Справа № 524/4433/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ним здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 18.04.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Як слідує із клопотання, ОСОБА_5 з 18.04.2015 року по 15.05.2015 року вчинив два епізоди збуту особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований.
09.06.2015 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
10.06.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У клопотанні та доданих матеріалах слідчий наводить дані, що вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому дій, а також вказано на існування ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Під час судового розгляду прокурор підтримав клопотання з підстав, що в ньому зазначені. Слідчий також підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт, зважаючи на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував причетність до вищевказаного кримінального правопорушення, що йому інкримінується, повідомив що проживає у приватному будинку разом з матір`ю після смерті дружини, офіційно не працює, періодично підробляє, раніше судимий, також у 2008 році притягувався до кримінальної відповідальності за злочин пов`язаний з наркотиками, але пройшовши лікування суд закрив кримінальну справу на підстав ч. 4 ст. 309 КК України, хворіє на гепатит Ц, у нього відсутня (вирізана) селезінка, просив застосувати до нього запобіжний засіб - домашній арешт.
Заслухавши думки учасників судового розгляду та дослідивши додані до клопотання докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання (протоколу огляду місця події, протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , висновків експерта, повідомлення про підозру) в рамках кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, пункт 79 рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Пункт 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» передбачає, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Мамедова проти Росії», вказано, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Із матеріалів клопотання вбачається, що на даний час досудове розслідування триває, в повному обсязі не зібрані докази у кримінальному провадженні.
Тому, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі обрання інших запобіжних заходів, які не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, судового розгляду.
Суд, вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше був судимий, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років, може впливати на свідків цього кримінального правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчинення кримінального правопорушення або вчинити інше, хоча підозрюваний має місце реєстрації та постійне місце проживання, має на утриманні матір пенсіонера, хоча офіційно не працює, слідчий суддя приходить до висновку, що наведені факти свідчать про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених ч. 4 цієї статті.
У даному випадку, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, у слідчого судді не має підстав не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що становить: 24 360 гривень, вважаючи вказану суму достатньою для запобігання переховуванню підозрюваного від слідства а також - враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу підозрюваного та для запобігання зазначеним ризикам.
При внесенні застави на підозрюваного будуть покладатися наступні обв`язки: з`являтися до слідчого за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді , суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 176-178, 183, 183, 184, 193-197, 205, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України - 60 діб, який обчислювати з 19 години 00 хвилин 09 червня 2015 року до 19 годин 00 хвилин 08 серпня 2015 року.
Визначити суму застави у розмірі - 20 (двадцять) мінімальних заробітних плат в сумі 24 360,00 грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят грн. 00 коп.)
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора прокуратури Кременчуцького району та слідчого суддю Автозаводського районного суду м. Кременчука.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Уповноважена службова особа Полтавського слідчого ізолятора у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_5 зобов`язана роз`ясняти його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
1) з`являтися до слідчого за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому віна проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3) повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 08 серпня 2015 року (включно).
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора прокуратури Кременчуцького району, а також на начальника Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1