Справа №545/901/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області м. Полтави заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дивічі Азербайджан, росіянина, гр. України, з середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За даною справою засудженого 03 грудня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.286 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки,-

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він засуджений 03 грудня 2013 року вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Зазначив, що він підпадає під дію ст. 81 КК України та його необхідно звільнити від відбуття покарання умовно достроково.

Представник адміністрації в судове засідання не з`явився, направив заяву в якій в задоволенні клопотання просив відмовити та прохав справу розглянути без його участі.

Заслухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Згідно вироку від 03 грудня 2013 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2014 року

ОСОБА_4 скорочено наполовину не відбуту частину покарання відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області встановлено, що засудженому ОСОБА_4 належить відбувати покарання яке становить 1 рік 4 місяці 25 днів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у Крюковській ВК УДпС України в Полтавській області (№29), а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в Крюковській ВК УДпС України в Полтавській області (№29). За час відбування покарання має стягнення у виді догани за паління у не відведеному місці.

Згідно ст. 12 КК України злочин, за вчинення якого засуджений ОСОБА_4 , а саме злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України є тяжким.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

На момент розгляду клопотання 22 квітня 2015 року засуджений відбув 1/2 строку призначеного покарання, що не відповідає п.2 ч.3 ст. 81 КК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи, до ОСОБА_4 спільною комісією КВК29 та спостережною комісією при Полтавській райдержадміністрацією розглядалося питання про умовне дострокове звільнення, у зв`язку з чим комісією установи приймалися рішення про відмову у застосуванні відносно нього вимог ст. ст. 81, 82 КК України оскільки, за період відбування покарання не стає на шлях виправлення, характеризується негативно, має стягнення.

Таким чином, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_4 злочину, дані про особу засудженого, який в установі відбування покарань, не стає на шлях виправлення, характеризується негативно, має стягнення, суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. ст. 12, 81 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1