Справа №11-48/07 Категорія: ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.3,395 КК України
Головуючий у І інстанції Восковська О.А. Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 30 січня 2007 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого -
судді Фідрі О.М., суддів Хомицького A.M., Опейди В.О., за
участю прокурора Артиша Я.Д., засудженогоОСОБА_1розглянула у відкритому
судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_1та ОСОБА_2 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 16 листопада 2006 року, яким, -

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженець та житель АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з
неповною середньою освітою, не працюючий, не
одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз 09.11.2004 року Ковельським міськрайонним судом за ст. 185 ч.І КК України на 2 роки позбавлення волі; 11.11.2005 року постановою Миколаївського районного суду
Львівської області звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання
становить 10 місяців 18 днів,

засуджений за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст. 186 ч.З КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, засудженому ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково
приєднано невідбуту частину покарання за
вироком Ковельського міськрайонного суду від 09.11.2004 року та остаточно визначено до відбування - 5 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженець АДРЕСА_2
Іваничівського району Волинської області, зареєстрований за адресоюАДРЕСА_3, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не
працюючий, не одружений, раніше неодноразово
судимий, останній раз 05.05.2004 року Ковельським міськрайонним судом за ст. 309 4.2 КК України на 2 роки позбавлення
волі, звільнений з місць позбавлення волі 07.03.2006 року після відбуття
покарання,

засуджений за ст. 185 ч.З КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, за ст.395 КК України на 6 місяців арешту.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено
засудженому ОСОБА_2 до відбування -
3 роки 6 місяців
позбавлення волі.

Вироком вирішено долю речових
доказів.

Стягнуто
зОСОБА_1та ОСОБА_2 на користь потерпілогоОСОБА_31700 гривень майнової шкоди солідарно.

Стягнуто зОСОБА_1на користь потерпілої ОСОБА_41000 гривень майнової шкоди.

2

Розглядаючи
справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2визнані винними у тому, що на початку
червня 2006 року, за
попередньою змовою, з метою незаконного заволодіння чужим майном проникли в
квартируОСОБА_3 розташовану у АДРЕСА_4,
звідки таємно викрали гроші в сумі 1700
гривень, чим заподіяли потерпілому майнову шкоду.

Крім того, 06.07.2006 року, близько 13 години, ОСОБА_1
з метою незаконного заволодіння чужим майном, проник у квартируОСОБА_4
розташовану уАДРЕСА_5, звідки
повторно таємно викрав фотоапарат «Мінолта» вартістю 1000 гривень, а також
повторно відкрито викрав мішок цукру вартістю 107 гривень 05 копійок, чим
заподіяв потерпілій майнову шкоду.

Крім того,ОСОБА_2, звільнившись 07.03.2006 року з місць позбавлення волі, з
Миколаївської ВК №50 Львівської області і, будучи ознайомленим з
обмеженнями, встановленими щодо нього постановою Миколаївського районного суду
Львівської області від 01.03.2006
року про встановлення адміністративного нагляду, порушив правила
адміністративного нагляду, а саме: під час неодноразових перевірок за місцем реєстрації вАДРЕСА_3, ОСОБА_2був відсутній, а з 18.04.2006 року за вказаною адресою не проживав. Ковельський МРВ УМВС України
у Волинській області про зміну місця проживання ОСОБА_2не повідомив.

У поданій на
вирок апеляції засуджений ОСОБА_1 покликається на відхилене судом клопотання
про перекваліфікацію його дій з ст. 185
ч.З на 190 КК
України, неналежну оцінку вартості викраденого у потерпілої ОСОБА_4фотоапарата
та, крім того, на неврахування судом стану його здоров'я. А тому просить
пом'якшити покарання, призначене судом першої інстанції.

У поданій на вирок апеляції засудженийОСОБА_2, не оспорюючи доведеність вини та
кваліфікацію його дій, просить зважити на його добровільне з'явлення із
зізнанням, щире каяття, звільнення від наркозалежності і просить пом'якшити
покарання.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку, доводи апеляцій засуджених, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який підтримав апеляцію з викладених у ній підстав, думку прокурора
про залишення вироку щодоОСОБА_1та ОСОБА_2,
без зміни, перевіривши за матеріалами кримінальної справи доводи апеляцій,
колегія суддів судової палати прийшла до висновку, що апеляції
засуджених слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду
про доведеність виниОСОБА_1у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з
проникненням у житло та у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з
проникненням у житло, а також, про доведеність вини ОСОБА_2 у таємному
викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло та у самовільному
залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду,
відповідають фактичним обставинам справи, обґрунтовані зібраними у справі,
всебічно дослідженими та правильно оціненими судом доказами у їх сукупності.

Як ствердила
потерпілаОСОБА_4, фотоапарат придбано нею за кордоном за 500 доларів США. На день викрадення
він оцінений потерпілою у 1000
грн. Фотоапарат ОСОБА_1 не повернув потерпілій. Підстав для сумніву в
об'єктивності показань потерпілої ОСОБА_4немає. А тому суд обґрунтовано вказав
вартість викраденого ОСОБА_1 фотоапарата.

Обґрунтовуючи
винністьОСОБА_1у вчиненні злочину за ст. 186
ч.З КК України, суд послався у вироку на детальні та послідовні показання
потерпілоїОСОБА_4 свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6., якими спростовуються доводи
засудженогоОСОБА_1про вчинення ним шахрайства. Зокрема, свідок ОСОБА_5
показала, що незнайомий чоловік під приводом попити води зайшов у квартиру,
звідки у її присутності виніс з квартири цукор.

3

Крім того,
винаОСОБА_1у скоєнні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК
України, підтверджена й іншими зібраними у справі доказами: протоколом
вилучення мішка цукру у ОСОБА_6. (а.с.29), протоколом огляду речових доказів
(а.с.73), протоколом відтворення обстановки та обставин події (ах. 109) та ін.

Обов'язковою
ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна. У справі
встановлено, що ОСОБА_1 ніхто цукор не передавав добровільно.

За вказаних
обставин доводиОСОБА_1про вчинення ним шахрайства, а не грабежу, поєднаного з
проникненням у житло, є безпідставними.

Кваліфікація дійОСОБА_1за ст.ст.185 ч.3, 186 ч.З КК України є
вірною.

Доведеність вини
та кваліфікація злочинних дій ОСОБА_2 за ст.395 КК України теж є правильною.

При призначенні
покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд врахував характер і ступінь суспільної
небезпечності скоєних ними злочинів, обтяжуючі та пом'якшуючі покарання
обставини, конкретні обставини справи і призначив покарання, необхідне і
достатнє для виправлення винних та попередження нових злочинів.

До пом'якшуючих
покарання ОСОБА_1 обставин суд відніс щире каяття у скоєному, ОСОБА_2 - з'явлення із
зізнанням, повне визнання вини та щире каяття.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2вчинили
злочин щодо особи похилого віку, що обґрунтовано визнано судом обтяжуючою
покарання обставиною. Крім того, уОСОБА_1має місце рецидив.

Судом враховано і дані про особу засуджених, які посередньо
характеризуються за місцем проживання.

Як роз'яснено у
п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику
призначення судами кримінального покарання», якщо якась із обставин, наведених
у ст. ст. 66 ч.1, 67 ч.1 КК України,
передбачена в статті Особливої частини цього кодексу як ознака злочину, що
впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз
ураховувати її як пом'якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

А згідно п.32
постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992
року №12 «Про
судову практику в справах про корисливі злочини», якщо винна особа вчинила
крадіжку, грабіж, розбій, шахрайство чи вимагательство і в її діях є декілька
кваліфікуючих ознак, передбачених різними частинами тієї чи іншої статті,
вчинене належить кваліфікувати за тією частиною, яка передбачає більш суворе
покарання. При цьому всі кваліфікуючі ознаки повинні бути вказані у постанові
про притягнення як обвинуваченого, обвинувальному висновку і в мотивувальній
частині вироку, що і дотримано у справі.

Однак суд, всупереч
зазначеним роз'ясненням, ще раз врахував як обтяжуючу обставину обом засудженим
вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_1 - повторність,
хоча вказані обставини є кваліфікуючими ознаками вчинених засудженими злочинів.

А тому з вироку слід виключити ці обтяжуючі обставини.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2раніше неодноразово засуджувалися за вчинення злочинів, однак належних
висновків не зробили і знову вчинили злочини, що свідчить про
відсутність у них бажання стати на шлях виправлення.

Обидва засуджені
перебувають на диспансерному обліку з приводу опійної наркоманії, причому
ОСОБА_1 потребує примусового протинаркоманійного лікування.

Крім того, судом
враховано і ту обставину, що ОСОБА_1 були вчинені злочини до повного відбуття
ним покарання за попередній злочин.

Дані про те, що
стан здоров'я засудженогоОСОБА_1унеможливлює відбування ним призначеного судом
покарання, відсутні.

4

За таких обставин суд вірно дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення і перевихованняОСОБА_1та ОСОБА_2 без ізоляції
від суспільства, обравши щодо них покарання в межах
санкцій статей закону, за якими їх засуджено.

Підстав для пом'якшення покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 колегія
суддів не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду від 16 листопада 2006 року щодо них
без зміни.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обтяжуючі покарання обставини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - вчинення злочину групою осіб, ОСОБА_1 - повторність.