Дата документу Справа № 310/2117/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1245/15
Єдиний унікальний № 310/2117/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 289 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001194, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тавежня Сахновщинського району Харківської області, який має середню освіту, не одружений, не працює, навчається в Бердянському центрі професійно-технічної освіти, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі (з доповненнями) прокурор, який брав участь у провадженні, посилається на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 104 КК України неповнолітньому встановлюється іспитовий строк тривалістю від одного до двох років. Між тим, всупереч зазначених норм кримінального закону, суд встановив неповнолітньому ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю у три роки. Крім того, в порушення вимог ст. 124 КПК України при ухваленні обвинувального вироку безпідставно не стягнув з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме за проведення у провадженні судово-трасологічних експертиз та автотоварознавчої експертизи.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції змінити та визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судово-трасологічних та автотоварознавчої експертиз на загальну суму 907, 2 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, в судових дебатах: прокурора та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. В задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 відмовлено. Вирішена доля речових доказів.
Згідно з вироком, 24.03.2014 року, приблизно о 01.00 год. ночі, неповнолітній ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, через паркан переліз на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де з прибудови до гаражу, не заводячи двигуна, викотив мотоцикл «JAVA -360» номер шасі НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 350 куб. см., реєстраційний номер 0375 ЗПУ, вартістю 1 895 грн., який належить ОСОБА_9 , який відкотив з двору зазначеного домоволодіння до місця свого мешкання, а саме до АДРЕСА_1 , де сховав на задньому дворі, а потім розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 895, 2 грн.

Висновки місцевого суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаними у вироку обставинами, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України.

Доводи прокурора про те, що районний суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, встановивши для неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю три роки, є обґрунтованими, оскільки згідно з вимогами ч. 3 ст. 104 КК України, іспитовий строк для неповнолітніх установлюється тривалістю від одного до двох років.

Обґрунтованими є доводи прокурора і про те, що суд в порушення вимог ст. 124 КПК України, при ухваленні обвинувального вироку безпідставно не стягнув з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме за проведення у провадженні судово-трасологічних експертиз та автотоварознавчої експертизи, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені затрати на залучення експерта.

Як вбачається з довідок про витрати на проведення експертиз (а.п. 37, 41, 60) витрати на проведення судово-трасологічної експертизи № 348 від 30.04.2014 року, судово-трасологічної експертизи № 349 від 24.04.2014 року, судово-автотоварознавчої експертизи № 37/15 від 24.02.2015 року склали відповідно 146 грн. 70 коп., 146 грн. 70 коп. та 613 грн. 80 коп.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави понесені по кримінальному провадженню процесуальні витрати в сумі 907 грн. 20 коп., пов`язані з проведенням судово-трасологічних та судово-автотоварознавчої експертиз, при цьому колегія суддів вважає довід районного суду про відсутність підстав для стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат за проведення експертиз з посиланням на ч. 2 ст. 122 КПК України, необґрунтованим, оскільки остання кримінально-процесуальна норма регулює, зокрема тільки питання про витрати, пов`язані із залученням експертів, а не питання про розподіл цих процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

Вважати обвинуваченого ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом основного покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави понесені по кримінальному провадженню процесуальні витрати в сумі 907 грн. 20 коп., пов`язані з проведенням судово-трасологічних та судово-автотоварознавчої експертиз.

У решті вирок суду залишити без зміни.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4