26.01.2016 Єдиний унікальний № 371/1941/15-к Провадження 1кп/371/8/16

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
26 січня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, громадянина України, українця, не працюючого, освіта середня спеціальна, не депутата, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 01.09.2015 Миронівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
судовим слідством Миронівський районний суд Київської області,
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засудженим вироком Миронівського районного суду Київської області від 01.09.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та іспитовим строком 3 роки, маючи не погашену та не зняту судимість, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив корисливий злочин.
Так, 07.11.2015 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_3 прибув до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , у власних справах. Відчинивши закриту хвіртку та зайшовши до подвір`я, ОСОБА_3 відразу направився до будинку, де виявив, що власників будинку вдома немає. Після цього вирішив подивитись, що знаходиться у бесідці, котра розташована у подвір`ї навпроти будинку АДРЕСА_2 . Оглядаючи бесідку, що освічувалась ліхтариками, ОСОБА_3 на підлозі виявив електродрель «Ворскла» синього кольору і електроподовжувач довжиною 20 метрів, які належать ОСОБА_5 , та в нього відразу виник умисел на вчинення крадіжки даних речей.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, та корисливу мету, направлену на збагачення, ОСОБА_3 , пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, взяв з підлоги бесідки електродрель «Ворскла» синього кольору вартістю 860 гривень та електроподовжувач довжиною 20 метрів вартістю 360 гривень у руки та швидко покинув територію домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме попрямував до місця свого проживання, чим довів свій умисел до кінця.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми злочинними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 220 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому показав, що дійсно на початку листопада 2015 року близько 22 години 00 хвилин він прийшов до будинку АДРЕСА_2 до свого знайомого ОСОБА_5 . Метою візиту була ціль обговорити з останнім питання з приводу влаштування на роботу. Зайшовши до подвір`я, він пішов до будинку, де побачив, що вдома нікого немає. Після цього вирішив подивитись, що знаходиться у бесідці, котра розташована у подвір`ї навпроти будинку. Оглядаючи бесідку, що освічувалась ліхтариками, на підлозі помітив електродриль «Ворскла» синього кольору і електроподовжувач довжиною 20 метрів, і вирішив їх викрасти.
Викрадені речі спочатку сховав а наступного дня продав, згодом зізнався потерпілому, що саме він вчинив крадіжку із його подвір`я.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що змінене прокурорм в порядку ст. 338 КПК України обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ вчинене повторно кваліфіковано вірно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У ході кримінального провадження суд вважає за можливе визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння слідству у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданих збитків - обставинами, що помякшують покарання за скоєне.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря нарколога, посередню характеристику за місцем проживання.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде достатнім призначити покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту.
З врахуванням вимог ч. 3 ст. 78 КК України та розяснень викладених у ч. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України
На підставі ч .1 ст. 71 КК України невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 01.09.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України підлягає повному складанню з покаранням, призначеним за цим вироком.
При призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, суд на підставі п.1 ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання переводить в більш суворий.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання від сторін не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 177, 178, 183, 368, 371, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді арешту строком на 6 /шість/ місяців.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України перевести покарання у виді 6 місяців арешту у покарання у виді трьох місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, а саме вироку Миронівського районного суду Київської області від 01.09.2015, шляхом повного складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 /чотирьох/ років трьох місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази, які повернуті потерпілому, залишити у його власності.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1