В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/538/15-к
09 липня 2015 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, працює без укладення трудових угод, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України;
ОСОБА_6 допустив ухилення від призову за мобілізацією.
Злочин було вчинено при наступних обставинах:
ОСОБА_6 у період часу з 21.05.1990 по 18.04.1992 року проходив строкову військову службу у Збройних силах, де отримав військову спеціальність «водій 3 класу». Після звільнення у запас з 05.05.1992 року перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 зі званням «старший сержант».
20.01.2015 року на території України, у відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Указу Президента України №607 "Про часткову мобілізацію", що затверджений Законом України від 22.07.2014 року «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»» оголошено часткову мобілізацію.
Військовозобов`язаного ОСОБА_6 , 03.0322015 року було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії на предмет придатності до військової служби.
03.02.2015 року ОСОБА_6 згідно протоколу №24 рішенням військово-лікарської комісії визнаний обмежено придатним до військової служби та того ж дня отримав повістку про необхідність прибуття до військового комісаріату на призовну дільницю Богородчанського району на 7 год.30 хв. з метою призову по мобілізації на особливий період до Збройних сил України і одночасно був попереджено про відповідальність за неявку у вказаний строк.
Однак ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним у зв`язку з оголошеною частковою мобілізацією та призовом на військову службу у Збройні Сили України і обмежено придатним до військової служби, не маючи, згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, будучи належно повідомленим про необхідність прибути у військовий комісаріат і про наслідки неявки за викликом, ухилився від призову за мобілізацією. Зокрема, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не прибув у вказаний у повістці час до місця призову, а натомість 07.02.2015 року виїхав на роботу до Російської Федерації.
В судовому засіданні підсудний за інкримінованим обвинуваченням свою вину визнав повністю. Пояснив, що дійсно на початку лютого 2015 року пройшов військово-лікарську комісію у об`єднаному ІНФОРМАЦІЯ_2 і був визнаний обмежено придатним до військової служби. Після проходження комісії отримав повістку про необхідність прибуття на призовну дільницю в Богородчанському районі на 10.02.2015 року. Однак, бажаючи владнати незавершені справи за місцем своєї роботи на території Російської Федерації, зокрема не отримавши розрахунку від роботодавця за попередні 6 місяців своєї роботи, і, маючи намір отримати необхідні кошти для забезпечення своєї сім`ї перед призовом до Збройних Сил України, виїхав до Росії для врегулювання цих майнових питань. Протиправність своїх дій усвідомлював, однак сподівався, що після повернення в Україну зможе виконати свій військовий обов`язок. Після направлення кримінального провадження до суду в квітні 2015 року добровільно з`явився до військового комісаріату для призову за мобілізацією, однак за направленням лікарської комісії військомату був скерований на стаціонарне лікування до хірургічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , де був прооперований з приводу пупкової грижі. Після цього двічі отримував відстрочку від призову за станом здоров`я, зокрема до 25.06.2015 року, а згодом до 25.07.2015 року. Крім того, в даний час отримав скерування на стаціонарне лікування до хірургічного відділу з приводу захворювання на геморой, яке було діагностовано в нього ще при першому проходженні військово-лікарської комісії. Тому на даний час, не ухиляючись від мобілізації, не може виконувати обов`язки військової служби у Збройних силах України. У вчиненому щиро розкаявся.
В ході судового розгляду обвинувачений та решта учасників судового провадження погодилися з тим, щоб не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які ніхто не заперечує.
Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи, які не досліджуються судом, в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ст.336 КК України, оскільки ОСОБА_6 допустив ухилення від призову за мобілізацією.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.
Призначаючи покарання за санкцією ст. 336 КК України, суд враховує той факт, що обвинувачений щиро розкаявся, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину. Також суд враховує той факт, що підсудний намагався довести зміну свого відношення до скоєного шляхом добровільного з`явленню до військового комісаріату для повторного проходження призивної комісії, однак через стан здоров`я не може на даний час бути призваним до Збройних Сил України. Вказані обставини в їх сукупності суд визнає такими, які дають підстави вважати, що вправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства і реального відбування призначеного у межах санкції ст. 336 КК України покарання. А тому при призначенні покарання слід застосувати ст.75 КК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України та призначити покарання у виді позбавленні волі строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя