У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Гошовської Т.В., Канигіної Г.В.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 14 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Липовецького районного суду
Вінницької області від 18 березня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області від 25 травня 2005 року щодо ОСОБА_2

Вироком місцевого суду

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2

АР
Крим, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3

Липовецького
району Вінницької області,

судимості
не має,

засуджено до позбавлення волі:

- за ч.2 ст.307 КК України на п'ять років з конфіскацією всього майна, що є
його особистою власністю;

- за ч.1 ст.315 КК України на два роки.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_2 за сукупністю злочинів призначено
шість років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою
власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у доход
держави 159 грн. 30 коп. судових витрат.

Як визнав місцевий суд, з вересня 2003 року по 15 лютого 2004 року,
ОСОБА_2, у своєму домогосподарстві АДРЕСА_1, з метою збуту, незаконно виготовив
та зберігав у великих розмірах особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс
(маріхуану), вагою у сухому стані 3 кг. 80г.

Крім цього, у вересні 2003 року, у вечірній час, ОСОБА_2, перебуваючи у
садку ІНФОРМАЦІЯ_3 Липовецького району, схилив до вживання цього наркотичного
засобу ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 25 травня 2005 року апеляції засудженого, його захисника та
прокурора, залишено без задоволення, а вирок Липовецького районного суду від 18
березня 2005 року - без зміни.

Ухвалою Верховного Суду України від 31
січня 2006 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено
вважати ОСОБА_2 засудженим за сукупністю злочинів, відповідно до ст.70 КК
України, на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його
особистою власністю.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд. Вважає, що суд безпідставно кваліфікував злочинні дії винного
за ч.2 ст.307 КК України, оскільки, на думку захисника, засуджений не мав на
меті збувати особливо-небезпечний наркотичний засіб, а виготовив та зберігав
його для власного вживання. Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 призначено суворе покарання,
яке не відповідає тяжкості вчинених злочинів та даним про його особу.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги
захисника, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за які
його засуджено, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому
засіданні доказів, і є правильним.

Що стосується посилання захисника про відсутність у ОСОБА_2 умислу на
незаконний збут особливо-небезпечного наркотичного засобу, то воно було
предметом перевірки як суду першої, так і апеляційної інстанцій, і не знайшло
свого підтвердження.

Так, як видно зі справи, ОСОБА_2 незаконно виготовив та зберігав канабіс,
вага якого у сухому стані дорівнює 3 кг. 80г. Із даних, що є у довідці
Липовецької районної лікарні, ОСОБА_2 на диспансерному обліку з приводу
наркозалежності не перебуває, тому доводи захисника про те, що винний зберігав
наркотичний засіб для власного вживання не можна визнати підставними.

Про наявність умислу у ОСОБА_2 на незаконний збут наркотичного засобу
свідчать і його злочинні дії щодо схиляння односельця до вживання маріхуани.

З огляду на наведене, посилання захисника про необхідність перекваліфікації
дій засудженого з ч.2 ст.307 на ч.2 ст.309 КК України, є безпідставним.

Призначене ОСОБА_2 покарання, з
урахуванням змін внесених ухвалою Верховного Суду України від 31 січня 2006
року, відповідає вимогам ст.65 КК України. При цьому, суд належним чином
урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу засудженого,
пом'якшують покарання обставини, у тому числі й ті, на які вказує захисник у
касаційній скарзі.

Належним чином умотивувавши своє рішення, суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо обрання винному міри покарання саме у виді позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_2 покарання є мінімальним, передбаченим ч.2 ст.307 КК України.
Підстав для застосування ст.69 КК України чи звільнення засудженого від
відбування покарання з випробуванням, не знайдено.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги захисника,
керуючись ст. 394 КПК України
колегія суддів,

у х в а л и
л а:

у
задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_1 - відмовити.

Судді:

Кравченко
К.Т.
Канигіна Г.В. Гошовська
Т.В.