Код суду 233 Справа № 233/199/15-к
Вирок
Іменем України
03 лютого 2015 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, має вищу освіту, працює майстром АГНКС «ДонецькАвтоГаз», одружений, має двох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
В один з днів в період з 25 по 30 червня 2014 року, в денний час, ОСОБА_4 знаходився біля промислового звалища поблизу АГНКС, розташованої за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Мирошниченко, 19, у невстановлених осіб, у камуфляжній формі, за грошові кошти в сумі 3000 грн. придбав собі мисливський карабін «Тигр» калібру 7.62хR54 мм, автомат конструкції Калашникова «АК-74» калібру 5,45 мм (5,45x39), 29 патронів калібру 5,45x39 мм, 72 патрони калібру 7,62х54R, 63 патрони калібру 7,62х25мм, 70 патронів калібру 7,62х25мм, гранатомет ГП-25, снаряди ВОГ-25 до гранатомета ГП-25 у кількості 10 шт., два корпуса гранат РГД-5, два запала УЗРГМ-2, гранатомет РПГ-26, тим самим навмисно скоїв незаконне придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Того ж дня ОСОБА_4 переніс придбані у невстановлених осіб вогнепальну зброю та бойові припаси за місцем своєї роботи - до приміщення вагончика АГНКС, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Мирошниченко, 19, де став навмисно незаконно зберігати без передбаченого законом дозволу.
30 жовтня 2014 року в період часу з 20 години 30 хвилин до 22 години 10 хвилин, співробітниками управління СБ України, у встановленому законом порядку було роведено огляд приміщення вагончика АГНКС за місцем роботи ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено наступну вогнепальну зброю та бойові припаси: мисливський карабін «Тигр», калібру 7,62хR54 мм; автомат конструкції Калашникова «АК-74» калібру 5,45 мм (5,45x39); 29 патронів, калібру 5,45x39 мм; 72 патрони калібру 7,62х54R; 63 патрони калібру 7,62х25мм; 70 патронів калібру 7,62х25мм; бойову реактивну протитанкову гранату РПГ-26; 40 мм підствольний гранатомет ГП-25; 10 бойових пострілів ВОГ-25 до підствольного гранатомету ГП-25; 2 корпуси бойових ручних наступальних осколкових гранат РГД-5, які містять в собі заряди вибухової речовини бризантної дії тринітротолуол (тротил) вагою 100-115г кожен, а також 2 бойові уніфіковані підривники дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які в сукупності являються бойовими ручними наступальними осколковими гранатами РГД-5.
Згідно Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затверджених Наказом МВС України № 622 від 21 вересня 1998 року власник вогнепальної зброї повинен мати дозвіл передбачений законом. Вказану вогнепальну зброю та боєприпаси ОСОБА_4 навмисно придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, ОСОБА_4 , своїми навмисними діями скоїв придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Між старшим прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 16.01.2015 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами, сприяти розслідуванню кримінального провадження.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільнено від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ч. 1 ст.263 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 475 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він на обліках в диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_4 можливо без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування цього покарання з випробуванням, оскільки він є несудимий, характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у скоєному.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Цивільний позов не заявлявся.
Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили необхідно залишити без зміни.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між старшим прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 16.01.2015 року.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
До набрання вироком законної сили обраний відносно засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без зміни, при цьому залишити без зміни покладені на нього в зв`язку зі застосуванням домашнього арешту обов`язки.
Речові докази: пусковий пристрій бойової реактивної протитанкової гранати РПГ-26, уламки наданих на дослідження пострілів ВОГ-25, корпусів бойових ручних наступальних осколкових гранат РГД-5, фрагменти корпусів бойових уніфікованих підривників дистанційної дії типу УЗРГМ-2, 40мм підствольний гранатомет ГП-25 та п`ять упаковок, в яких об`єкти надійшли на дослідження, які упаковані в поліетиленовий пакет чорного кольору та опечатані биркою № 217, передані на зберігання до КЗЗ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області відповідно квитанції №27 від 06.01.2015 року знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя