Справа № 583/2033/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1

з участю секретаря с/з - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка Сумської області з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Камертон» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 03 червня 2015 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 01.08.2014 року, робітника підсобного 2 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , солдата за призовом у зв`язку з мобілізацією на особливий період, раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, -

за ч. 4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи на підставі Указу Президента України № 607/2014 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» призваним 01 серпня 2014 року на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом під час мобілізації на особливий період, в той же день був направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). Далі, у зв`язку із створенням в АДРЕСА_3 нового військового формування, солдат ОСОБА_4 був переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), наказом командира якої від 29.11.2014 р. №45 останній був призначений на посаду робітника підсобного 2 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. У такий спосіб, з моменту видання першого у вказаній сфері Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів. Однак, 01 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - військову частину - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Факт відсутності ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням частини під час перевірки наявності особового складу на ранковому шикуванні о 08.00 год. Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, постійно перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 та займаючись веденням домашнього господарства. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій, 17.06.2015 р. добровільно з`явився до місця постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №144 від 17.06.2015 р. останній визнаний таким, що повернувся до військової частини (місця служби), приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення. Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 в період з 01 травня 2015 р. по 16 червня 2015 р. включно, тобто протягом 47 діб. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , робітник підсобного 2 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 01 травня 2015 року до 16 червня 2015 року включно, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , вчинивши такими діями кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, вказавши, що дійсно, він 01.05.2015 р. самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поїхав до місця свого проживання в АДРЕСА_1 за сімейними обставинами у нього троє неповнолітніх дітей, одну з яких його співмешканка забрала і поїхала в невідомому напрямку, а двоє дітей залишилися без нагляду. Тому він і змушений був самовільно поїхати додому, де доглядав за дітьми, займався домашнім господарством і перебував там до 16.06.2015 р., а наступного дня він добровільно повернувся до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) для проходження військової служби, так як весь цей час він усвідомлював, що порушує закон. На даний час діти перебувають у його матері. У скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.

В судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, визнає повністю.

При обранні обвинуваченому міри покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, згідно довідки лікаря-нарколога має діагноз набуте пияцтво, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Таким чином, суд вважає за необхідне із застосуванням ст. 69 КК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 407 КК України, а саме - арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому за цим законом із застосуванням ст. 69 КК України покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного його поміщення на гауптвахту.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1