суд приходить до висновку про його часткове задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України у разі, якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за який передбачене покарання до 12 років позбавлення волі, а також замаху на вчинення тяжкого злочину та вчинення тяжкого злочину , передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, за які передбачене покарання до 6 років позбавлення волі, відповідно до вимог частин першої та другої статті 70 КК України йому можливо призначити покарання щляхом повного складання призначених покарань у межах Загальної частини цього Кодексу до пятнадцяти років позбавлення волі.

Строк тримання під вартою ОСОБА_8 не перевищує вказаного строку.

Разом з тим, виходячи з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Зазначена норма Конституції України майже повністю відтворює положення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема, у пункті 4 вказано, що кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення, якщо затримання є незаконним.

Порушення вказаних вимог Конвенції зафіксовано рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», оскільки заяви заявника про звільнення його з-під варти не були розглянуті судом без зволікань.

Беручи до уваги те, що загальний строк перебувавання в установі попереднього ув`язнення та в установі відбуття покарання, з урахуванням положень ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», складає більше 12 років, а тому з плином часу ризики втечі та перешкоджання належному здійсненню правосуддя, незважаючи на суворість належного за даний злочин покарання втратили релевантність і стороною обвинувачення не наведені справді виняткові доводи, здатні переконати суд у тому, що тривале позбавлення свободи може бути виправдане з огляду на п. 3 ст. 5 Конвенції, тому суд вважає за можливе змінити запобіжний захід ОСОБА_8 з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Окрім того, з огляду на встановлену практику Європейського суду з прав людини, наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення (Адамяк проти Польщі», 20758/03, 19.12.2006 року).

Керуючись ст.165, 273 КПК України(1961 року),

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2