УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Дніпровського району м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність прокурори Дніпровського району м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про злочин.

Особа, що подала скаргу у судове засідання, будучи повідомленою про нього згідно положень ч. 1 ст. 135 КПК України, не з`явилася, надіслала клопотання в якому зазначила про те, що вважає за необхідне якнайскоріше розглянути дану скаргу, тож слідчий суддя враховуючи з цього питання думку прокурора, який вважав за можливе перейти до розгляду скарги по суті та, беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті та заслухавши доводи прокурора, який заперечував проти задоволення скарги враховуючи, що відомості за заявою не були унесені до ЄРДР так, як вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України, дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тож, слідчий суддя проаналізувавши клопотання особи, що подала скаргу про поновлення строку оскарження визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, виходячи з положень ч. 1 ст. 117 КПК України, вважає за необхідне його задовольнити та поновити строк оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Зокрема, як убачається з матеріалів провадження особою, що подала скаргу до прокуратури району було подано заяву про скоєння кримінального правопорушення 25.11.2015 року.

З пояснень прокурора у судовому засіданні слідує, що Київська місцева прокуратура № 4 за наслідками розгляду заяви заявника про злочин підстав для унесення відомостей за нею до ЄРДР не віднайшла.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Тобто, з вище зазначеної правової норми випливає, що вона встановлює імперативний обов`язок після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення унесення за нею відомостей до ЄРДР.

Згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Оскільки, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам, оскількинаявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У судовому засіданні, судом встановлено, що строки регламентовані ст. 214 КПК України для внесення заяви до ЄРДР в рамках даної заяви дотримано не було, у зв`язку з чим, слідчий суддя, розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язкувважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а висловлені у судовому засіданні доводи прокурора є такими, що не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто є сумнівними, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 310, 369-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати прокурора прокурори Київської місцевої прокуратури № 4, який розглядав заяву ОСОБА_4 від 25.11.2015 року про вчинення злочину внести відомості за нею до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарження не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1