Дата документу Справа № 320/8503/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/339/16
Єдиний унікальний № 320/8503/15-к
Категорія ст. 336 КК України Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003367 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилається на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

При цьому зазначає, що суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_6 , умисно знехтував своїм Конституційним обов`язком, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у важкий для країни час, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, а тому безпідставно застосував до обвинуваченого положення ст. 75 КК України. Крім того, безпідставно врахував в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, що в судовому засіданні встановлено не було.

З огляду на вказане, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 336 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Відповідно ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно зі змістом судового рішення, ОСОБА_6 , будучи придатним до військової служби за станом здоров`я та віком, 01.07.2015 року у приміщенні Мелітопольсько -Веселівського ОРВК, яке розташоване за адресою: м. Мелітополь вул. К. Маркса, 335, шляхом вручення бойової повістки, належним чином повідомлений про день та час прибуття за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою відправки в команду № НОМЕР_1 для подальшого несення служби, у період проведення часткової мобілізації, згідно указу Президента України № 15 «Про часткову мобілізацію», що 14.01.2015 року затверджена Законом № 113-VІІ від 15.01.2015 року Верховною радою України № 6 ст. 42, 09.07.2015 року о 07 годині 30 хвилини за викликом у зв`язку з призовом за мобілізацію до Мелітопольсько - Веселівського ОРВК не з`явився, належним чином про причини не прибуття не повідомив, таким чином умисно ухилився від призову за мобілізацію.

Висновки районного суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурора.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ст. 336 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано що останній щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв в розкритті злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, а тому районний суд визнав можливим не призначати йому реальне позбавлення волі і правильно застосував до нього ст. 75 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд безпідставно врахував в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, що в судовому засіданні встановлено не було, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_6 дав критичну оцінку своїй злочинній поведінці, шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, про це зокрема свідчить як оцінка поведінки останнього, слідчим та прокурором під час досудового розслідування, які визнали обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття (а.п. 1 об.), так і позитивна посткримінальна поведінка ОСОБА_6 після ухвалення вироку судом, зокрема про це свідчить те, що до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення нових правопорушень обвинувачений не притягувався.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно знехтував своїм Конституційним обов`язком, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у важкий для країни час, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, є також безпідставними, оскільки вищевказане відноситься до ступеню тяжкості вчиненого злочину, яке було враховано судом першої інстанції при призначенні виду і розміру покарання останньому 2 роки позбавлення волі, з чим, зокрема погодився в апеляційній скарзі і прокурор (а.п. 33).
Враховуючи вищевказане, а також те, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, під час апеляційного розгляду обвинувачений заявив про те, що він зробив для себе правильні висновки після вчинення ним злочину і якщо його знову призвуть на військову службу по мобілізації, він піде захищати Батьківщину, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням шляхом визначення однорічного іспитового строку та встановлення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, є законним.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4