Справа № 727/1919/14-к
Провадження №1-кс/727/459/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2014 року Шевченківський районний суд м.Чернівці
в складі:
судді слідчого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3
слідчий ОСОБА_4
скаржник ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову від 12.02.2014р. слідчого в ОВС відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесенного 03.06.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 по ознакам кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 146,364,365 КК України та постанову про відмову у визнанні потерпілим від 12.02.2014р.,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся до суду з скаргою на постанову від від 12.02.2014р. слідчого в ОВС відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесенного 03.06.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000 за кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 146,364,365 КК України та постанову про відмову у визнанні потерпілим по вказаному провадженню.
Посилається на те, що слідчий провів досудове розслідування неповно та не об`єктивно, з порушенням вимог КПК України, зокрема, що слідчим невірно встановлено факт відсутності у діях посадових осіб СІЗО складу кримінального правопорушення, а тому просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження.
Також просив скасувати постанову від 12.02.2014р. про відмову у визнанні потерпілим, оскільки це порушує його права передбачені КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в ній.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні вважали, що скарга до задоволення не підлягає.
Заслухавши доводи учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 03.06.2013 р, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст.9 ч. 2 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Встановлено, що старшим слідчим в ОВС відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесенного 03.06.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 в зв`язку з відсутністю в діях службових осіб СІЗО ознак кримінального правопорушення.
Системний аналіз матеріалів кримінального провадження №0000037 свідчить про те, що слідчим ОСОБА_4 повно, всебічно проведено перевірку, виконано всі необхідні слідчі дії для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства визначених ст.2 КПК України, надано вірну оцінку здобутим по справі доказам.
Зокрема, слідчим виконано вимоги ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 20.01.2014р. в повному обсязі, допитано всіх свідків, на які ОСОБА_6 посилався як на джерело доказів, перевірені належним чином покази посадових осіб Чернівецького СІЗО, перевірено правові підстави утримання ОСОБА_6 під вартою в СІЗО, тобто з`ясовано всі обставини кримінального провадження повно та всебічно.
Висновок слідчого ОСОБА_4 про відсутність у діях ОСОБА_7 та інших посадових осіб Чернівецького СІЗО ознак складу кримінального правопорушення також, підтверджується вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.05.2013 р. який набрав законної сили, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та засуджено до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 суд зарахував з моменту затримання, тобто з 09.10.2012 року.
Вказаний вирок в подальшому, ОСОБА_5 оскаржив, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального законодавства, зокрема, незаконне його утримання під вартою. За результатами розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні вимоги підсудного ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, а тому ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 30.07.2013 року у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 було відмовлено повністю.
Виходячи зі встанолених по справі обставин, приходжу до висновку, що оскражувна постанова від 12.02.2014 року про закриття кримінального провадження №0000037 є обгрунтованою, винесеною без порушення норм КПК України.
Також встановлено, що 13.06.2013р. ОСОБА_5 звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню №0000037 і постановою від 12.02.2014 р. йому в цьому було відмолено.
Згідно з ст. 55 ч.1,2,5 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на момент винесення слідчим ОСОБА_4 постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_5 слідством не було здобуто достатньо доказів того, що йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Отже зважаючи на вищенаведене, приходжу до висновку, що постанова слідчого ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання є обґрунтованою та винесеною відповідно до вимог КПК України.
Окрім цього вважаю, що права ОСОБА_5 відмовою у визнанні його потерпілим не порушувались, оскільки йому було вручено пам`ятку про права і обов`язки потерпілого, його допитано в якості потерпілого в даному кримінальному провадженню, що підтверджується відповідним протоколом. Також, вважаю, що права ОСОБА_5 не порушено, оскільки він на підставі ст. 55 ч.2 КПК України під час проведення досудового розслідування по його заяві про злочин, незважаючи на визнання чи невизнання його потерпілим користуватися правами та обов`язками потерпілого.
Виходячи зі змісту вищенаведених норм та встановлених по кримінальному провадженню обставин приходжу до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_5 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2,9, 23, 55, 214, 284, 303, 304, 305, 306 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову від 12.02.2014р. слідчого в ОВС відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесенного 03.06.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 по ознакам кримінальних правопорушень передбачених ст.ст 146,364,365 КК України та постанову про відмову у визнанні потерпілим від 12.02.2014р.
Ухвала може бути оскражена протягом п`яти днів до Апеляційного суду Чернівецької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1