Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 0616/1-11/2011
Стаття 186 ч2,289,296 ч2 КК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого : судді Андрушкевича С.З.

суддів : Котіка В.П., Захарчука С.В.

з участю прокурора: Селюченко І.І.

засуджених: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_4, засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вирок Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 травня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, непрацюючого, військовозобов"язаного, не працюючого, студента ІНФОРМАЦІЯ_4 ,не судимого в силу ст.89 КК України,

засуджено за ст.289 ч.2 КК України на пять років позбавлення волі без конфіскації майна, за ст.186 ч. 1 КК України на два роки позбавлення волі, за ст.186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі, за ст.296 ч.2 на один рік шість місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточно призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим пять років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця і

мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 Волинського,

вул.Постишева,44,українця,громадянина України

з неповною середньою спеціальною освітою,учня

Новоград-Волинського професійного ліцею,

неодруженого, раніше засудженого 20.07.2009 р.

за ст.289 ч.2 КК України до пяти років

позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК

України з іспитовим строком один рік,

засуджено за ст.289 ч.2 КК України на пять років позбавлення волі без конфіскації майна.Згідно ст.71 ч.1 КК України частково приєднано покарання за невідбутим вироком від 20.07.2009 р. і остаточно визначено покарання пять років пять місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця

м.Новограда-Волинського, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8

Новоград-Волинського району, українця,

громадянина України, з незакінченою середньою

освітою, учня ІНФОРМАЦІЯ_9,

неодруженого, непрацюючого, раніше судимого

30.01.2009 року за ст.186 ч.2,69. 75 КК України

до одного року шести місяців позбавлення волі з

іспитовим строком один рік шість місяців,

3.03.2009 року за ст.296 ч.1 КК України

засуджений і звільнений від покарання на

підставі ст.1 п.а Закону України „Про

амністію від 12.12.2008 року,

засуджено за ст.185 ч.2 КК України на два роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 ч.1 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначено покарання три роки позбавлення волі.

Запобіжний захід обрано засудженим утримання під вартою .

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_5, вирок щодо яких не оскаржується.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1,ОСОБА_5,ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 116 грн.

67 коп. солідарно, з ОСОБА_3 550 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

На відшкодування моральної шкоди стягнуто з ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_5 ,ОСОБА_5 10 000 грн. солідарно.

Стягнуто судові витрати з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 775 грн.71 коп.

Як визнав суд, 26 червня 2009 року близько 4 год. в м.Новограді Волинському на подвірї будинку №10 по вул. Шевченка ОСОБА_1 разом з іншими особами, які не є фігурантами цієї кримінальної справи, під час бійки на грунті особистих неприязних стосунків заподіяв ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження і відкрито викрав у останнього золотий ланцюжок з хрестиком та телефон „Нокіа 3410 на загальну суму 2278 грн.09 коп.

6 вересня 2009 року близько 2 год. в м.Новограді-Волинському біля підїзду будинку №8 по вул.Рокосовського ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 незаконно заволоділи автомобілем НОМЕР_1 вартістю 16000 грн., що належав ОСОБА_8 і відкотили його до гаража №58 по вул.Зарічній з метою подальшого продажу.

29 листопада 2009 року близько 4 год. в м.Новограді-Волинському поблизу кафе-бару „Лас-Вегас по вул. Шевченка ,66 ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_5 з хуліганських спонукань, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок і діючи з особливою зухвалістю руками і ногами побили ОСОБА_6, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Після цього ОСОБА_1 відкрито викрав у ОСОБА_6 гроші в сумі 12 грн. Неповнолітній ОСОБА_3, спостерігаючи за діями ОСОБА_1, побачив, що з кишені ОСОБА_6 випав телефон „ Нокіа Н72 ,і таємно викрав його, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на суму 694 грн.08 коп. В подальшому ОСОБА_3М передав цей телефон ОСОБА_1 та розповів йому про обставини викрадення цього телефону. ОСОБА_1, достовірно знаючи , що телефон викрадений , передав його ОСОБА_9 для продажу .Останній телефон продав , а гроші в сумі 300 грн. передав ОСОБА_1

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 просив вирок суду від 12.05.2011 року щодо нього змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання більш мяке із застосуванням ст.75 КК України, без позбавлення волі.

На обгрунтування апеляції вказував, що він та ОСОБА_2 під час досудового слідства змушені були говорити неправду, поскільки слідчий їм погрожував. Також вказував, що злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, він не вчиняв. Просив взяти до уваги те, що він є сиротою, за час перебування під вартою змінив своє ставлення до скоєного, і хоче стати на шлях виправлення.

В апеляції захисник ОСОБА_4Л просила вирок суду в частині засудження ОСОБА_1 за ст.289 ч.2 КК України скасувати, поскільки він не вчиняв цього злочину і докази цьому відсутні в кримінальній справі. Також просила врахувати дані про особу ОСОБА_1, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, навчається, злочини вчинив в неповнолітньому віці, є сиротою, не перебуває на обліку в нарко-психдиспансері, і обрати йому більш мяке покарання із застосуванням ст.ст.69,75 КК України.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просив вирок суду змінити. На обгрунтування апеляції вказував, що він під час досудового слідства змушений був говорити неправду, поскільки слідчий йому погрожував. Також вказував, що злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України він не вчиняв, а покази дав під фізичним та психологічним тиском. Просив також з врахуванням обставин справи та даних про його особу помякшити призначене йому покарання.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просив помякшити призначене йому покарання та застосувати ст.ст. 69,75 КК України. На обгрунтування вказував, що він повністю визнав свою вину і розкаявся у вчиненому, навчався, позитивно характеризувався, а злочин вчинив у неповнолітньому віці.

Заслухавши доповідь судді, засуджених , які вимоги апеляцій підтримали, міркування прокурора ,який заперечував проти апеляцій, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляціях доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засуджених у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованим і законним.

Посилання в апеляції засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що покази про вчинення злочину , передбаченого ст.289 ч.2 КК України, на досудовому слідстві вони давали під впливом працівників міліції, спростовуються показами свідка, понятих ,що були присутні при відтворенні обставин і обстановки події ,висновками дактилоскопічної та трасологічної експертиз.

Зокрема, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що 6.09.2009 року допомагав штовхати автомобіль ВАЗ -2108 ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_11 пояснив в судовому засіданні , що під час проведення відтворення обстановки і обставин заволодіння автомобілем ОСОБА_1О показував на місцевості і давав покази про обставини добровільно, без будь-якого примусу.

З протоколу предявлення фотознімків для впізнання від 3.11.2009 року видно , що свідок ОСОБА_10 під час проведення цієї слідчої дії впізнав серед предявлених йому фотознімків знімок ОСОБА_2, як особи, якій допомагав 6.09.2009 року штовхати автомобіль ВАЗ -2108 .( а.с.219-210 т.1)

Згідно висновків дактилоскопічної та трасологічної експертиз, на вищезгаданому автомобілі виявлено відбитки слідів пальців рук ОСОБА_2, а на місці, де було знайдено автомобіль, виявлено слід низу підошви взуття ,такого ж як і кросівки ОСОБА_2 ( а.с.61-69,79-93)

Згідно вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується покарання, яке суд обрав засудженим, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про особи засуджених, обставин, які помякшують та обтяжують покарання.

При обранні покарання судом взяті до уваги характеристики ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3 , їх ставлення до вчиненого, умови виховання, неповнолітній вік ,попередні судимості та інші обставини, в тому числі і ті , на які є посилання в апеляціях.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку , що причин для скасування чи зміни вироку з підстав , вказаних у апеляціях, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України ,колегія суддів апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2

ОСОБА_12, ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення , а вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 травня 2011 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 без зміни.

Судді: