справа № 208/9991/14-к
№ провадження 1-кп/208/136/15
ВИРОК
Іменем України
11 лютого 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурора ОСОБА_3 ,
Обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Потерпілого ОСОБА_5 ,
провів судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровській області, кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, холостого, без реєстрації, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , та адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.06.2003року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, КК України до позбавлення волі строком на з роки, на підставі ст..104 КК України 2001 року від відбуття покарання звільнити з іспитовим терміном 1 рік;
- 13.12.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст..71 КК України частково приєднати не відбутий термін 1 місяць за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.06.2003 року, до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі,
- 31.10.2006 року звільнився з Павлоградської ВК Дніпропетровської області за постановою Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2006 року згідно ст..107 КК України звільнений умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 5 місяців 8 днів;
- 11.12.2006 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст..71 КК України частково приєднати не відбутий строк 6 місяців за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.12.2004 року, до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 15.09.2009 року звільнився з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) згідно постанови Солонянського РС Дніпропетровської області від 07.09.2009 року умовно-достроково, не відбутий термін 7 місяців 7 днів;
- 29.08.2011 року Інгулецьким РС м. Кривий ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 30.09.2011 року убув до Дніпропетровського СІЗО(№3);
- 14.12.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на З роки, на підставі ч.4 ст..70 КК України, частково приєднати не відбутий термін строком 1 місяць за вироком Інгулецького РС м. Кривий Ріг від 29.08.2011 року до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати не відбутий термін 1 місяць за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.12.2006 року, до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі,
- 06.09.2014року звільнився з Солонянської ВК (№21) Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,
у скоєні кримінального правопорушення передбаченого
ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України,
суд
Повторно, 02.11.2014 року приблизно о 23:30 годині, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію двору Станції швидкої медичної допомоги міста Дніпродзержинська, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Пеліна, 22 «А», де знаходилися автомобілі швидкої медичної допомоги, в тому числі і автомобіль марки «Пежо», державні знаки НОМЕР_1 ., реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до зазначено автомобіля, та за допомогою наявною в нього відкрутки, яку він приніс із собою, відчинив бокове скло салону вказаного автомобіля, куди проник. Знаходячись у салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника вийняв за допомогою відкрутки скло, яке розділяло кабіну та салон автомобіля, проник до кабіни автомобіля швидкої медичної допомоги, звідки намагався таємно викрасти навігатор марки «PROLODGY iMAP SOOM» чорного кольору, який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_5 , з цією метою відрізав кабель описаного пристрою кухонним ножем, який мав при собі, від приборної панелі автомобіля та заховав навігатор до себе в кишеню.
При цьому ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, прагнучи довести реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, до кінця, не зміг розпорядитися викраденим майном, оскільки був затриманий водієм автомобіля швидкої медичної допомоги потерпілим ОСОБА_5 , який в час здійснення ОСОБА_4 крадіжки підійшов до автомобіля, побачив його в салоні, затримав та викликав співробітників міліції.
Сума збитків завданих злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 складає 350 гривень.
Своїми злочинними діями, спрямованими на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 здійснив всі дії, спрямовані на досягнення злочинного результату, однак злочин не був доведений до кінця з причин, які не залежать від його волі, а саме: ОСОБА_4 таємно заволодів чужим майном, заховавши його в кишеню свого одягу, однак не мав реальної змоги розпорядитися викраденим, та зникнути з місця скоєння злочину, оскільки був затриманий потерпілим на місці скоєння злочину, а викрадене майно було у нього вилучено, внаслідок чого суспільно небезпечні наслідки від злочину не настали.
Вчинене ОСОБА_4 діяння, містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, що виразилися в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину за пред`явленим йому обвинувальним актом у повному обсязі і суду пояснив, що він маючи матеріальні труднощі, 02.11.2014 року приблизно о 23:30 годині, зайшов на територію двору Станції швидкої медичної допомоги міста Дніпродзержинська, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Пеліна, 22 «А», де побачив автомобіль швидкої медичної допомоги, та вирішив заволодіти майном. За допомогою відкрутки відчинив бокове скло салону вказаного автомобіля та проник в салон, звідки викрав навігатор. З місця скоєння злочину намагався втекти, але був затриманий власником автомобіля на місці скоєння злочину. Викрадене ним майно було повернуто потерпілому ОСОБА_5 у повному обсязі, перед потерпілим вибачився, а тому прохає суворо не карати.
Свою вину визнає у повному обсязі за пред`явленим йому обвинувальним актом, також не оспорює кваліфікацію його дій органом обвинувачення. Прохає суд врахувати визнання ним своєї вини у скоєні кримінального правопорушення, що вчинені ним кримінальні правопорушення за тяжких матеріальних обставин, просить суворо не карати та розглядати справу згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що є його добровільною позицією.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що він працює водієм на машині швидкої медичної допомоги. У листопаді 2014 року він пройшов на роботу, де побачив, що двері автомобіля відчинені, а в салоні розкидані речі та відсутній навігатор. У салоні машини побачив обвинуваченого ОСОБА_4 , який довгий час там ховався від нього та намагався тікав, але був ним затриманий.
Прокурор та потерпілий вважали можливим провести розгляд справи згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфіковане за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та прокурор, потерпілий не заперечували щодо встановлених обставин, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.
Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 скоєне 02.11.2014 року і кваліфіковане за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, має місце, і містить склад кримінального правопорушення, в якому він винен.
З врахуванням зазначеного, за скоєне кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно до вимог ст. 67 КК України, обставиною що обтяжує покарання за скоєне кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 є рецидив злочинів.
Згідно до вимог ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , є визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, його щире каяття.
Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має не зняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість, його характеризуючи данні, що за місцем мешкання характеризується посередньо, його відношення до скоєного, щире каяття у скоєному, визнання вини, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання, у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст. 75, 76 КК України.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
* за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
У відповідності до вимог ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, встановив іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази: (т.1 а.с.10-11) викрутка металева з чорною рукояткою, двоє металевих ножиців, ніж металевий з пластиковою рукояткою білого кольору, уламок скла які передані на зберігання до камери схову речових доказів Заводського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області (квитанція 000419) знищити.
Навігатор «PROLODGY iMAP SOOM» чорного кольору, - який належить потерпілому ОСОБА_5 та переданий під схорону розписку від 02.11.2014 року залишити у потерпілого ОСОБА_5 .
Запобіжний захід обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді - особистого зобов`язання, - залишити до набрання вироком законної чинності.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через місцевий суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1