Справа № 314/6446/14-к Провадження № 1-в/314/2883/2014
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2014 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: прокурора - ОСОБА_4 , представника колонії ОСОБА_5 , засудженого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта неповна середня, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.08.1995 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців;

- 11.04.1996 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 141, ст., ст. 42, 43 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 28.09.1999 року з Макєєвської ВК № 32 Донецької області на підставі постанови Кировського райсуду м. Макєєвка Донецької області умовно-достроково, невідбутий строк 4 місяці 12 днів;

- 03.10.2000 року Василівським районним судом Запорізької за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ст. 43 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.06.2003 року з Кам янської ВК № 101 Запорізької області за відбуттям строку покарання;

- 20.10.2004 року Василівським районним судом Запорізької за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15-ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 19.06.2006 року з Софіївської ВК № 45 Дніпропетровської області на підставі постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2006 року умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців 26 днів;

- 09.10.2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

Початок строку: 17.01.2009 року Кінець строку: 17.07.2016 року

В С Т А Н О В И В :

Адміністрація Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), в якій засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, звернулась до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого від зазначеного покарання згідно положень ст. 81 КК України.

В судовому засіданні представник установи ОСОБА_5 подання підтримав, просить його задовольнити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_6 вже відбув ? частини покарання, за час перебування в колонії задовільно характеризується, має заохочення, довів своє виправлення та перевиховання.

Засуджений ОСОБА_6 також підтримав подання, прохає його задовольнити, пояснив, що він щиро розкаюється в скоєних злочинах, зробив для себе належні висновки, просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково на строк, який залишився.

Прокурор у судовому засіданні заперечує проти задоволення подання, вважає, що засуджений не довів своє виправлення оскільки за час відбування покарання він має лише 2 заохочення, при цьому останнє заохочення отримав саме перед настанням даної пільги. Вважає, що обвинувачений не довів своє виправлення, а отже відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Суд, заслухавши пояснення представника адміністрації Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), засудженого ОСОБА_6 , думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку, що у задоволенні подання має бути відмовлено з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді позбавлення волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Як вбачаться з матеріалів подання та особової справи ОСОБА_6 , останній був засуджений та відбуває покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна за скоєння умисного особливо тяжкого злочину. Строк відбуття покарання засудженим обчислюється з 17.01.2009 року, і на день розгляду подання засуджений вже дійсно відбув більше двох третин призначеного судом покарання, що згідно ст.81 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для умовно-дострокового звільнення.

Проте, розглядаючи подання, суд також враховує, що згідно з положеннями ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У відповідності з ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Натомість, як встановлено в судовому засіданні, перебуваючи з 06.06.2014 року в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання працевлаштований не був, а залучався до робіт з благоустрою місць позбавлення волі. (а.с. 9, 10).

При цьому протягом всього періоду відбування покарання, починаючи з 17.01.2009 року засуджений має 2 стягнення, та лише 2 заохочення, останнє з яких він отримав в серпні 2014 року (а.с.7).

Також при розгляді подання суд враховує, що 16.09.2014 року комісією Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст.82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення (а.с.24).
Після цього жодного заохочення засуджений не отримував, будь-яких зрозумілих та переконливих пояснень з приводу, що саме суттєво змінилось в поведінці ОСОБА_6 за 2 місяці в період з 16.09.2014 року до 11.11.2014 року (тобто дня звернення адміністрації установи з поданням до суду ) - ані представник адміністрації Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), ані сам засуджений в судовому засіданні надати не змогли.

Отже, вказані обставини, за висновком суду, не свідчать про доведення засудженим свого виправлення, що унеможливлює його умовно-дострокове звільнення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Саме по собі відбуття засудженим ? покарання не зобов`язує суд звільнити таку особу від подальшого відбування ним покарання, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.

Отже, встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності переконують суд в тому, що поведінка ОСОБА_6 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

При цьому суд критично ставиться до посилань ОСОБА_6 на його поганий стан здоров`я як на підставу можливості застосування до нього пільги, встановленої ст. 81 КК України.

Дійсно, в матеріалах особової справи ОСОБА_6 наявна медична довідка, згідно якої засуджений є інвалідом 3 групи, має обмеження працездатності в зв`язку з відсутністю зору на правому оці, слабий зір на лівому оці.

Проте, маючи таку ваду здоров`я, ОСОБА_6 раніше був судимий 5 разів, і двічі вже звільнявся від подальшого відбування покарання з місць позбавлення волі умовно достроково на підставі ст. 81 КК України.

При цьому згідно вироку Василівського районного суду Запорізької області від 09.10.2009 року ( за яким зараз засуджений відбуває покарання) ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України, одягнувши при цьому на голову капронову панчоху.

Вищенаведене переконує суд в тому, що поганий зір засудженого не може розглядатись як безумовна підстава унеможливлення скоєння ним нових злочинів, і не є підставою для його звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

У разі наявності у ОСОБА_6 тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню ним покарання, питання щодо звільнення засудженого від подальшого відбування покарання повинно вирішуватись в порядку, передбаченому ст.84 КК України, а не ст. 81 КК України.

За вищенаведених підстав суд дійшов висновку, що в задоволенні подання Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування призначеного покарання - необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 101) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 - відмовити.

На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

24.12.2014

24.12.2014