АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

25 грудня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Мельничук Н.М. , суддів:
Фоміна Ю.В. та Шеніна П.О., з
участю: прокурора ВоронухиД.С.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляцією з доповненнями
засудженого ОСОБА_1. на вирок Житомирського районного суду від ЗО жовтня 2007
року,

встановив:

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця і мешканця с
Висока Піч

Житомирського
району, громадянина України, з середньою освітою, не

одруженого, не працюючого, судимого

22 листопада 2006 р. Житомирським районним судом
по ст.
15 ч.2, 185 ч.3, із

застосуванням ст.
ст. 75, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі із

випробуванням
із іспитовим строком на 2 роки, -

засуджено
за ст.
186 ч.3 КК України на 5 роки позбавлення волі.

Справа №
11-862/2007 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Башинський С. Ф.

Категорія ст.
186ч.3 КК України Суддя-доповідач
Фомін Ю.В.

Відповідно
до ст. 71 КК України ОСОБА_1 частково
приєднано невідбуте покарання за вироком Житомирського районного суду від 22
листопада 2006 року і остаточно визначено йому покарання за сукупністю вироків
5 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, уродженця і мешканця с Висока Піч
Житомирського району, громадянина
України, раніше не судимого , -

засуджено за
ст. 186 ч.3
КК України на
4 роки 6
місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, уродженця і мешканця с Висока Піч
Житомирського району, учня 9-го класу
Високопічської ЗОШ № 1, раніше не
судимого, -

засуджено за
ч.3 ст.
186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно
до ст.
ст. 75, 76,
104 КК України ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного
покарання із випробуванням, з іспитовим
строком 2 роки, кожному, зобов'язавши їх періодично реєструватись в
органі кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну місця
проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід до
вступу вироку в
законну силу залишений попередній
:

·
ОСОБА_1 - взяття під варту;

· ОСОБА_2
і ОСОБА_3 - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Згідно з
вироком, ОСОБА_4 маючи непогашену
судимість за крадіжку чужого майна, за
попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_2 повторно вчинив відкрите викрадення
чужого майна, поєднане із проникненням у
житло, а ОСОБА_2 в свою чергу за
попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_3 повторно вчинив аналогічний злочин.

Злочини
вчинено при наступних обставинах.: 7 липня 2007 року об 11 годині ОСОБА_1 і ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, з метою відкритого викрадення чужого майна
прийшли до квартири АДРЕСА_1, де ОСОБА_3
ногою вибив вхідні двері і разом із ОСОБА_2 проникли в квартиру.

Далі засуджені, застосовуючи фізичне
насильство, що не є небезпечним для
життя і здоров'я потерпілих, підбігли до
сплячих мешканців цієї квартири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і накривши їх обличчя
одіялами, спільно нанесли їм чисельні
удари руками в область тулуба,
заподіявши їм фізичного болю,
подолавши при цьому їх волю до опору. Після цього ОСОБА_1разом із
ОСОБА_2 відкрито викрали майно ОСОБА_7 на загальну суму 575 грн. 70 коп..

Продовжуючи
свої злочинні дії, ОСОБА_2 в цей же день о 18
годині, за попередньою змовою із
неповнолітнім ОСОБА_3, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, шляхом
вільного доступу проникли в цю ж квартиру,
де погрожуючи ОСОБА_6 і ОСОБА_5 застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для їх життя та
здоров'я, відкрито викрали майно ОСОБА_5
на загальну суму 1082 грн. 50 коп..

В
апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_1,
ставить питання про пом'якшення йому покарання, застосування
ст. 69 КК України і призначення
йому покарання не пов'язаного з позбавленням волі, посилаючись на те, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв у розкритті злочину, відшкодував потерпілому завдану матеріальну
шкоду. Вказує на те, що він не втягував
неповнолітнього ОСОБА_2 в злочинну діяльність,
ніякої попередньої змови з ним не було,
на досудовому слідстві працівники міліції застосовували до нього
незаконні методи.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про
залишення вироку без зміни, думку
засудженого ОСОБА_1., який підтримав
апеляцію, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи в межах
апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляція з доповненнями задоволенню не підлягає.

Вина засудженого
ОСОБА_1. у вчиненні повторно

з

відкритого викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілих - доведена дослідженими в ході судового слідства та викладеними у
вироку доказами.

Дії
засудженого ОСОБА_1. за ст. 186 ч.3 КК України кваліфіковано правильно.

При визначенні покарання суд,
відповідно до правил ст. 65 КК України, правильно врахував характер і ступінь
суспільної небезпечності вчиненого злочину,
який є злочином середньої тяжкості,
дані про особу засудженого,
вчинення засудженим ОСОБА_1 злочину в стані алкогольного сп'яніння, як обтяжуючу покарання обставину та
пом'якшуючі обставини: щире каяття,
сприяння в розкритті злочину,
відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Судом
першої інстанції вірно призначено покарання засудженому ОСОБА_1 за
правилами ст. 71 КК України.

Враховуючи
наведене, апеляційний суд вважає, що обране засудженому ОСОБА_1 покарання
відповідає вчиненому і даним про його особу,
воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів, оскільки він не зробив
належних висновків і вчинив новий злочин,
маючи непогашену судимість.

Засудженому
ОСОБА_1 не пред'являлось обвинувачення у втягненні неповнолітнього ОСОБА_2 у
злочинну діяльність, а постановою від 26
вересня 2007 року щодо нього відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст.
304 КК України (т. 1, а.с. 376). Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні засуджені ОСОБА_1
та ОСОБА_2 вину визнали повністю, не
оспорювали попередню змову на вчинення злочину,
а з їх показів випливає, що такий
умисел у них виник у обох до початку його вчинення. Тому не має підстав
виключити вказівку кваліфікуючу обставину. Що стосується посилання в апеляції
на застосування працівниками міліції незаконних методів ведення слідства, то апеляційний суд його відхиляє, оскільки воно не конкретно, без наведення відповідних доказів, в матеріалах справи такі дані відсутні, засуджений ОСОБА_1 до розгляду справи в
апеляційному порядку, тобто на
досудовому слідстві та в засіданні суду першої інстанції не звертався з цього
приводу з

4

заявами та клопотаннями, не позбавлений можливості звернутися з цього
приводу до органів прокуратури.

Таким
чином доводи апеляції не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстав для скасування чи зміни вироку
суду першої інстанції щодо ОСОБА_1. немає.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію
з доповненнями засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду від 30
жовтня 2007року щодо нього, -без зміни.