Справа №11-1600 2007
інстанції Харченко О.П.
Доповідач Самойленко А.І.
УХВАЛА

Іменем України

3 липня 2007
року

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Самойленко А.І. суддів Свіягіної І.М. ,
Черкащина М. В.

з участю прокурора
Красної К.О. засудженого ОСОБА_1. розглянув
у відкритому судовому
засіданні в місті
Донецьку справу за апеляцію засудженого ОСОБА_1. на
вирок Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
та мешканця

АДРЕСА_1, громадянина

Узбекистану, зареєстрованого у
м. Бухара

Узбекистану, судимого 4 листопада
2005 року

Калінінським районним судом м. Донецька за

ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки
позбавлення

волі

засуджено за ст. 296 ч.3 КК України
на 3 роки позбавлення волі, за ст. 122 ч.1 КК

України - на 3 роки позбавлення
волі. Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України

шляхом часткового складання покарань призначено покарання у виді 4 років

позбавленая волі. На
підставі ст. 70 ч.4
КК України шляхом
частковою

складання цього покарання
з покаранням, призначеним йому
вироком

Палійського районного суду м. Донецька від 4 листопада 205 року остаточно

призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Цим же
вироком засуджено ОСОБА_2., апеляції
щодо якого не подані. ОСОБА_1а визнано винним у вчиненні таких злочинів. 6
травня 2005 року приблизно о 19-й годині ОСОБА_1, ОСОБА_2 за третя особа, справа щодо якої виділена в окреме
провадження, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, виходили з
магазину "'Восточний",
розташованого в будинку АДРЕСА_2.
При цьому, ОСОБА_2 випадково
зіткнувся і ОСОБА_3 Зачекавши поки
ОСОБА_3 вийде з магазину, використовуючи
вищезазначені обставини як привід для побиття останньою, ОСОБА_1. ОСОБА_2 та третя особа, діючи групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, виявляючи
особливу зухвалість, супроводжуючи свої
дії нецензурною лайкою, стали бити
ОСОБА_3 кулаками по обличчю Від
отриманих ударів останній упав, після

чою ОСОБА_1 наніс не
менше чотирьох ударів ногами потерпілому в область і рудної клітини.

Внаслідок
спільних хуліганських дій ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та третьої особи потерпілому ОСОБА_3 було завдано легких
тілесних ушкоджень у виді садна водосисюї частини голови, а діями ОСОБА_1, крім цього,
умисно були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді
закритого перелому 10-го ребра зліва.

У цей же день приблизно о 20-й годині 30 хвилин ОСОБА_1 та ОСОБА_2
продовжували вживати спиртні напої біля вищевказаного магазину. До них підійшов
ОСОБА_4., який є родичем ОСОБА_3, і попросив ОСОБА_2 пояснити причину побиття
ОСОБА_3. Однак ОСОБА_2, грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії нецензурною
лайкою, виявляючи особливу
зухвалість, вдарив кулаком у обличчя
ОСОБА_4., від чого останній упав.
Продовжуючи свої дії. ОСОБА_2 сів на лежачого ОСОБА_4 і наніс не менше 15
ударів кулаком в обличчя та голову потерпілою. У цей же час. ОСОБА_1. грубо порушуючи громадський порядок
з мотивів явної неповаги до суспільства,
супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, виявляючи особливу зухвалість, став би ги ОСОБА_4. ногами, завдавши не менше 8 ударів в обличчя та
голову, від яких останній втратив
свідомість. Дружина ОСОБА_4. - ОСОБА_5.,
яка перебувала поруч, стала
кликати на допомогу і активними діями відвести ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від свого
чоловіка, вимагаючи припинити його
побиття. Однак, ОСОБА_1 га ОСОБА_2 не
реагували на її прохання. На крики ОСОБА_5. про допомогу до місця подій
підійшов ОСОБА_6. який з
метою припинення побиття ОСОБА_4.
намагався за руку відвести ОСОБА_1 від ОСОБА_4. У відповідь на
це, здійснюючи опір особі, яка припиняла хуліганські дії, виявляючи особливу , ухва гість, вдарив ОСОБА_6 кулаком в обличчя, від чого останній упав, а ОСОБА_1 продовжив побиття ОСОБА_6 ногами.

Внаслідок
вищевказаних спільних дій ОСОБА_1а та ОСОБА_2а потерпілому ОСОБА_4. було
завдано легких тілесних ушкоджень у виді садна правого ліктевого суглоба га в області
лоба, параорбітальної гематоми
зліва, а діями ОСОБА_1, крім цього,
потерпілому ОСОБА_6 умисно були заподіяні середньої тяжкості тілесні
ушкодження у виді рани слизової правої щоки та закритою передом) наружної
лодижки з підвивихом стопи.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України і остаточне покарання
призначити йому у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В обгрунтування
доводів апеляції посилається на те, що
суд першої інстанції не врахував у повній мірі те. що він позитивно
характеризується за місцем проживання,
мас вагітну дружину, повністю
визнав свою вину та інші обставини і призначив йому надмірно суворе покарання.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1а. який
підтримав свою апеляцію, думку прокурора
про необхідність відхилити апеляцію і залишити вирок без зміни, перевіривши матеріати справи та обговоривши
доводи апеляції, апеляційний суд
вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню, виходячи з наступною.

Винуватість
ОСОБА_1а у вчиненні злочинів, за які
його засуджено, зa
кваліфікація його дій в апеляції не оспорюються і відповідно до вимог ст. 365 КЛІК України не перевіряються
апеляційним судом.

Доводи
апеляції засудженого про надмірну су ворість призначеного йому покарання не
можуть бути визнані обгрунтованими. ОСОБА_1а визнано винним

у
вчиненні декількох епізодів хуліганства під час яких він завдав декільком
потерпілим тілесних ушкоджень, в тому
числі двом потерпілим - тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ці злочини були
вчинені ОСОБА_1им у стані алкогольного сп'яніння, що судом першої інстанції обгрунтовано
визнано обставиною. що обтяжує покарання. Після вчинення цих злочинів ОСОБА_1
вчинив грабіж із застосуванням фізичного насильства, за який його засуджено вироком Калінінського
районного суду м. Донецька від 4 листопада 2005 року і остаточне покарання
ОСОБА_1у призначено за сукупністю злочинів відповідно до вимог ст.70 ч. 1 та
ч.4 КК України. При цьому судом враховані і обставини, які пом'якшували покарання, зокрема,
його позитивну характеристику за місцем проживання. і ому підстави для
застосування вимог ст. 69 КК України
відсутні і доводи апеляції засудженого про призначення йому надмірно суворого
покарання не можуть бути визнані обгрунтованими.

Враховуючи
наведене, керуючись вимогами ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Вирок
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2006 року
щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а
апеляцію засудженого - без задоволення.