Справа № 11-287/07року Головуючий
в 1-інстанци Голуб В.В.
186 ч.3 КК України Доповідач
УХВАЛА

Ім'ям України

26
квітня 2007 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді:
Курдзіля В.Й

суддів: Бойко
Л.В., Шершуна В.В.

з участю
прокурора: Леськіва В.О.

при секретарі
судового засідання: Яцишиній Р.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на
вирок Ізяславського районного суду від 29 липня 2005 року.

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та мешканця с. Плужне Ізяславського
району Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого їздовим Плужнянської СШ, раніше судимого:- 25.10.1999 року Славутським
районним судом за ст. ст.
140 ч.3, 193 ч.3, 81 ч.3,
140 ч.2, 141 ч.3, 206 ч.1,
141 ч.2, 42 КК України на 4 роки
і 6 місяців позбавлення волі, -

засуджено:
за ст.
185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ст. 186 ч.3 КК України

на 4 роки 6
місяців позбавлення волі, а на
підставі ст. 70 КК України, остаточно на 4 роки і 6

місяців
позбавлення волі.

Утримується під
вартою з 2 листопада 2004 року.

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця м. Києва,
українця, громадянина
України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця с. Плужне Ізяславського
району Хмельницької області, не
судимого, згідно ст. 89
КК України, - засуджено: за ст. 186 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення
волі. Утримується під вартою з 21 березня 2005 року.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
уродженця та мешканця с
Плужне Ізяславського

району Хмельницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою

освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 12 .05.2004 року

Ізяславським райсудом
Хмельницької області за ст. 289 ч.2 КК України на 3 роки

позбавлення волі, із
застосуванням ст. 75 КК України із
встановленням іспитового

строку 1 рік, -

засуджено:
за ст.
187 ч.3 КК україни на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього
належного йому майна, а на підставі ст. 71
КК України остаточно на 5 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна. Утримується під вартою з 2 листопада 2004 року.

Стягнуто
з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3а С. А. на користь потерпілого ОСОБА_4
420 гривень солідарно.

Гроші в сумі
1500 гривень постановлено передати ОСОБА_4

За
вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що
01 листопада 2004 року близько 1 години ночі в АДРЕСА_1, він, за попередньою змовою з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння,

2

проник
в житловий будинок ОСОБА_4, звідки з
застосуванням насильства до останнього відкрито викрали гроші та майно на
загальну суму 1860 грн.

ОСОБА_3 при
цьому утримував потерпілого здушуючи за шию.

В своїй
апеляції та доповненнях до неї ОСОБА_1 просить пом'якшити покарання і
застосувати до нього ст. ст.
69, 75 КК України. Зазначає, що попередньої домовленості і наміру красти
гроші у ОСОБА_4 у нього не було, а в
будинок потерпілого зайшов вслід за ОСОБА_2 для того, щоб завести його додому. Просить врахувати
складні обставини його особистого життя Вказує також, що зізнавальні покази на досудовому слідстві
давав під тиском слідчого і через юридичну необізнаність.

В своїх
запереченнях на апеляцію помічник прокурора просить апеляцію засудженого
залишити без задоволення, оскільки факти
викладені в ній є надуманими. Вважає, що
судом всесторонньо досліджено всі обставини справи і вина підсудного доведена
повністю.

Апеляції
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1 ухвалою
судової палати апеляційного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2005 року
залишені без задоволення

Засуджений
ОСОБА_3 вирок суду не оскаржував.

Ухвалою
Верховного Суду України від 1 березня 2007 року ухвала апеляційного суду
Хмельницької області від 26 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1 скасована, а справа в цій частині направлена на новий
апеляційний розгляд.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення прокурора на заперечення,
засудженого ОСОБА_1 на підтримання апеляції, провівши судове слідство, вивчивши матеріали справи та наведені
доводи, колегія суддів вважає апеляцію
такою, що не підлягає до задоволення.

Висновок суду 1 інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні грабежу щодо

ОСОБА_4 разом з ОСОБА_2, поєднаного
з проникненням у житло при зазначених у

вироку обставинах відповідає матеріалам справи і ґрунтується на досліджених
в судовому

засіданні доказах.

Так, з показань засудженого ОСОБА_2
вбачається, що він запропонував ОСОБА_1
і ОСОБА_3 викрасти у ОСОБА_4 гроші, на
що ті погодились.

Близько
1 год. 1
листопада 2004 року вони втрьох проникли в його будинок. Коли ОСОБА_4 їх
виявив, ОСОБА_3 утримував його, а вони з ОСОБА_1 обшукували будинок.

ОСОБА_1 при
цьому присвічував йому запальничкою.

Коли
гроші були знайдені вони пішли звідти, а
ОСОБА_3 наказав потерпілому ще лежати 5 хвилин.

Вони розділили
між собою викрадені гроші по 600 грн.

Підсудний
ОСОБА_1 дав суду показання аналогічного змісту і підтвердив, що дійсно викраденими грошима вони поділилися
між собою і поїхали в бар.

Ці ж
обставини він підтвердив і під час відтворення обстановки та обставин подій.
(а.с. 29)

Показання
аналогічного змісту щодо викрадення грошей у ОСОБА_4 і розподілу по 600 грн.
кожному дав засуджений ОСОБА_3

Потерпілий
ОСОБА_4 пояснив, що вночі 1 листопада
2004 року почув брязкіт скла і встав,
світло не вмикалося.

На
веранді його хтось збив з ніг,
накинувся, почав дусити за шию і
вимагав віддати гроші. В будинку ще були люди.

Один з
них щось прошепотів нападнику, той
наказав потерпілому лежати ще 5 хвилин,
що він і змушений був виконати.

Викрадені були
одіяло та 1860 грн.

Гроші
йому повернуто

3

Наведені
обставини підтверджено: даними висновків № 1181 від 4 листопада 2004 року та
№30 від 12 січня 2005 року про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень у
правій підочній ділянці та на шиї, що
відносяться до категорії легких; показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 ,
які були очевидцями того, як усі
троє засуджених увійшли в будинок ОСОБА_4,
згодом вийшли і поділили між собою гроші по 600 грн. кожному, даними протоколів відтворення обстановки і
обставин події з участю ОСОБА_3,
добровільної видачі частини викраденого 1200 грн.

Усім
доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст.
186 ч.3 КК України.

Що ж
стосується доводів апеляції ОСОБА_1 про відсутність між ним та іншими
засудженими попередньої домовленості на грабіж потерпілого, то колегія суддів вважає їх
безпідставними, оскільки самі їхні
узгоджені дії свідчать про зворотнє.

Так, зокрема ОСОБА_3 відірвав дроти
електропостачання будинку потерпілого,
ОСОБА_2 розбив вікно для полегшення проникнення.

ОСОБА_3
напав на ОСОБА_4 і утримував його, в той
час як ОСОБА_2 та ОСОБА_1 обшукали будинок і заволоділи грошима.

Вони ж порівну
розділили викрадене.

Що ж
стосується тверджень про юридичну необізнаність ОСОБА_1, то з цього приводу ні під час досудового ні
судового слідства він жодних клопотань не заявляв і на неодноразові пропозиції
скористатися послугами захисника,
відмовлявся, (а.с. 69, 154, 268)

Тому, колегія суддів вважає їх надуманими.

Твердження
апелянта про те, що він показання, у яких визнавав себе винними, давав під тиском слідчого, колегія також вважає безпідставними.

З матеріалів справи не вбачається,
що ОСОБА_1 давав свої показання під

примусом, оскільки вони
послідовні, викладені у них обставини не
суперечать іншим

доказам.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 прямо заявив, що будь-яке фізичне насильство до нього не
застосовувалось і не зміг конкретно вказати у чому саме виразився моральний
тиск на нього з боку слідчого.

Тому, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано визнав показання ОСОБА_1
правдивими і поклав їх в основу вироку.

Покарання
ОСОБА_1 призначено у відповідності до вимог
ст. 65 КК України, з урахуванням
всіх обставин справи і даних про його особу,
у тому числі на які є посилання у апеляції, зокрема,
визнання вини, щире каяття.

В зв'язку
з наведеним колегія судців підстав для зміни чи скасування вироку щодо ОСОБА_1
не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

вирок
Ізяславського районного суду від 29 липня 2005 року щодо ОСОБА_1 залишити без
зміни, а апеляцію засудженого - без
задоволення.