У Х В А Л А Справа № 200/4591/14-к
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/1963/14
27 березня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого ОСОБА_2 ,
25 березня 2014 року старший слідчий СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , про арешт майна, а саме кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , та заборонити ОСОБА_4 розпоряджатися зазначеною квартирою та використовувати її до прийняття кінцевого рішення по кримінальному провадженню.
Згідно з матеріалами клопотання, 04 грудня 2013 року до прокуратури Красногвардійського району м. Дніпропетровська звернулась начальник виробничої ділянки № 1 КП «Жилсервіс-1» ОСОБА_5 з заявою про незаконне вселення та заволодіння невідомими особами кв. АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності та прийнята на баланс КП «Жилсервіс-1». Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 грудня 2013 року, зазначена квартира належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2013 року.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та прохав задовольнити. Надав пояснення аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що накладення арешту необхідно для зупинення подальшого перепродажу квартири ОСОБА_4 іншим особам, з метою повернення законному володільцю, якщо такий буде, чи до комунальної власності, за рішенням суду. Також зазначив, що оскільки ОСОБА_4 є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями ОСОБА_6 та невстановлених осіб, які заволоділи шляхом обману кв. АДРЕСА_1 , тобто, предметом кримінального правопорушення, в частині повернення незаконно вибулого нерухомого майна власнику, отримала право власності на вказану квартиру на підставі підроблених документів, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто за відсутності законних підстав, фактично не проживає у вказаній квартирі та в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що незастосування заборони розпоряджатися майном, на яке може бути накладено арешт та використовувати його, може призвести до втрати відповідного житлового приміщення.
Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть відповідальність за шкоду, завдану підозрюваним, обвинувачем або неосудною особою, можливості відчужувати певне його майно; слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу; арешт може бути накладено на нерухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення захисника, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши надані до нього додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню з наведених у ньому доводів, оскільки з метою повернення нерухомого майна власнику, відшкодування завданих збитків, можливого заявленого цивільного позову про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, позбавлення можливості відчужування майна, є необхідність арешту зазначеного майна підозрюваної ОСОБА_4 , яке вважати таким, що відповідає за дії підозрюваного ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 167, 170-173, 309, 369, 371, 372 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого СВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 - задовольнити.
Накласти арешт на кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , та заборонити ОСОБА_4 розпоряджатися зазначеною квартирою та використовувати її до прийняття кінцевого рішення по кримінальному провадженню.
Строк дії ухвали до 27 травня 2014 року.
Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційного скарги протягом п`яти днів зо дня її проголошення.
Слідчій суддя ОСОБА_1