В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2013 Справа №607/15914/13-к Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого
судді Ломакіна В.Є.

за участю
секретаря Репетівської В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, в м. Тернополі
кримінальне провадження № 0002839 за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Тейсарів Жидачівського району
Львівської області, громадянина
України, з вищою освітою, одруженого, на
утриманні має сина, ІНФОРМАЦІЯ_4,
працюючого в Тернопільскьому
національному економічному
університеті на посаді доцента кафедри
податків та фіскальної політики,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
369-2 КК України, за участю сторін
кримінального провадження: прокурора
Гульовської О.Г., обвинуваченого ОСОБА_1
та його захисника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_1 будучи
доцентом кафедри податків та
фіскальної політики Тернопільського
національного економічного
університету, переслідуючи корисливі
мотиви, діючи умисно з метою отримання
неправомірної вигоди за вплив на
прийняття рішення особою,
уповноваженою на, виконання функцій
держави одержав неправомірну вигоду за
наступних обставин.

В середині липня 2013 року, ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_6 (анкетні дані змінено)
звернувся до доцента кафедри податків
та фіскальної політики
Тернопільського національного
економічного університету ОСОБА_1 з
питань вступу на третій курс державної
заочної форми навчання економічного
факультету Тернопільського
національного економічного
університету. Під час розмови ОСОБА_1 з
ОСОБА_3 (анкетні дані змінено) у нього
виник злочинний намір спрямований на
одержання неправомірної вигоди за
пришвидшення та неповернення
документів приймальною комісією, та
вплив на членів екзаменаційної комісії
з метою успішної здачі усної
співбесіди необхідної для вступу на
третій курс державної заочної форми
навчання економічного факультету
Тернопільського національного
економічного університету. Реалізуючи
свій злочинний намір ОСОБА_1 22 липня 2013
року повідомив ОСОБА_3 (анкетні дані
змінено), що він посприяє у
пришвидшенні та неповерненні
документів приймальною комісією та
вплине на членів екзаменаційної
комісії з метою успішної здачі усної
співбесіди необхідної для вступу на
третій курс державної заочної форми
навчання економічного факультету
Тернопільського національного
економічного університету. Окрім цього
повідомив, що за вказані дії він
повинен передати йому 1100 доларів США
неправомірної вигоди. ОСОБА_3 (анкетні
дані змінено) вважаючи, що невиконання
злочинної пропозиції ОСОБА_1 може
призвести до настання шкідливих
наслідків для його прав та законних
інтересів, а саме не зарахування на
навчання, погодився на злочинну
пропозицію ОСОБА_1 щодо дачі йому
неправомірної вигоди в сумі 1100 доларів
США.

Доводячи свій злочинний намір до кінця
24 липня 2013 року близько 11 год. 00 хв.,
ОСОБА_1 одержав від ОСОБА_3 (анкетні дані
змінено) неправомірну вигоду в сумі 1100
доларів США, що згідно з курсом НБУ
становить 8792,30 грн., за пришвидшення та
неповернення документів приймальною
комісією та вплив на членів
екзаменаційної комісії з метою
успішної здачі усної співбесіди
необхідної для вступу на третій курс
державної заочної форми навчання
економічного факультету
Тернопільського національного
економічного університету.

Вказані дії ОСОБА_1 органами досудового
розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.
369-2 КК України, тобто одержання
неправомірної вигоди за вплив на
прийняття рішення особою,
уповноваженою на виконання функцій
держави.

30 серпня 2013 року між прокурором
прокуратури м. Тернополя Вікаруком Ю.Ю.
та обвинуваченим ОСОБА_1 в присутності
захисника ОСОБА_2 в порядку,
передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК
України, укладено угоду про визнання
винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та
обвинувачений дійшли згоди, щодо
формулювання підозри, всіх істотних
для даного кримінального провадження
обставин та правової кваліфікації дій
обвинуваченого ОСОБА_1 за ч.2 ст. 369-2 КК
України. Обвинувачений ОСОБА_1 у
повному обсязі сформульованої підозри,
беззастережно визнав свою винуватість
у вчинені даного кримінального
правопорушення. Також, сторонами угоди
визначено узгоджене ними покарання,
яке ОСОБА_1 повинен понести за вчинене
кримінальне правопорушення, а саме у
виді штрафу в розмірі 750
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 12750 гривень, та
отримана згода обвинуваченого на його
призначення. В угоді передбачені
наслідки її укладення, затвердження та
невиконання, які роз'ясненні
обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК
України, питання про можливість
затвердження даної угоди про визнання
винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК
України, у кримінальному провадженні
щодо кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам, може бути укладена угода між
прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим про визнання
винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважає,
що при укладенні даної угоди
дотриманні вимоги і правила КПК
України та КК України, просить дану
угоду затвердити і призначити
обвинуваченому узгоджену в угоді міру
покарання та інші передбачені угодою
заходи.

Захисник ОСОБА_2 та обвинувачений
ОСОБА_1 в судовому засіданні також
просять вказану з прокурором угоду
затвердити і призначити узгоджену в
ній міру покарання та інші передбачені
угодою заходи, при цьому обвинувачений
ОСОБА_1 беззастережно визнав себе
винуватим у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
369-2 КК України, в обсязі підозри, дав
згоду на застосування узгодженого виду
та розміру покарання, а також інших
заходів у разі затвердження угоди,
заявивши, що здатен реально виконати
взяті на себе відповідно до угоди
зобов'язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_1
беззастережно визнав себе винуватим,
згідно із ст. 12 КК України є злочином
середньої тяжкості, від якого
потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування
сторін кримінального провадження,
переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді. При цьому, судом
з'ясовано, що ОСОБА_1 повністю
усвідомлює зміст укладеної з
прокурором угоди про визнання
винуватості, характер обвинувачення,
щодо якого визнає себе винуватим,
цілком розуміє свої права, визначені п.
1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки
укладення, затвердження даної угоди,
передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та
наслідки її невиконання, передбачені
ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови
угоди про визнання винуватості між
прокурором прокуратури м.Тернополя
Вікаруком Ю.Ю. та обвинуваченим ОСОБА_1,
відповідають вимогам КПК України та КК
України, суд, враховуючи заслухані
доводи сторін кримінального
провадження, дійшов висновку про
наявність всіх правових підстав для
затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним
в підготовчому судовому засіданні те,
що ОСОБА_1 одержав неправомірну вигоду
за вплив на прийняття рішення особою,
уповноваженою на виконання функцій
держави, а тому його дії кваліфіковані
вірно за ч. 2 ст. 369-2 КК України, за якою
належить призначити йому узгоджену
сторонами угоди про визнання
винуватості, міру покарання.

Також, суд вважає, що запобіжний захід у
виді застави, обраний обвинуваченому
ОСОБА_1 Тернопільським міськрайонним
судом Тернопільської області на
підставі ухвали слідчого судді від 02
серпня 2013 року в розмірі 90000 (дев'яносто
тисяч) гривень - припинити, після
набрання вироком законної сили.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6
(ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий 09 жовтня 1997 року Бережанським
РВ УМВС України в Тернопільській
області) заставу в розмірі 90000
(дев'яносто тисяч) гривень, внесену на
депозитний рахунок Тернопільського
Управління Державної судової
адміністрації України у
Тернопільській області (рахунок
0474, МФО 838012), згідно квитанції
№10394.57.1 від 05 серпня 2013 року А-Банк,
після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити у кримінальному
провадженні № 0002839 угоду про
визнання винуватості від 30 серпня 2013
року між прокурором прокуратури м.
Тернополя Вікаруком Ю.Ю. та
обвинуваченим ОСОБА_1

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, та
призначити йому узгоджене сторонами
угоди про визнання винуватості від 30
серпня 2013 року покарання у виді штрафу
в розмірі семисот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 12750 (дванадцять
тисяч сімсот п'ятдесят) гривень.

Запобіжний захід у виді застави,
обраний обвинуваченому ОСОБА_1
Тернопільським міськрайонним судом
Тернопільської області на підставі
ухвали слідчого судді від 02 серпня 2013
року в розмірі 90000 (дев'яносто тисяч) -
припинити, після набрання вироком
законної сили.

Повернути заставодавцю ОСОБА_6
(ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий 09 жовтня 1997 року Бережанським
РВ УМВС України в Тернопільській
області) заставу в розмірі 90000
(дев'яносто тисяч) гривень, внесену на
депозитний рахунок Тернопільського
Управління Державної судової
адміністрації України у
Тернопільській області (рахунок
0474, МФО 838012), згідно квитанції
№10394.57.1 від 05 серпня 2013 року А-Банк,
після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України до
Апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області, шляхом подачі апеляції
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія
вироку вручається негайно після його
проголошення. Учаснику судового
провадження, який не був присутнім в
судовому засіданні, копія судового
рішення надсилається не пізніше
наступного дня після ухвалення.

Головуючий
Ломакін В.Є.