Справа № 357/7690/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий - суддя Сливка В. В. ,

при секретарі - Святецька Н. В.,

з участю прокурора Бургели В.В., потерпілого ОСОБА_1 та обвинуваченого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000843 від 02.02.2013 року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, всилу ст. 89 КК України немаючого судимості, не працюючого, жителя АДРЕСА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1 лютого 2013 року, близько 23 год., ОСОБА_2 біля буд. № 6 , що на б-рі 1-го Травня у м. Білій Церкві, Київської області, під час зустрічі з ОСОБА_1, ініційованої останнім з метою вирішення питання про повернення боргу, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно наніс ОСОБА_1 удар кулаком в обличчя, після чого здійснив захват правою рукою за шию і кинув останнього через себе на землю, заподіявши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 67/д від 08.04.2013 року, середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді перелому 7-го ребра зліва, рани на нижній губі та ушкодження двох зубів на верхній щелепі.

Обвинувачений ОСОБА_2 частково визнав себе винуватим у вчиненому.

Показав, що 01.02.2013 року, близько 23 год., на пропозицію ОСОБА_1 зустрівся з останнім біля будинку АДРЕСА_1 у м. Білій Церкві. ОСОБА_1 прийшов на зустріч з металевою монтіровкою і, підійшовши до нього, замахнувся нею на нього, однак він вибив монтіровку з його руки і, не стримавшись, наніс останньому удар кулаком в обличчя. Потім зробив потерпілому захват за шию, кинув останнього через себе на клумбу і притиснув його до землі, після чого покинув потерпілого і почав підводитись. У цей час ОСОБА_1 схопив монтіровку і вдарив нею його по ногах. Він знову притиснув останнього до землі, відібрав у нього монтіровку і, підвівшись, пішов з місця події.

Ствердив, що дійсно наніс потерпілому удар кулаком в обличчя та кинув останнього на землю, однак зробив це лише після того, як той замахнувся на нього монтіровкою. У вчиненому рокаявся.

Окрім часткового визнання самого ОСОБА_2 винуватість обвинуваченого у вчиненому підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_1, котрий показав, що вказаного дня, близько 23 год., прийшов до обумовленого місця зустрічі з метою вирішення питання про повернення йому ОСОБА_2 боргу. Однак, зустрівшись з обвинуваченим біля 1-го під?їзду будинку АДРЕСА_1, встиг лише привітатися з ним. Після цього ОСОБА_2 несподівано, нічого не кажучи, наніс йому ударом кулаком в обличчя, потім ударив по голові і кинув на землю. Що було далі - не пам?ятає, оскільки втратив свідомість.

Своїми діями обвинувачений заподіяв йому перелом ребра, розбив губу вибив два зуби.

Категорично ствердив, що ніякої монтіровки з собою на зустріч не приносив, і що нічим на обвинуваченого не замахувався.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується також:

- протоколом прийняття слідчим 02.02.2013 року о 01 год. 40 хв. заяви потерпілого ОСОБА_1 про побитя останнього 01.02.2013 року, близько 23 год., ОСОБА_2 біля АДРЕСА_1 /а.с. 26-27/

- висновком судово-медичної експертизи № 67/д від 08.04.2013 року, який свідчить про те, що врезультаті побиття ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження у виді рани на нижній губі та ушкодження двох зубів на верхній щелепі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, і перелому 7-го ребра зліва, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; /а.с. 30/

- випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1, з якої вбачається, що потерпілий перебував на стаціонарному лікувані з приводу заподіяних йому обвинуваченим тілесних ушкоджень; /а.с. 32/

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2013 року з участю потерпілого ОСОБА_1, під час якого останній детально розповів про обставини його побиття ОСОБА_2, показав яким чином обвинувачений наносив йому удари і яким чином останній кинув його замлю, а також фототаблицею до вазаного протоколу; /а.с. 35-38, 39-44/

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2013 року з участю ОСОБА_2, під час якого обвинувачений також розповів про обставини події, що мала місце 01.02.2013 року, і показав яким чином він наніс потерпілому удар кулаком в обличчя та яким чином кинув останнього на землю, а також фототаблицею до вказаного протоколу; /а.с. 45-48, 49-53/

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 110/д від 24.04.2013 року, який свідчить про те, що виявлені на тілі ОСОБА_1 тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами і могли виникнути від ударів ними (руками, ногами чи іншими предметами), що мали місце дві точки прикладення сили, і що не виключається можливість виникнення виявлених на тілі потерпілого тілесних ушкоджень за обставин, вказаних потерпілим та ОСОБА_2, а також за обставин, вказаних у протоколах слідчих експериментів. /а.с. 56/

Таким чином суд, дослідивши зібрані у провадженні докази, належним чином їх проаналізувавши та оцінивши, дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні в повному обсязі висунутого обвинувачення, і що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодждення, яке не є небезпечним для життяі не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я потерпілого.

До доводів обвинуваченого ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1, нібито, першим замахнувся на нього принесеною з собою металевою монтіровкою, і що вказаною монтіровкою потерпілий, начебто, наніс йому після того, як він його кинув на землю, удар по ногах, суд ставиться критично, оскільки потерпілий ОСОБА_1 категорично ствердив, що ніякої монтіровки у нього не було, що нічим він на обвинуваченого не замахувався, і що ніяких ударів останньому він не наносив, а сам обвинувачений жодних доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав.

Зазначені доводи ОСОБА_2 суд вважає надуманими і розцінює їх, як обраний останнім, з метою полегшення відповідальності за скоєне, спосіб захисту.

Обираючи обвинуваченому покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, пом"якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу обвинуваченого.

ОСОБА_2 несудимий, у вчиненому розкаявся, в добровільному порядку частково відшкодував потерпілому завдані збитки.

Наведені обставини суд визнає такими, що пом"якшують відповідальність обвинуваченого.

За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується формально посередньо.

Обставин обтяжуючих відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства. А тому вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 122 ч. 1 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

В ході досудового слідства потерпілим ОСОБА_1 у даному провадженні заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 11 675 грн. 47 коп. врахунок відшкодування завданої йому шкоди: 1675 грн. 47 коп. - матеріальної, пов?язаної з витратами на лікування, і 10 000 грн. - моральної, пов?язаної з перенесеними ним внаслідок дій обвинуваченого фізичними та моральними стражданнями, нервовим стресом та вимушеною зміною способу та ритму життя, втратою роботи.

В ході судового розгляду даного провадження обвинувачений ОСОБА_2 матеріальну шкоду потерпілому відшкодував у добровавільному порядку, тому потерпілий відмовився від своїх позовних вимог у цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди моральної обвинувачений не визнав.

Проте суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки обставини події і її наслідки дають підстави вважати, що діями обвинуваченого потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, що виразилась у перенесених останнім фізичних та моральних стражданнях, нервовому стресі, вимушеній зміні способу та ритму життя, втраті роботи.

Зазначену потерпілим суму моральної шкоди суд вважає співмірною діям ОСОБА_2 та спричиненим потерпілому цими діями наслідкам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні

злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання за ст. 122 ч. 1 КК України у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, зобов?язавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу контролюючих органів, повідомляти вказані органи про зміну постійного місця проживання і регулярно з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 10 000 грн. врахунок відшкодування моральної шкоди.

Обрати ОСОБА_2, на період до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді особистого зобов?язання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 днів.

Суддя: В. В. Сливка