НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1272/15-к
Провадження № 1-кп/0182/317/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.05.2015 року м. Нікополь

Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000631 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що народився м. Нікополь Дніпропетровської області, освіта повна середня, одруженого, не працює, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний. Після оповіщення за місцем реєстрації 20.02.2015 року військовозобов`язаний ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання законів України Про військовий обов`язок і військову службу, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року Про часткову мобілізацію для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду. Однак всупереч вимог законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_4 20 лютого 2015 року в денний час в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Сірка, 39, з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відкрито від подальшого призову за мобілізацією відмовився, про що зазначив у відповідній заяві на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином військовозобов`язаний ОСОБА_4 всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1, 3, 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року Про часткову мобілізацію, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від подальшого призову за мобілізацією відмовився.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України ухилення від призову за мобілізацією.

Під час досудового розслідування, 26.02.2015р. року між прокурором Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 :

за ст. 336 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції, про зміну місця проживання та роботи.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. 336 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також відсутні умови, що суперечать інтересам суспільства, чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду від 26 лютого 2015 року про визнання винуватості між прокурором Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ст. 336 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органі кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції, про зміну місця проживання та роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий :