Єдиний унікальний № 500/8098/14-к
Провадження № 1-кп/500/99/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
22 січня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, із середньою спеціальною освітою, громадянина України, українця, не одруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він вчинив злочин за наступних обставин.

21 березня 2014 року, приблизно о 22:30 годині, ОСОБА_4 , знаходячись у Комсомольському парку, розташованому по просп. Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області, знайшов пачку з-під цигарок, в якій знаходилась марихуана у паперовому згортку, і, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, привласнив її та носив при собі у кишені куртки, тобто незаконно придбав і зберігав при собі наркотичний засіб.

22 березня 2014 року, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_4 , з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу марихуани, прибув до Комсомольського парку, розташованого по просп. Суворова в м. Ізмаїлі, де реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, умисно, з корисливих мотивів незаконно збув ОСОБА_5 речовину зеленого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 31 від 22.03.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою в висушеному стані 5,53 г., отримавши при цьому гроші в сумі 100 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні зазначеного злочину, зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявлені каналів незаконного збуту наркотичних засобів та припиненні інших подібних кримінальних правопорушень. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно знайшов у парку в пачці з-під цигарок марихуану, згадав, що один з його знайомих вживає наркотичні засоби та вирішив збути її йому.

22 січня 2015 року між прокурором Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого, укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та 22 січня 2015 року надана суду у судовому засіданні.

Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості та щодо співпраці з правоохоронними органами у викритті та виявленні каналів незаконного обігу наркотичних засобів та припиненні інших подібних кримінальних правопорушень, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України (враховуючи повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, даних про особу винного) у виді позбавлення волі строком на п`ять років зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України, та на підставі ст. 77 КК України не застосовувати обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, те, що у нього тяжке матеріальне становище, що вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих обставин, що суттєво знижує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати ці обставини виключними та погоджується з умовами угоди про призначення ОСОБА_4 основного покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

У зв`язку з викладеним, а також у зв`язку з тим, що сторонами угоди в силу ч. 2 ст.75 КК України узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то суд погоджується з умовами угоди про те, що в силу ст. 77 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 не може бути застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, яка передбачене як обов`язкове покарання санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Таку ж позицію дотримується і Пленум Верховного Суду України, який в абз. 3 п. 19 постанови від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК непотрібно.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2014 р. арешт на марихуану вагою 5,53 г. та гроші у сумі 100 грн., вилучені у ОСОБА_4 згідно протоколу огляду місця події від 22.03.2014 р., та вказану речовину, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, в силу п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України слід знищити, як таку, що була предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, а гроші в сумі 100 грн. в силу п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України слід конфіскувати, як такі, що одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 31 від 22.03.2014 р. в розмірі 884,52 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 січня 2015 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, в силу ст. 77 КК України без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України та відповідно до досягнутої сторонами узгодженості ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на три роки.

В силу ст. 76 КК України та відповідно до досягнутої сторонами узгодженості покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені п.п. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 22 січня 2015 року.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.03.2014 р. арешт, та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, знищити; а гроші в сумі 100 грн. конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 884,52 грн. (вісімсот вісімдесяти чотирьох гривень 52 коп.).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1