В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2016 року смт.Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уплатне Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та такого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 21.07.2000 Дніпропетровським обласним судом за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 142 , п. «а» ст. 93 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений від покарання Краснолуцьким міським судом Луганської області 03.09.2012 умовно достроково на невідбутий термін 3 місяці 14 днів; 2) 07.10.2013 Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, до трьох років шести місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену судимість у встановлену законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин:
31 серпня 2014 року близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись на вул. Ткаченка в смт Близнюки Харківської області, зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де побачив два дитячих велосипеда моделі «Falcon» синього кольору та «Зайчик» червоного кольору, які тимчасово були залишені без нагляду власником ОСОБА_8 . Тоді ОСОБА_5 , діючи повторно, з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності очевидців та що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав два дитячих велосипеда: «Зайчик» та «Falcon», після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник та в подальшому розпорядився ним за власним розсудом.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області № 3013 від 11.09.2014 року вартість дитячого велосипеда «Falcon» склала 114 грн., а вартість дитячого велосипеда «Зайчик» склала 55 гривень.
Таким чином загальна вартість викраденого майна та спричиненої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_9 склала 169 грн..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що дитячі велосипеди не викрадав, оглянуті у судовому засіданні дитячі велосипеди впізнає, проте вперше їх побачив при огляді місця події в посадці за залізничним переїздом в смт. Близнюки. На огляд місця події його привели працівники міліції, з ними ще були двоє свідків. Під час огляду місця події він не самостійно показував, а його водили працівники міліції і говорили, що робити, куди йти і де показувати. Крім того, зазначив, що в кабінеті слідчого, який розташований у відділі міліції смт. Близнюки його примушували зізнатись у вчиненні цього злочину, застосовували психічний та фізичний примус з метою зізнання, також змушували свідчити проти нього свідка ОСОБА_10 .
Суд, критично ставиться до зазначених вище пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , оцінюючи їх як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення злочинного діяння, так як винність останнього підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні пояснила, що зустрілася з ОСОБА_5 восени 2014 року на автостанції в смт. Близнюки, куди приїхала на автобусі. Більш точної дати та місяця не пам`ятає. Після зустрічі близько о півдні вони пішли на вул. Миру в смт. Близнюки, оскільки ОСОБА_5 сказав, що в нього там щось заховано. Вона чекала ОСОБА_5 на повороті біля церкви, а він пішов в сторону домоволодіння АДРЕСА_3 . Їх ніхто не бачив. Через деякий час ОСОБА_5 сам виніс два велосипеди, один дав їй, щоб вона віднесла його на металолом. На пункті прийому металолому їй відмовили у прийомі цього велосипеду, після чого вона повернула велосипед ОСОБА_5 і він сховав два велосипеди в кущах за залізничними коліями, один в одному місці, а другий трішки далі. Маленький велосипед був червоного кольору, а інший, більший за розміром синього кольору. З ОСОБА_5 і з нею при вищезазначених подіях більше нікого не було. Крім того, пояснила, що в слідчих діях участі не приймала, мір фізичного та психічного примусу з боку працівників міліції до неї не застосовувалось, також вона не бачила, щоб до ОСОБА_5 застосовувався який-небудь примус. Що потім сталося з вказаними велосипедами їй не відомо;
-показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 не знає і ніколи не бачила. Приблизно в серпні чи в вересні 2014 році, точної дати не пам`ятає, у неї вкрали два дитячих велосипеди, один червоний маленькій «Зайчик», другий синій, з площадки в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , де вона мешкає. Також, зазначила, що велосипеди зазвичай зберігалися у підвалі будинку та замикалися на замок, проте того разу діти поставили їх на площадці, до якої є вільний доступ, біля квартири, та забули завести до підвалу. Зникнення двох велосипедів виявила вранці. Хто скоїв крадіжку їй відомо не було;
-показаннями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 вперше побачив, коли працівники міліції попрохали бути понятим при проведенні слідчої дії. Під час слідчої дії разом з працівниками міліції, ОСОБА_5 та ще один понятим ОСОБА_12 у світлу пору доби восени 2014 року вони прибули до «повишеної» біля залізничних колій навпроти вул. К. Маркса в смт. Близнюки. ОСОБА_5 зайшов у кущі та виніс звідти велосипед синього кольору, інший велосипед з жовтими наклейками « ОСОБА_13 ОСОБА_5 достав з кущів, які ростуть в посадці біля залізничної колії поблизу вулиці Горького в смт. Близнюки. Також, свідок пояснив, що ОСОБА_5 добровільно заходив в кущі та виносив велосипеди, йому ніхто нічого не підказував, мір фізичного та психічного примусу до нього з боку працівників міліції під час проведення слідчої дії не застосовувались.
-аналогічними показанням свідка ОСОБА_11 показаннями наданими у судовому засіданні свідком ОСОБА_12 .
Крім показань потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом, а саме:
-двома протоколами огляду місця події від 06.09.2014 року та фототаблицями до них, з яких вбачається, що ОСОБА_5 в присутності двох понятих показав місця приховування дитячого велосипеду «Falcon» синього кольору та дитячого велосипеду червоного кольору з наліпками жовтого кольору «M&M» на рамі та пояснив про обставини викрадення та приховування цих велосипедів (том 2, а.с.11-19);
-висновком судово-товарознавчої експертизи № 3013 від 11.09.2014 року, проведеної НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, згідно якого визначена вартість викрадених дитячих велосипедів «Falcon» та велосипеду червоного кольору станом на 31.08.2014 року. Так, ринкова вартість дитячого велосипеду червоного кольору на вторинному ринку складає 55 грн., а ринкова вартість дитячого велосипеду «Falcon» синього кольору на вторинному ринку складає 114 грн. (том 2, а.с. 38-40);
-актом судово-психіатричної експертизи № 892від 30.09.2014 року, проведеної КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», згідно якого ОСОБА_5 в даний час виявляє легку розумову відсталість. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, який відноситься до правопорушення, в якому він підозрюється ОСОБА_5 перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру за психічним станом не потребує. (том 2, а.с. 63-65)
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується оглянутими у судовому засіданні речовими доказами по справі, а саме: дитячим велосипедом «Falcon» синього кольору з двома колесами діаметром 34 см, рамою та кермом з пошкодженням лакофарбового покриття та дитячим велосипедом червоного кольору з двома колесами діаметром 25 см, сидінням білого кольору, рамою, на якій маються наліпки жовтого кольору «M&M» які співпадають за зовнішнім виглядом з дитячими велосипедами зображеним в фототаблицях до протоколів огляду місця події від 06.09.2014 року та які за вищевказаними ознаками впізнали у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Аналізуючи вищевказані докази, які за своїм змістом співвідносяться та доповнюють один одного, враховуючи встановлені обставини по кримінальному провадженню, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена.
Твердження ОСОБА_5 про те, що він не викрадав дитячі велосипеди, що під час огляду місця події він не самостійно показував, а його водили працівники міліції і говорили, що робити, куди йти і де показувати, а в кабінеті слідчого до нього застосовували психічний та фізичний примус з метою зізнання, а також змушували свідчити проти нього свідка ОСОБА_10 , суд вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються: по-перше, показаннями самих свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,, які є чіткими і послідовними та які узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами; по-друге, постановою прокуратури Харківської області від 29.10.2015 року про закриття кримінального провадження, у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_14 та ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення. Вказана постанова була винесена за результатами перевірки обставин застосування до ОСОБА_5 мір фізичного та психічного примусу з боку працівників міліції під час досудового розслідування.
При цьому, у суду немає підстав, не довіряти показанням свідків, оскільки такі нічим не скомпрометовані та вважати необґрунтованою постанову прокуратури Харківської області від 29.10.2015 року, оскільки вона набрала законної сили та не скасована в установленому законом порядку.
Дії ОСОБА_5 , які виразилися у таємному викраденні двох дитячих велосипедів потерпілої ОСОБА_9 , вчинені під час не знятої та не погашеної судимості за вироком Дніпропетровського обласного суду від 21.07.2000 року, суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує рецидив злочину, що відповідно до ст. 67 КК України, визнається судом обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 та відсутність відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують його покарання.
Згідно класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , відносяться до злочинів середньої тяжкості.
Вивченням особи ОСОБА_5 судом встановлено, що він раніше судимий, має не зняті на не погашені судимості, кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога Близнюківської ЦРЛ не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра Близнюківської ЦРЛ з 1999 року, невійськовозобов`язаний за ст. 20 «б» Наказу МО СРСР № 2 від 01.01.1994 року, застосування примусових заходів медичного характеру за психічним станом не потребує, має постійне місце реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, не працював.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що ОСОБА_5 скоєно злочин середньої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, які його пом`якшують.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_5 покарання для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.
При цьому суд, керуючись ч.ч.1,4 ст.71 КК України, дійшов висновку, що остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити за правилами призначення покарання за сукупністю вироків, застосувавши принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання у виді 8 (восьми) місяців позбавлення волі за попереднім вироком. Кримінальне правопорушення, яке ОСОБА_5 вчинив за даним кримінальним провадження 31.08.2014 року, було вчинене ним в період іспитового строку тривалістю 1 рік згідно вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 07.10.2013 року. Відповідно до вищенаведеного вироку суду, ОСОБА_5 визнано винним за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ст.. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
За правилами ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 16.12.2014 року по 23.02.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України. Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи. Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, суд враховує ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, те що ОСОБА_5 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, враховуючи скоєння нового кримінального правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком. Тому враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватись від суду, суд залишає без змін раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області продовживши його на строк до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 8 (восьми) місяців позбавлення волі за вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2013 року і остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, продовживши дію такого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 16 грудня 2014 року з моменту його фактичного затримання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 16.12.2014 року по 23.02.2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3013 від 11 вересня 2014 року процесуальні витрати у розмірі 293 (двісті дев`яносто три) грн. 40 (сорок) копійок на р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, код доходів 24060300.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: дитячий велосипед «Falcon» синього кольору та дитячий велосипед червоного кольору на рамі якого є наліпки жовтого кольору «M&M», які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_8 - повернути останній як власниці.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1
23 лютого 2016 року