АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 14.10.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 25 грудня 2013 р., біля 10 год. 30 хв., знаходився біля ТЦ «Городок», що по пр. Московському, 23 в м. Києві, де також перебував ОСОБА_9 .

В цей час між ними, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин один до одного, утворився словесний конфлікт, внаслідок чого у ОСОБА_7 виник намір, спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій вказаний вище намір, ОСОБА_7 , усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді легких тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_9 та наніс йому два удари правою рукою по обличчю та два удари правою ногою по лівій нозі та тулубу, від чого останній, падаючи на асфальт, забив лікоть лівої руки.

Такими діями обвинуваченого ОСОБА_9 було спричинено крововилив на слизовій верхньої губи, підшкірну гематому заднє-зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, синець на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із змінами, в якій просить вирок суду скасувати, а справу направити суду першої інстанції на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості. Зокрема, ОСОБА_7 зазначає, що матеріали провадження не містять доказів того, що саме він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому. Крім того, потерпілий ОСОБА_9 під час розгляду справи судом першої інстанції не мав захисника, що є підставою призначення нового судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були зібрані в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні та досліджені в ході його судового розгляду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтуються не лише на фактичних даних, що містяться у показаннях потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив фактичні обставини, визнані судом першої інстанції доведеними, але й об`єктивно підтверджуються фактичними даними, що містяться у показаннях свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які були допитані судом першої інстанції, а також у висновку судово-медичної експертизи №669/Е від 19.05.2014 року, висновку експерта №4021 від 27.12.2013 року.

При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі, зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 125 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині відсутності в матеріалах провадження доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , а саме на підтвердження тієї обставини, що тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні саме ОСОБА_7 , є необґрунтованими та спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, працює приватним підприємцем, раніше не судимий, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, а саме наявності на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей, відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано визначив ОСОБА_7 вид та розмір покарання.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону розглянуто кримінальне провадження за відсутності захисника потерпілого не ґрунтуються на вимогах закону.

Твердження обвинуваченого, висловленні в судовому засіданні апеляційного суду, про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи його права на захист у зв`язку з проведенням судового засідання без участі захисника є необґрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 під час розгляду справи вручено пам`ятку про його права та обов`язки, а також роз`яснено ці права та обов`язки, проте останній клопотання про залучення захисника до участі у кримінальному провадженні не заявляв.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 14.10.2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________