Справа №1-703/10
Номер статистичного звіту - 19
Код суду - 0707
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Фазикош О.В.,

при секретарі Смужаниця А.О.,

з участю прокурора Диковець М.М.,

захисника ОСОБА_1,

перекладач^ ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево кримінальну справу

про обвинувачення:

ОСОБА_3 Юлієвича, 24 грудня 1983 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, Берегівського

району, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2,

ЗО, Берегівського району, угорця по-національності,

з середньою освітою, не одруженого, раніше не

судимого,

за ч. 2 ст. 185 КК України,'

ОСОБА_4, 18 листопада 1986

року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3,

Берегівського району, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4,

вул. Петефі, 74, Берегівського району, угореця

по-національності, громадянина України з

середньою освітою, тимчасово не працюючого,

одруженого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2010 року, на відстані 50 м від перехрестя вулиць Шом і Запсонь, в напрямку с.

Косонь, Берегівського району, були зупинені дві підводи якими керували ОСОБА_3

Юлієвич ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканець с. Косино, вулиця А. Яноша, 30, та ОСОБА_4

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканець с. Косино, вулиця Петефі, 74,

які діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою, викрали з території

«Мукачівського ЛГ» лісового масиву, що розташований в урочищі «Рафайлово» Мукачівського

району круглу деревину породи «ДУБ» в кількості 3 кубометра, діаметром від 30 до 40 см.

довжиною 1 м, яку в подальшому перевозили без відповідних на те документів за місцем свого

проживання. Згідно довідки, наданої Мукачівським лісовим господарством, відпускна ціна 1

кубометра дров паливних становить 130 гривень, загалом сума викрадених дерев породи «Дуб»

становить 390 гривень, чим на вказану суму, була завдана матеріальна шкода «Мукачівському

ЛГ».

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 Юлієвич та ОСОБА_4

ОСОБА_5 скоїли злочин передбачений ст. 185 ч.2 КК України ( крадіжка) - по кваліфікуючим

ознакам, як таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою.

Підсудний ОСОБА_3 Юлієвич свою вину у скоєному визнав повністю, щиро

розкаявся та показав, що він народився в селі с.Косонь, Берегівського району. На даний час

проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, разом із батьками, тимчасово

ніде не працює. Психічними захворюваннями не хворів, на обліку у психіатра, психотерапевта

та нарколога Берегівської ЦРЛ не перебуває. Так, в середині червня, 2010 року, на його номер

телефону подзвонив лісник на ім'я Руслан, який працює на території Рафайлово,

Мукачівського лісництва, запитав чи не потрібні йому дрова. Він відповів, що зараз не потрібно,

але в подальшому він би купив у нього декілька кубометрів. Після цієї розмови до нього додому

приїхав Руслан, і вони домовились, що він продасть йому дерево на дрова, в кількості, 10

кубометрів. Після цієї домовленості в присутності його матері ОСОБА_6 та сестри

ОСОБА_7, він вручив Руслану 300 (триста) гривень, як завдаток за 10 кубометрів дров. приїхав Руслан, і вони домовились, що він продасть йому дерево на дрова, в кількості, 10

кубометрів. Після цієї домовленості в присутності його матері ОСОБА_6 та сестри

ОСОБА_7, він вручив Руслану 300 (триста) гривень, як завдаток за 10 кубометрів дров.

В подальшому, він разом з іншим мешканцем села Косонь, громадянином ОСОБА_4

Іштваном, який як йому відомо також домовився з Русланом про вивіз лісу з території

Мукачівського лісництва, поїхали в с. Рафайлово. Перед тим він подзвонив Руслану на

мобільний телефон і повідомив його про те, що їде в ліс по дрова, на що останній дав свою

згоду. Того ж дня, ввечері, він, разом з ОСОБА_4, заїхали на повозках в ліс, що розташований

поблизу села Рафайлово, під'їхали до місця де здійснювалася рубка лісу і з повалених раніше

дерев вибрали декілька, які порізали власними бензопилами на куски, приблизно метрової

довжини. Загрузили дерево на повозки та поїхали з лісу. 15.07.2010 року, вранці він з ОСОБА_4

Іштваном, знову поїхали з кінними повозками в с. Рафайлово в ліс, де вже раніше вони брали

дрова, але без відома лісника Руслана, використовуючи бензопилу ОСОБА_4, вони

порізали декілька повалених стовбурів дерев, погрузили їх на дві повозки і поїхали в напрямку

с. Косино, вибираючи другорядні та польові дороги. На дорозі між селами Косино - Шом, їх

зупинили працівники міліції для перевірки документів, після чого він зателефонував ліснику

Руслану і повідомив його про даний факт. Доповнив, що Руслан не був присутній при виборі та

транспортуванні деревини з лісу, дерева для розпилу ми вибирали самі, безпосередньо на місці

проведення рубки в лісі, поблизу села Рафайлово, і ніяких документів для дозволу на вивіз з

лісу деревини Руслан йому не давав. Більше по даному факту нічого доповнити не може.

У вчиненому він щиросердечно розкаюється і обіцяє, що більше такого ніколи не

повториться. Свою вину визнає повністю і просить суд його суворо не карати.

Підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнав повністю, щиро

розкаявся та показав, що він народився в селі Косонь, Берегівського району. На даний час

проживає в с. Косонь, >по вул. Петефі, 74, Берегівського району, разом зі своєю сім'єю,

тимчасово ніде не працює. На вихованні має малолітнього сина. Психічними захворюваннями

не хворів, на обліку у психіатра, психотерапевта та нарколога Берегівської ЦРЛ не перебуває.

Так, він в своєму користуванні маю повозку та двох коней з якими періодично їздить до лісу по

дрова. Ці дрова інколи йому дозволяє брати лісник на ім'я Руслан, який працює в лісі поблизу с.

Рафайлово . Так, на початку липня 2010 року, Руслан дозволив йому взяти з лісу одну повозку

дров. Крім того, 14.07.2010 року, йому зателефонував ОСОБА_3, і запитав чи не потрібно

йому дрова. Юлій сказав, що ще місяць тому заплатив ліснику Руслану гроші і тепер хоче

вивезти з лісу дрова, він догодився, і 15.07.2010 року, вони з ОСОБА_3, кожний на власній повозці,

поїхали в ліс, що розташований поблизу с. Рафайлово. Там, на місці раніше проведеної рубки

дерев, вони, без дозволу лісника Руслана вибрали два стовбури поваленого дерева породи

«дуб», які розпилили бензопилою на шматки, близько по одному метру завдовжки, погрузили на

дві повозки розпилені шматки і поїхали з лісу. При всіх цих діях, вони на місці порубки

знаходились самі, і ніхто з представників лісгоспу до нас не підходив. Свою частину дров, він

мав намір завезти до себе додому.

У вчиненому він щиросердечно розкаюється і обіцяє, що більше такого ніколи не

повториться. Свою вину визнає повністю і просить суд його суворо не карати.

Суд допитавши підсудних та дослідивши інші докази по справі вважає, що винність

підсудних підтверджуються дослідженими доказами по справі, що в своїй сукупності

узгоджуються між собою.

Крім показів підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 даними в судовому засіданні, їх

вина підтверджується, також іншими матеріалами зібраними по справі:

>оглядом місця події та фото таблицею до нього (а.с. 7-11)

>постановою про проведення виїмки (а.с. 55)

>протоколом виїмки (а.с. 56)

^ постановою про прилучення речових доказів (а.с. 57)

>довідкою про вартість паливних дров (а.с. 35)

>протоколами відтворення обстановки та обставин події та фото таблицею до нього (а.с.

109-1 12, 122-125)

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину

передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років

обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити підсудного від відбування покарання з

випробуванням строком на 2 роки та застосувати до нього п.2, 3 ст. 76 КК України, а також

просив визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК

України та призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК

України звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та

застосувати до нього п.2, 3 ст. 76 КК України.

Захисник підсудного ОСОБА_1. просив суворо не карати та помякшити покарання

підсудним.

На підставі наведеного суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_4, як таємне викрадення

чужого майна, за попередньою змовою групою осіб тобто скоїв злочин, передбачений ст. 185

ч.2 КК України, а дії підсудного ОСОБА_3, як таємне викрадення чужого майна, за

попередньою змовою групою осіб тобто скоїв злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України.

До пом'якшуючих вину обставин суд враховує, що підсудні повністю визнали вину, щиро

розкаялися, активно сприяли розкриттю злочину.

Обтяжуючі покарання обставини - не встановлено.

На обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Врахов/точи. що підсудні щиро розкаялися, зробили переоцінку своєї поведінки, мають

постійне місце проживання, активно сприяли розкриттю злочину, по місцю проживання

характеризуються позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягались, завдані

матеріальні збитки в сумі 390,00 гривень відшкодовано, суд вважає, що зазначені обставини,

істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та приходить до переконання про

можливість виправлення>5та перевиховання підсудного без відбування покарання, звільнивши

його від відбування основного покарання з випробуванням - відповідно до положень ст.75 КК

України із застосуванням ст.76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде

необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 Юлієвича, ІНФОРМАЦІЯ_8, визнати винним у скоєнні

злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження

волі строком на один рік і шість місяців.

На підставі ст. 75ЛСК України - звільнити засудженого ОСОБА_3 Юлієвича від

відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 Юлієвича

обов'язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи

або навчання.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, визнати винним

у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді

обмеження волі строком на один рік і шість місяців.

На підставі ст. 75 І?К України звільнити засудженого ОСОБА_4 від

відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4

обов'язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи

або навчання.

Речові докази: підвода №1 - повернути ОСОБА_3 Юлієвичу, підвода №2 із

молотком, домкратом, ручною бензопилою, металевою пластиною із зав'язкою - повернути

ОСОБА_4, 3 (три) кбм деревини породи «Дуб» - повернути державному

підприємству «Мукачівське лісове господарство».

Запобіжний захід ^засудженому ОСОБА_3 Юлієвичу, підписку про невиїзд, до

набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4, підписку про невиїзд, до

набрання вироком законної сили залишити без змін.

Апеляція на вирок може бути подана протягом п'ятнадцяти діб з моменту його

проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний

суд.

Суддя Мукачівського

міськрайнного суду ОСОБА_8