154/217/16
1-кп/154/56/16
ВИРОК
іменем України
03 лютого 2016 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , громадянина України,
українця, освіта середня, одруженого, на утриманні двоє малолітніх
дітей, працюючого машиністом підземних установок шахти №10
«Нововолинська»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,-
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 262 від 29.11.2014, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини і призначено на посаду санітара медичного пункту механізованого батальйону.
Під час проходження військової служби на вказаній посаді солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.
Однак, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби вчинив самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 з наступних обставин:
14.11.2014 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи намір ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , дислоковану в АДРЕСА_2 .
Надалі, в період з 14.11.2014 року по 18.12.2014, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він не звільнений із Збройних Сил України та перебуває на військовій службі, тобто є військовослужбовцем, відсутній на службі без поважних причин, не виконує покладені на нього службові обов`язки та про причини самовільного залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 і про своє місце знаходження не повідомляв.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що після повернення з зони проведення антитерористичної операції до місця постійної дислокації військової частини в АДРЕСА_1 він самовільно залишив розташування військової частини та був відсутній на службі без поважних причин та без дозволу командування у період з 14.11.2014 по 18.12.2014 року та службових обов`язків у цей період не виконував. Кається у вчиненому, просить суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, котрі виразились у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
Обвинувачений вчинив злочин вперше. Крім цього, обвинувачений раніше до будь-якої відповідальності не притягувався, як під час проходження військової служби так і за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, працює, має сім`ю та на утриманні двох малолітніх дітей, є учасником бойових дій та брав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції, а тому з урахуванням цих обставин, які істотно знижують ступінь вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, яке на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. 00 коп.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту одержання його копії.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1