АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3070/14-к Номер провадження 11-кп/786/327/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2015 року.

У С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жема, Комі-Усть-Вимського району Російської Федерації, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.12.2000 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.81, ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 89, ч.2 ст.145, ст.42, 46-1 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 27.02.2002 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 142, ст. 43, ст. 44 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 11.01.2010 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.296 КК України на 1 рік обмеження волі, ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 02.03.2012 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

засуджено за ч.1 ст. 119 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за злочин проти життя та здоров`я.

Як зазначено у вироку суду, 06.05.2014 року, близько 03:00 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 знаходились в помешканні останнього за адресою: м. Полтава, вул.. Низова, 5-а, де вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка в ході якої ОСОБА_8 звинуватив ОСОБА_9 , в тому, що той розповів працівникам міліції про злочин, який ним було вчинено та за який його було засуджено. Таким чином, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_8 виникла особиста неприязнь до ОСОБА_9 та умисел на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень.
У послідуючому, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 взяв зі столу в кімнаті кухонного ножа, та наніс ним один удар в область стегна лівої ноги ОСОБА_9 , у результаті чого спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження в результаті чого настала смерть останнього. Причиною смерті ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи №518-а від 13.06.2014 року стала гостра крововтрата, що розвинулась в наслідок колото-різаної рани стегна з ушкодженням лівої стегнової артерії.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, покликаючись на незаконність вироку, доводить, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд невірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 119 КК України. Просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, з призначенням покарання дев`ять років позбавлення волі.
Свою апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 мали активний характер, були противоправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок у виді смерті. Надмірна сила удару, його раптовість свідчать про те що ОСОБА_8 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю,потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Отже мав не тільки умисел, а і можливість на спричинення потерпілому саме тяжких тілесних ушкоджень.
Окрім того, суд, призначаючи покарання ОСОБА_8 не у повній мірі врахував характер і ступень тяжкості скоєного ним злочину, наявність обтяжуючої покарання обставини, а також те, що обвинувачений характеризується негативно, ніде не працює, зловживає спиртними напоями.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу з мотивів наведених у ній, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, дослідивши докази на які посилався прокурор, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляцію прокурора частково задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом, відповідно до положень ст. 94 цього Кодексу, згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
За змістом ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

Вказаних вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався та не навів формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

При апеляційному розгляді даного кримінального провадження колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 06.05.2014 року, близько 03:00 год., під час перебування в помешканні за адресою: АДРЕСА_2 та раптово виниклої сварки між ним та потерпілим ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, схопив кухонний ніж та наніс ним один удар в область стегна лівої ноги потерпілого ОСОБА_9 , у результаті чого спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження в результаті чого настала смерть останнього. Причиною смерті потерпілого ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №518-а від 13.06.2014 року стала гостра крововтрата, що розвинулась в наслідок колото-різаної рани стегна з ушкодженням лівої стегнової артерії.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду дійшла такого висновку виходячи з наступного.
Факт заподіяння ОСОБА_8 06 травня 2014 року близько 03 год. по місцю проживання ОСОБА_12 за адресою АДРЕСА_2 , ножового поранення потерпілому ОСОБА_9 від якого настала смерть останнього, не оспорюється ніким з учасників судового розгляду та підтверджується доказами дослідженими в суді першої інстанції і докладно наведеними у вироку суду.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 підтвердили свої показання дані в суді першої інстанції та вказували, що дійсно всі вони перебували в будинку по АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла словесна сварка. Моменту нанесення удару ножем ОСОБА_8 потерпілому вони не бачили, але підтвердили наявність ножового поранення лівого стегна у потерпілого ОСОБА_9 .

Допитаний під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 показав, що дійсно 06.05.2014 року, близько 03:00 год., він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 знаходились в помешканні останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв, між ним та ОСОБА_9 виникла словесна сварка. Він не пам`ятає, як взяв ніж зі столу та наніс удар потерпілому у верхню частину ноги. На його думку удар був не сильний. Після цього, він намагався надати потерпілому першу медичну допомогу, але коли кров не зупинилась попросив викликати швидку. Наміру заподіювати тяжке тілесне ушкодження або спричиняти смерть потерпілому він не бажав.

Показання обвинуваченого щодо механізму і обставин спричинення тілесного ушкодження потерпілому не суперечать даним акту судово-медичного дослідження № 518 від 13 червня 2014 року та висновку експерта № 518а від 13 червня 2014 року (т. 1 а.с. 109-111, 112-113), згідно яких на трупі ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді колото різаної рани лівого стегна з ушкодженням лівої стегнової артерії, садна та синці обличчя.

Колото різана рана лівого стегна з ушкодженням лівої стегнової артерії утворилась незадовго до настання смерті від дії колюче ріжучого предмета,з достатньою силою прикладання для її утворення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення. Всі інші тілесні ушкодження належать до легких.
Смерть потерпілого настала від гострої крововтрати, що розвинулась внаслідок колото-різаної рани стегна з ушкодженням лівої стегнової артерії.
Вказані висновки в суді першої інстанції підтвердив і судово-медичний експерт ОСОБА_13 , який зазначив що стегнова артерія це велика судинна артерія, якій властива гостра, швидка крововтрата. Ушкодження стегнової артерії є небезпечним для життя людини в момент заподіяння. При такому ушкодженні настання смерті вимірюється хвилинами.
На думку колегії суддів, перекваліфіковуючи дії обвинуваченого з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України, як вбивство з необережності, суд першої інстанції припустився помилки.
При цьому судом першої інстанції не враховано те, що умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 діяння настає смерть потерпілого, причому особливістю цього є те, що присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний тяжкі тілесні ушкодження і похідний смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Колегія суддів вважає, що за встановлених обставин дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
При цьому, колегія суддів виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_8 умисно наносячи удар ножем в ліве стегно потерпілого повинен був усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачати його суспільно небезпечні наслідки, при цьому як він і зазначав, хоча і не бажав настання смерті, але повинен був свідомо припускати її настання, так як наносив удар ножем з достатньою силою прикладення, в анатомічній області якої, розташована велика кількість ковоносних судин, в тому числі і стегнова артерія.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції поверхово дослідив докази, що мають суттєве значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу обвинуваченого та правильної правової оцінки його дій, внаслідок чого помилково кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст.119 КК України, як вбивство з необережності, про що правомірно наголошується в апеляційній скарзі прокурора, оскільки така правова кваліфікація не підтверджена ні матеріалами кримінального провадження, ні фактичними даними, здобутими судом.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню з підстав необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та призначення більш суворого покарання.
При призначенні ОСОБА_8 покарання, колегія суддів з врахуванням положень ст.65 КК України, а також виходить із встановленої статтею 50 КК України його мети, спрямованої на виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує тяжкість вчиненого ним умисного злочину, що призвело до смерті людини, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, який намагався надати допомогу потерпілому, та коли це йому не вдалося, не тільки не дочекався приїзду швидкої допомоги, і не впевнившись в стані потерпілого ОСОБА_9 взагалі втік з місця події та переховувався від працівників міліції, особу ОСОБА_8 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності останній раз 02.03.2012 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 185 КК України, що свідчить про його свідоме небажання стати на шлях виправлення, характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, обставини, що пом`якшують покарання колегією суддів не встановлено, обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і з врахуванням наведеного, вважає, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді восьми років позбавлення волі.
В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження в цей же строк з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3