Справа № 1-89/2010 року.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2010 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Тростенюка В.А.

при секретареві Грабовій І.М.

з участю:

прокурора Попової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Фрунзівка кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця селище Великий Двір Ленінградської області Росії, гр. України, білоруса, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч.3,191 ч.3 КК України,

ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_5, уроженця смт. Фрунзівка Фрунзівського района Одеської області, гр. України, українця, одружений, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого приватним підприємцем, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_6. Фрунзівського району Одеської області, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч, 2 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2010 року біля 07 години 30 хвилин, керуючи тепловозом ЧМЕ - 3 № 4247, при виконанні маневрених робіт машиніст оборотного локомотивного депо станції Роздільна ОСОБА_1 прибув на пятий шлях станції Затишшя Одеської залізниці, розміщеної на території Фрунзівського району Одеської області. В той же день, близько 07 години 45 хвилин на своєму автомобілі марки УАЗ-469 без реєстраційного номера, в кузові якого знаходились порожні ємкості і ручний насос з двома шлангами, до місця стоянки тепловозу ЧМЕ - 3 № 4272 прибув знайомий ОСОБА_1 - місцевий мешканець ОСОБА_2 Вказані особи вступили між собою в злочинну змову, направлену на незаконне звернення чужого майна на користь ОСОБА_2, а саме на розтрату 80-ти літрів дизельного палива, яке було ввірено ОСОБА_1 і у відношенні якого останній був наділений повноваженнями по зберіганню і використанню даного майна в процесі виробництва. Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 зі згоди і в присутності ОСОБА_1 розкрив опломбований паливний бак тепловоза ЧМЕ - 3 № 4272, куди вставив шланг, приєднаний до ручного насоса, а потім ще один шланг, також приєднаний до насоса, ОСОБА_2 вставив у ємність, що знаходилась в кузові належного йому автомобіля марки УАЗ-469 і зі згоди ОСОБА_1, що бажав здійснити розтрату ввіреного йому майна, ОСОБА_2, розуміючи, що дизельне паливо є чужим майном, ввіреним ОСОБА_1, за допомогою ручного насоса перекачав з паливного бака тепловоза ЧМЕ - 3 № 4272 в ємність на автомобілі марки УАЗ - 469 дизельне паливо в кількості 80 літрів за ціною 6 грн. 10 коп. за 1 літр, яке по домовленості з ОСОБА_1 за обіцяну останньому винагороду мав намір обернути на свою користь, тим самим спричинивши Одеській залізниці матеріальні збитки на загальну су^му 488 грн. Всупереч зусиллям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 злочинний результат не настав по причинам, що не залежали від волі винних, так як в той же день близько 08 год. в процесі незаконного заволодіння чужим майном, яке останні мали намір викрасти шляхом розтрати, даний факт був виявлений і попереджений працівниками транспортної міліції.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав і пояснив суду, що з 2006 року працює машиністом тепловоза в оборотному локомотивному депо станції Роздільна, яке є структурним підрозділом Котовського основного локомотивного депо. При прийомі на роботу з ним було укладено договір про повну індивідуальну відповідальність, згідно якого, виконуючи роботу, безпосередньо пов'язану зі зберіганням і використанням в процесі виробництва переданих цінностей, він прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за зберігання ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, в тому числі і дизельного палива, яке використовується в процесі роботи на тепловозі. 05 травня 2010 року, прибувши на станцію Затишшя, о 20 год. він заступив на нічну зміну в якості машиніста локомотива ЧМЕ - 3 № 4272. Тоді з ним на зміну як помічник машиніста заступив ОСОБА_3 При прийомі зміни дизельним паливом вони не заправлялись, так як в баку тепловоза, опечатаному пломбою, дизельного пального було досить для виконання робіт до кінця зміни. Кількість дизельного палива в баку при прийомі зміни, як зазвичай, визначалось за показаннями паливо-мірного скла на паливному баку і було відображено в маршруті, який обовязково заповнюється при прийомі і здачі зміни. О 20 год. 05 хв. вони приступили до маневрених робіт. О 21 год. 38 хв. за командою чергової по станції Затишшя відправились на станцію ОСОБА_4. Там, приблизно з 22 до 23 години 05 травня 2010 року вони виконували маневрені роботи. О 06 год. 36 хв. вже 06 травня 2010 року вони повернулись на станцію Затишшя. Після прибуття туди бідя 07 год. 30 хв. він відпустив помічника додому, так як той мешкає в м. Роздільна Одеської області. Тоді ж ОСОБА_3 поїхав резервним локомотивом на станцію Роздільна-1. Після виконання маневрених робіт він зайшов в кінець пятого шляху станції Затишшя для здачі нічної зміни. Біля 07 год. 45 хв., коли змінної локомотивної бригади ще не було, він знаходився на тепловозі ЧМЕ-3 № 4272. Тоді ж почув шум машини, що наближалась, виглянувши з кабіни, на путівці, що проходить вздовж пятого шляху, він побачив автомобіль УАЗ-469 без тенту, на якому приїхав місцевий мешканець ОСОБА_2, з яким вони були знайомі. В кузові автомобіля знаходились металеві бочки. Залишивши машину на дорозі, ОСОБА_2 підійшов до тепловоза. Тоді ж, при зустрічі останній поцікавився, чи не зможе він продати літрів 70-80 дизельного палива за ціною 4 грн. за 1 літр. Недовго думаючи, він згодився, так як в останній час відчував матеріальні труднощі, викликані необхідністю оплати контракту сина, що поступив на заочне відділення Харківської академії залізничного транспорту, а також необхідністю оплати лікування дружини, що страждає від цукрового діабету та гепатиту «С». Виходячи з цього, він згодився продати ОСОБА_2 дизельне паливо, яке йому було ввірене і знаходилось в паливному баку тепловоза, опечатане пломбою. Тоді він не подумав, як буде викручуватися перед змінником за недостачу солярки в баку. Спустившись з тепловоза, він дозволив ОСОБА_2 зірвати пломбу з кришки бака, що той і зробив в його присутності. Після цього, витягнувши з кузова автомобіля марки УАЗ- 469 ручний насос на металевій підставці, до якого було приєднано два чорних гумових шланга, ОСОБА_2 встановив насос на дорозі, напроти тепловоза, після чого розтягнув обидва шланга. Кінець одного шланга він вставив у горловину паливного бака, а кінець іншого вставив у металеву бочку, яка разом з іншими ємностями знаходилась на кузові автомобіля УАЗ-469. Далі ОСОБА_2 почав вручну качати паливо. Контроль за кількістю солярки здійснював ОСОБА_2 ОСОБА_5 в цей час піднявся в кабіну тепловоза, звідки спостерігав за процесом. Паралельно він заповняв маршрут, готуючись до здачі зміни. Біля 08 год., коли ОСОБА_2 ще здійснював перекачку палива, з боку станції до останнього підїхав автомобіль ВАЗ-2107 червоного кольору, з якого вийшли працівники УМВС України на залізниці. Зрозумівши, що вони попались «на гарячому», ОСОБА_1 з ОСОБА_2 одразу зізнались в тому, що діючи за змовою, мали намір викрасти з бака тепловоза 80 літрів дизельного пального. В скоєному він щиро розкаюється, винним себе визнає повністю.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину визнав і пояснив суду, що 06 травня 2010 року, направляючись за дизельним паливом на місцеву заправну станцію, в кузов автомобіля УАЗ-469 він взяв металеві бочки: дві двохсотлітрові, одну столітрову і одну двадцятилітрову каністру. Там же знаходився насос з двома гумовими шлангами, який він використовував для закачування палива з бочок в баки своїх автомобілів, якими здійснював вантажоперевезення. Виїхавши з дому, він направився на станцію для заправлення. Біля 07 год. 30 хв., проїжджаючи біля станції Затишшя, побачив маневрений тепловоз, який заходив на п'ятий шлях, розміщений з протилежного боку вокзалу. Тоді в нього виникла ідея звернутись до машиніста з пропозицією продати йому дизельне пальне по ціні, нижчій ніж державна. Тоді він підїхав до тепловоза, з якого виглянув машиніст - вусатий чоловік в сорочці залізничника, в якому він впізнав свого знайомого ОСОБА_1, привітавшись, він з ходу запитав його, чи він не зможе продати йому літрів 70-80 пального за ціною 4 грн. за літр, на його здивування, ОСОБА_1 одразу згодився. Спустившись з тепловоза, той дозволив йому зірвати пломбу з бака тепловоза, що він і зробив в його присутності. Після цього взяв з кузова свого автомобіля металевий насос та встановив його біля тепловоза. Кінець одного шланга він вставив у горловину бочки, яка знаходилась в кузові аавтомобіля, а інший приєднав до бака тепловоза. Далі він почав перекачувати дизельне пальне з бака в свою ємність. Приблизну кількість солярки він підраховував шляхом підрахунку «качків» ручним насосом. За його діями ОСОБА_1Г спостерігав з кабіни тепловоза, куди піднявся після відкриття паливного бака. Біля 08 год., коли він вже майже закінчив перекачувати пальне, з боку станції Затишшя до них під'їхав автомобіль ВАЗ-2107 червоного кольору і з нього вийшли працівники УМВС України на залізниці. Зрозумівши, що вони попались «на гарячому», одразу зізнались в тому, що діючи за змовою, мали намір викрасти з бака тепловоза 80 літрів солярки. В скоєному щиро кається. На здійснення злочину зважився внаслідок матеріальних складнощів.

Винність у скоєнні злочину підсудними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується показаннями свідків, матеріалами справи, які добуті на досудовому слідстві і не оспорюються підсудними та учасниками процесу в судовому засіданні.

Вимоги ст. 299 КПК України підсудним та учасникам процесу роз'яснені.

Таким чином, суд вважає доведену вину підсудного ОСОБА_1 і кваліфікує його дії, як вчинення злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 191 ч. 3 КК України, тобто замах на розтрату чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Також суд вважає доведену вину підсудного ОСОБА_2 і кваліфікує його дії, як вчинення злочину, передбаченого ст. 27 ч. 2, ст. 15 ч. 3, ст. 191 ч. 3 КК України, тобто співучасть в замаху на розтрату чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризуються позитивно.

При призначенні виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини які пом'якшують покарання.

Суд визнає обставиною, яка пом'якшує покарання підсудних - щире каяття.

За викладених обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних повинно бути не пов'язано з ізоляцією їх від суспільства, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.

При призначенні покарання суд враховує п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки підсудний ОСОБА_2 на час вчинення злочину не обіймав матеріально-відповідальну посаду та не займався діяльністю, з якою було пов'язано вчинення злочину, а злочин він вчинив в співучасті з підсудним ОСОБА_1,

саме який і використав свою посаду для вчинення даного злочину, то призначити йому додаткове покарання, передбачене ч.3 ст. 191 КК України - обіймати певні посади та займатися певною діяльністю, неможна, так як підсудний ОСОБА_2 на момент вчинення даного злочину їх не обіймав та не займався діяльністю, з якою було пов'язано вчинення злочину.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 191 ч. 3 КК України і призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади строком на один рік.

Відповідно ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 27 ч. 2, ст. 15 ч. 3, ст. 191 ч. 3 КК України і призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_2 періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі, а.с. 38-39 - автомобіль УАЗ-469 не зареєстрований, без державного знаку - повернути - ОСОБА_2; ручний насос на підставці з двома гумовими шлангами, одну металеву бочку об'ємом 100 літрів, дві металеві бочки об'ємом 200 літрів кожна та одну пластмасову каністру об'ємом 20 літрів - знищити; 80 літрів дизельного пального - повернути оборотному локомотивному депо ст. Роздільна Одеської залізничної дороги; а.с. 44 - свинцеву пломбу - залишити в матеріалах кримінальної справи; а.с. 47 - опечатуючи бірку - залишити в матеріалах кримінальної справи; а.с. 51 зразок дизельного пального відібраний із паливного бака тепловоза та зразок дизельного пального відібраний із бочки, яка знаходилась в кузові автомобіля - повернути оборотному локомотивному депо ст. Роздільна Одеської залізничної дороги.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області за проведення дослідження та експертизи 4466 гривень 88 коп..

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: