Справа № 570/4082/15-к
номер провадження 1-кп/570/227/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2015 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000075 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рябухи Талалаївського району Чернігівської області, громадянина України, який має вищу освіту, є військовозобов`язаним, одружений, на утриманні має неповнолітню одну дитину, який є механіком-водієм-оператором 6-ї обслуги 2-го взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 . який є раніше не судимим, проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , будучи призваним ІНФОРМАЦІЯ_2 15 серпня 2014 року на військову службу в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11,16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно 11 травня 2015 року з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 і до 10 червня 2015 року обов`язки військової служби не виконував, а перебував за місцем свого проживання в с. Петькове Талалаївського району Чернігівської області.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у самовільному залишенні ним військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду визнав повністю і суду показав, що 11 травня 2015 року з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 і до 10 червня 2015 року обов`язки військової служби не виконував, а перебував за місцем свого проживання в с. Петькове Талалаївського району Чернігівської області. Підтвердив, що з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 10 червня 2015 року для подальшого проходження військової служби.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали в самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, за ч.4 ст. 407 КК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, ту обставину, що військову службу покинув з метою обслуговування хворої дружини, яка тимчасово втратила працездатність, та не могла самостійно обслуговувати себе та їх неповнолітню дитину. Обтяжуючі покарання обставини судом встановлено не було.
Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудним своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у три роки.
На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Контроль за поведінкою засудженого на час проходження військової служби покласти на командира військової частини за місцем проходження такої служби, а у випадку звільнення з військової служби - на кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.
Суддя ОСОБА_1