П О С Т А Н О В А

"16" грудня 2015 р. Справа231/1217/12

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підсудних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_12 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_13 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України,

ОСОБА_14 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_15 , в скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні вказаних злочинів.

В ході судового розгляду цієї кримінальної справи по закінченні судового слідства захисник підсудного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування. В своєму клопотанні адвокат вказала, що судом першої інстанції не вивчені і не встановлені всі обставини справи, оскільки досудове слідство було проведено з порушеннями ст. 22 КПК України однобічно, упереджено і не об`єктивно, а відповідно не законно. Адвокат зазначила, що однією із підстав повернення справи на досудове розслідування є те, що не встановлено коло осіб, які приймали участь в злочині. Відповідно до організації злочину, досудовим слідством, а в подальшому і в судовому засіданні не був встановлений організатор крадіжки картин з Уманського краєзнавчого музею. В своєму клопотанні адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що організатором викрадення картин, як видно з результатів кримінальної справи, є начальник Уманського МВ УМВС ОСОБА_16 .На організаційну роль ОСОБА_17 вказують як обвинувачені, так і матеріали справи. Всі дії по підготовці до скоєння злочину та участь в злочині ОСОБА_16 підтверджують учасники кримінальної справи. Більше того, організацію крадіжки і розрахунки по викрадених картинах вів сам ОСОБА_16 . ОСОБА_11 не скривав і не скриває більше того, наполягає на тому, що він під психологічним тиском чинив цей злочин. Адвокат вказує на те, що ОСОБА_16 допитаний досудовим слідством як свідок, посилаючись на своє психологічне захворювання, нічого не пам`ятав і це для слідства було достатнім, щоб у відношенні ОСОБА_16 не порушувати кримінальне провадження, а всю відповідальність за його дії звалити на ОСОБА_10 , який виконував тільки накази свого безпосереднього керівника ОСОБА_16 не даючи їм оцінки і не вникаючи в правомірність, допускаючи халатність. Зазначила, що ОСОБА_16 познайомив з ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , котрий можливо і вважав, що ОСОБА_17 діє з ОСОБА_10 по єдиному умислу і направленості на крадіжку картин. Однак ОСОБА_10 нічого не знав і не здогадувавася про які кошти йде мова в кабінеті ОСОБА_16 в присутності ОСОБА_11 . В подальшому слідстві ОСОБА_11 заявив, що ОСОБА_16 в своєму службовому кабінеті віддав йому певну суму коштів за реалізацію картин, а інші кошти пообіцяв відати після реалізації всіх картин. ОСОБА_10 це було настільки несподівано, що він не міг збагнути всього що відбувається, а коли його арештували, на кінець зрозумів, що виконував злочинні накази свого керівника, який був організатором. Адвокат також вказує на те, що ОСОБА_16 , будучи допитаним як свідок, посилався на своє психологічне захворювання, але ні досудовим слідством, ні судовим не звернуто увагу, що ОСОБА_16 працює адвокатом, зрозуміло заводить суд і досудове слідство в оману, а обставини організації викрадення картин залишаються не виявленими. Зазначила, що ОСОБА_16 розраховувався за картини зі свого службового сейфу, в той час оперативно-слідчим шляхом потрібно було встановити, хто займався заміною, реалізацією, розрахунками від продажу картин. Зазначила, що судове слідство закінчити не можливо через неповноту досудового слідства, а також через те, що не всі обставини вияснено: крадіжка, продаж і розрахунки по картинам. Просить суд направити справу на додаткове розслідування.
Прокурор заперечував проти задоволення заявленого клопотання, посилаючись на те, що заявлене клопотання спрямоване на затягування розгляду справи, підстави для повернення справи на додаткове розслідування відсутні.

Підсудні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисники підтримали заявлене клопотання із наведених у ньому підстав.

Заслухавши думку усіх учасників судового розгляду, суд вважає заявлене клопотання необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст.281 КПК України (ред.1960) повернення справи на додаткове розслідування допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

В ході судового слідства судом здійснено дослідження письмових та речових доказів, що зібрані в ході досудового розслідування, а також здійснено допит свідків та обвинувачених.

В своєму клопотанні про повернення справи на додаткове розслідування, захисник ОСОБА_4 вказала на фактичні дані, які були одержані в ході судового слідства в результаті зміни обвинуваченим ОСОБА_10 своїх показань, даних в ході досудового слідства. Щодо причетності ОСОБА_16 до вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_10 дав показання в ході судового розгляду, а тому не з*ясування цих даних в ході досудового слідства не може свідчити про неповноту або неправильність досудового слідства. Цим фактичним даним, на які посилається захисник, суд зобов*язаний дати оцінку при постановленні остаточного рішення у справі.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» №2 від 11.02.2005 - повернення справи на додаткове розслідування через наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб допускається лише за умови, що окремий розгляд справи щодо останніх неможливий і що надійшло відповідне клопотання прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника. Питання про наявність таких підстав вирішується із урахуванням доказів, що є у справі, інших конкретних її обставин, а також вимог ст.94 КПК України, в якій визначено приводи і підстави до порушення кримінальної справи.

У матеріалах кримінальної справи міститься постанова від 27.10.2008 про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_16 у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.191 КК України. Зі змісту цієї постанови слідує, що в ході досудового слідства ОСОБА_10 та ОСОБА_8 заперечували показання ОСОБА_11 щодо причетності до викрадення картин ОСОБА_16 , а також ОСОБА_10 заперечував факт зустрічі його, ОСОБА_16 та ОСОБА_8 з ОСОБА_11 . Також у постанові зазначено, що в ході досудового слідства проведені очні ставки між ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , кожен із яких наполягав на своїх показаннях, в ході оперативно-розшукових заходів, проведених у рамках розслідування цієї кримінальної справи не здобуто даних (крім показань ОСОБА_11 ), які б указували на причетність ОСОБА_16 до викрадення картин із Уманського краєзнавчого музею.

В своєму клопотанні Захисник ОСОБА_4 не зазначає інших доказів (крім показань її підзахисного), здобутих в ході досудового та судового слідства, які би вказували на наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності вказаної особи, а також не зазначає, які саме слідчі дії необхідно провести у ході додаткового розслідування з метою притягнення іншої особи до кримінальної відповідальності. Показання підсудних, дані ними в ході судового розгляду, щодо цих та інших обставин підлягають оцінці судом в сукупності з іншими доказами при постановленні судового рішення.

При цьому суд враховує положення п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» №2 від 11.02.2005, а саме: встановивши при розгляді клопотання про повернення справи на додаткове розслідування, що відповідно до вимог ст. 26 КПК України справа щодо іншої особи може бути розглянута в окремому провадженні, суддя (суд) залишає це клопотання без задоволення. У таких випадках після розгляду справи за наявності до того підстав суддя (суд) на виконання вимог ст.278 КПК України повідомляє своєю постановою (ухвалою) прокурора про вчинення злочину.
З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.281 КПК України (ред.1960) КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника підсудного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_4 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_18