АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/686/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

24 лютого 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , перевіривши матеріали судової справи та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням слідчого судді, ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій апелянт, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати, постановити нову ухвалу про виконання вимог, зазначених у скарзі від 20.01.2016 року на ім`я слідчого судді Печерського районного суду м. Києва.

З огляду на положення ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України, вважаю, що наявні обставини для відмови у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

За ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 с. 392 КПК України (вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного або інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом,) окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Відповідно до ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання;

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;

9) арешт майна або відмову у ньому;

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;

11) відсторонення від посади або відмову у ньому;

12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

При цьому, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Таким чином, за вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, у тому числі глави 31 КПК України, чітко регламентований та визначений перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Отже, відповідно до ст. 309 КПК України ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарг на бездіяльність відповідних слідчого чи прокурора, з ухваленням рішення по суті заявлених вимог, не підлягають апеляційному оскарженню.

Згідно із ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як убачається із представлених матеріалів, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України подана до Печерського районного суду м. Києва 21.01.2016 року, слідчим суддею розглянута по суті, з прийняттям судового рішення про відмову в її задоволені.

З огляду на наведене, оскільки КПК України не передбачає оскарження в апеляційному порядку такої ухвали слідчого судді, суддя-доповідач приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду в апеляційному порядку апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України та вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 309, 392, 399, 404, 405, 407, 422 КПК України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Генеральної прокуратури України.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 399 ч. 6, 424, 426 КПК України.

Суддя Апеляційного суду

м. Києва ОСОБА_2