АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7098/14-к Номер провадження 11-кп/786/278/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 289 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора прокуратури Київського району м. Полтави на вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, студента ПТУ №4, на утриманні дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 26.03.2012 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 грн., 2)17.04.2012 року Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.296 КК України на 2 роки обмеження волі та на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 3) 16.05.2014 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 2 роки 1 місяць обмеження волі,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 16.05.2014 року, та за сукупністю вироків ОСОБА_8 остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 294 гривень 84 копійок.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

25.07.2014 року близько 01 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, повторно, намагався заволодіти мопедом марки "Альфа-мото" д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, що належить ОСОБА_9 , але не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий пересічними громадянами та переданий працівникам міліції. Довівши свої злочинні дії до кінця, ОСОБА_8 міг спричинити потерпілому ОСОБА_9 майнового збитку на суму 3707 грн.

На вирок суду прокурором у кримінальному провадженні подана апеляційна скарга, в якій він не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду від 06.02.2015 року скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважаючи призначене покарання надмірно м`яким, прокурор просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна. На підставі ст.ст. 71,72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 16.05.2014 року, та за сукупністю вироків ОСОБА_8 остаточно призначити 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.

Так, прокурор звертає увагу на те, що судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_8 вину у вчиненому не визнав та не розкаявся. Крім того, на час вчинення кримінальних правопорушень офіційно не займався будь-якою суспільно-корисною працею, що характеризує його з негативної сторони.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду від 06.02.2015 року, кваліфікувавши його дії за ч.1 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком 4 роки та додати штраф у розмірі 15000 грн.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що до незаконного заволодіння модемом він не причетний, оскільки перебував біля під`їзду будинку.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який не підтримав подану апеляційну скаргу прокурором та просив вирок суду залишити без змін, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію обвинуваченого та заперечували проти апеляції прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо недоведеності його вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Так, судом першої інстанції була надана належна оцінка всім добутим по справі доказам. При цьому, суд першої інстанції вірно поклав в основу вироку показання свідка ОСОБА_10 , який під час судового розгляду даного кримінального провадження пояснював, що 25.07.2014 року приблизно з 12 год. до 1 год. ночі він разом з свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підвозили останню додому за адресою: АДРЕСА_2 . Заїхавши у двір та під`їжджаючи до будинку побачили, що невідомий хлопець перебуває біля мопеда, який припаркований біля під`їзду та намагався, якимось металевим предметом завести мопед. При цьому кришка багажника була відкрита. Після побаченого ОСОБА_12 повідомила, що вищевказаний мопед належить її сусіду. Коли вони зупинилися, невідомий хлопець відійшов від мопеду та сів на лавочку, що стояла поряд. ОСОБА_10 разом з іншими свідками підійшли до того хлопця, та побачили що той був в стані сильного алкогольного сп`яніння, представився ОСОБА_13 та на запитання, що він тут робить зізнався, що намагався викрасти мопед. Вів себе агресивно, намагався вдарити, а тому його прийшлось затримати. Після чого ОСОБА_12 побігла до сусіда розповісти про дану подію. Разом з потерпілим викликами міліцію, яка забрала до райвідділу хлопця, який намагався заволодіти мопедом.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні дали аналогічні показання.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий дав показання про те, що коли він вийшов у двір, то побачив обвинуваченого, який сидів на лавці. Його мопед стояв на місці, але в ньому був відкритий багажник, замок багажника був зламаний. Біля мопеда лежала викрутка із комплекту інструментів, якою на його думку обвинувачений намагався зламати замок запалення та завести мопеда.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що свідки не могли бачити його, оскільки він біля мопеду не перебував, а виходив із під`їзду будинку, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки дане твердження обвинуваченого спростовується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є логічними і послідовними.
Крім того в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив, що під час проведення судово-психіатричної експертизи на нього будь якого тиску з боку працівників міліції не було, але в той же час не зміг пояснити, чому він розповів комісії лікарів про те, що він після вживання спиртних напоїв намагався завести та викрасти скутер чорного кольору за допомогою викрутки, але в подальшому був затриманий перехожими.
Крім зазначеного, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину підтверджується іншими зібраними по справі доказами, які обґрунтовано були враховані судом першої інстанції при винесенні вироку, а саме:
- протоколом про прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 30 липня 2014 року, з якого вбачається, що потерпілий повідомив про те, що невідома особа за адресою: АДРЕСА_2 намагалася викрасти належний йому мопед «Альфа Мото»;
- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 30.07.2014 року за адресою: АДРЕСА_2 виявлено мопед «Альфа Мото» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, що належить ОСОБА_9 з пошкодженнями замка запалення та замка сидіння;
- протоколом одночасного допиту свідка ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_8 від 30.10.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 розповів про обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину. Вказані показання свідок повністю підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції.
Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст. 65 КК України.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є судимим та вчинив злочин не відбувши покарання за попереднім вироком.
Як обставини, що обтяжують покарання суд врахував вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння. Пом`якшуючих обставин не встановлено.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, цілком обґрунтовано прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на невідповідність призначеного судом покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, належним чином дослідив усі обставини кримінального провадження, оцінив перевірені докази, та правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України та з урахуванням положень ст. 65 КК України призначив справедливе покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Тому, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що відсутні підстави для задоволення вимог зазначених в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора прокуратури Київського району м. Полтави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора прокуратури Київського району м. Полтави ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2015 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3