АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/62/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 380 КПК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2016 року про роз`яснення судового рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року було задоволено скаргу ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000673 від 21 квітня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна та зобов`язано прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_6 негайно повернути тимчасово вилучене майно згідно протоколу обшуку від 8 грудня 2015 року, яке належить ОСОБА_8

4 січня 2016 року від прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 на адресу Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява про роз`яснення ухвали суду від 21.12.2015 року, яка ухвалою Ленінського районного суду від 15 січня 2016 року була задоволена та судом було роз`яснено, що тимчасово вилучене майно відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року має бути повернуто власнику прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000673 від 21 квітня 2015 року.

В апеляційній скарзі прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 просить ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2016 рок скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до резолютивної частини ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року його прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 зобов`язано негайно повернути тимчасово вилучене майно згідно протоколів обшуків від 8 грудня 2015 року, яке належить ОСОБА_8 , тобто суд зобов`язав конкретну особу вчинити певні дії. Таким чином, його зобов`язано виконати певні процесуальні дії у кримінальному провадженні, які має виконати процесуальний керівник.

Разом з тим, у ході судового розгляду скарги ОСОБА_8 ним надавалися відповідні пояснення та витяг з ЄРДР про те, що він не є процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню у зв`язку із звільненням його з посади прокурора прокуратури м. Запоріжжя та переведенням на посаду прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2.

Враховуючи, що як на час розгляду судом провадження, так і на цей час він не наділений повноваженнями вчиняти будь-які дії у кримінальному провадженні № 0000673, він подав заяву про роз`яснення ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2015 року і просив роз`яснити йому прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , яким чином він, не будучи процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000673 та не будучи наділеним повноваженнями, передбаченими ст. 36 КПК України, повинен вчиняти процесуальні дії по вказаному кримінальному провадженню, а саме повернути тимчасово вилучене майно.

Згідно з резолютивною частиною ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2015 року про роз`яснення судового рішення, тимчасово вилучене майно повинно бути повернуто власнику прокурором, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000673.

Апелянт вважає, що суд вказаним рішенням не роз`яснив йому спосіб вчинення ним процесуальних дій, а зобов`язав їх вчинити не його, а інших осіб, дії яких не оскаржувались, тобто суд змінив зміст свого рішення та вирішив питання про права та обов`язки ряду інших осіб, які навіть не приймали участь у розгляді справи, та дії яких у встановленому законом порядку не визнані незаконними.

Вважає, що ухвалу винесено із порушенням вимог КПК України, які перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою та просив її залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, дослідивши посилання, що наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частино 1 статті 380 КПК України встановлено, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Матеріали судового провадження свідчать про те, що внаслідок розгляджу скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 щодо неповернення тимчасово вилученого майна (а.с. 1-4), 21 грудня 2015 року слідчим суддею Ленінського районного суд м. Запоріжжя було прийнято рішення про задоволення цієї скарги та зобов`язано прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 негайно повернути тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_8 (а.с. 33-34).

4 січня 2016 року прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою, в якій в порядку ст. 380 КПК України просив роз`яснити ухвалу від 21.12.2015 року та роз`яснити із посиланнями на норми чинного законодавства йому прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , яким чином він, не будучи процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 30000673 від 21.04.2015 року та не будучи наділеним повноваженнями, передбаченими ст. 36 КПК України, повинен у порушення вимог ст. 9 КПК України та ст. 19 Конституції України вчинити процесуальні дії по вказаному кримінальному провадженню, а саме повернути тимчасово вилучене майно (а.с. 38-39).

Розглянувши у відповідності ч. 2 ст. 380 КПК України заяву прокурора, ухвалою від 15 січня 2016 року суд першої інстанції задовольнив її та роз`яснив, що тимчасово вилучене майно відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року має бути повернуто власнику прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 30000673 від 21 квітня 2015 року (а.с. 43).

При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя не змінив зміст ухвали від 21 грудня 2015 року, зокрема, щодо виду процесуальної дії яку належить вчинити, переліку майна, яке належить повернути, кримінального провадження, в якому належить вчинити процесуальну дію.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що зміст прийнятого судового рішення від 21.12.2015 року залишився не змінним, що спростовує доводи апеляції прокурора, а розгляд судом першої інстанції його заяви щодо роз`яснення ухвали від 21.12.2015 року був проведений в межах заявлених ним доводів.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 37 КПК України, встановивши факт втрати прокурором ОСОБА_6 статусу процесуального керівника у кримінальному провадженні № 30000673 від 21 квітня 2015 року, суд першої інстанції ухвалою від 15.01.2016 року роз`яснив судове рішення щодо посадової особи, яка має здійснити процесуальну дію з приводу повернення майна, що гарантувало ОСОБА_8 судовий захист його прав у кримінальному провадженні.

Під час розгляду апеляційної скарги прокурора представником ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 було надано фотокопію розписки ОСОБА_9 від 27 січня 2016 року, згідно якої їй повернуто частину тимчасово вилученого майна.

Апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у провадженні, судова колегія до уваги не приймає, оскільки процесуальні обов`язки прокурора у кримінальному провадженні виникають не з судового рішення, а прямо визначені кримінальним процесуальним законом.

Також судова колегія вважає необхідним зазначити, що ухвала про роз`яснення судового рішення є невід`ємною частиною рішення, що підлягало до роз`яснення, а отже твердження прокурора ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду про те, що навіть після роз`яснення судового рішення саме на нього ухвалою суду від 21 грудня 2015 року покладений обов`язок вчинення певної процесуальної дії у кримінальному провадженні, в яком він вже не має статусу процесуального керівника, що є незаконним, є безпідставними.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що ухвала слідчого судді від 15.01.2016 року про роз`яснення судового рішення від 21.12.2015 року відповідає положенням ст. 380 КПК України, істотних порушень вимог КПК України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України коллегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2016 року про роз`яснення судового рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

1. 2. 3.