У Х В А Л А
Іменем України
04.09.2015 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі: - ОСОБА_2 ,
із участю: - прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 27.02.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обинувачений у тому, що близько 15 годин 30 хвилин 20.03.2010 року в с.Сідаво Жмеринського району під час проведення регіональної оперативно-профілактичної операції "Зброя-Вибухівка" він був зупинений працівниками міліції Жмеринського РВ ГУМВС України у Вінницькій області, де з його письмового дозволу в присутності двох понятих проведено особистий огляд ОСОБА_4 , в ході якого у правій кишені спортивної куртки чотного кольору, у яку був одягнений останній, було виявлено металевий предмет з чотирьма отворами та упором, який за зовнішніми ознаками нагадував "кастет", після чого даний предмет було поміщено до поліетиленового пакету, опечатано печаткою №6 Жмеринського РВ ГУМВС та вилучено у якості речового доказу. Згідно висновку експертизи холодної зброї від 16.04.2010 року предмет, вилучений 20.03.2010 року під час особистого огляду ОСОБА_4 в с.Сідаво Жмеринського району є холодною зброєю ударно-роздробляючої дії, виготовлений саморобним способом по типу "кастета". Згідно пояснень ОСОБА_4 даний кастет у березні 2009 року йому передала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, після чого він носив його при собі з метою самозахисту.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України за кваліфікуючими ознаками - носіння холодної зброї, а саме кастету.
Разом із даним обвинувальним актом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 надійшла укладена між останнім та прокурором Жмеринської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 угода про визнання винуватості від 21.07.2015 року за змістом погодження вказаними сторонами вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин із аналогічною кваліфікацією його протиправних дій відповідно за ч.2 ст.263 КК України за ознаками носіння холодної зброї, а саме кастету, визначення міри кримінального покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень, застереження щодо усвідомлення обвинуваченим наслідків укладання та затвердження судом даної угоди, а також наслідків її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє характер та суть обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.263 КК України, в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового розслідування. Просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості, пояснивши, що її він укладав добровільно, без примусу, погроз чи обіцянок з боку інших осіб.
Захисник також просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості, вважаючи, що вона відповідає інтересам обвинуваченого ОСОБА_4 .
Прокурор не заперечував проти затвердження судом укладеної угоди про визнання винуватості, посилаючись на відповідність її умов вимогам кримінального та кримінального процесуального законів.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості, а також представлені прокурором матеріали кримінального провадження суд доходить наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення щодо угоди: затвердити її або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, кримінальне правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.263 КК України, у вчиненні яких обвинувачено ОСОБА_4 за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст.12 КК України класифікації є злочинами середньої тяжкості, внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення шкода завдана лише суспільним інтересам, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого законом прямо передбачена.
Разом з тим, подана на затвердження угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним не відповідає вимогам ст.471 КПК України щодо її форми та змісту з огляду на неповну правову кваліфікацію кримінального правоворушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, у вчиненні якого наразі обвинувачено ОСОБА_4 , оскільки ані обвинувальний акт, ані угода про визнання винуватості не містять зазначення обов`язкової для даного кримінального правопорушення кваліфікуючої ознаки щодо вчинення відповідних дій без передбаченого законом дозволу, а повноваження суду щодо виходу за межі обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації обмежуться умовою лише покращення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, однак, в межах вирішення питання затвердження угоди про визнання винуватості це не є можливим.
Також судом визначається, що затверджені сторонами кримінального провадження умови угоди про визнання винуватості порушують права, свободи та інтереси обвинуваченого за наявності формальних підстав його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності щодо злочин середньої тяжкості з дня його вчинення станом на час надходження до суду обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, подання яких можливе у разі лише неотримання згоди підозрюваного на відповідне звільнення, підтвердження чого у будь-який спосіб суду ніким не представлено.
Встановлені судом обставини щодо невідповідності умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону та порушення умовами останньої інтересів обвинуваченої особи є застережениим законом самостійними підставами для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості, за наслідком чого остання не підлягає затвердженню судом.
Враховуючи викладене, керуючись ст.314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 21.07.2015 року між прокурором Жмеринської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , - відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1