Справа № 646/4298/15-к
Провадження № 1-кп/646/360/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000658 від 25.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.08.2010 року Московським районним судом міста Харкова за ч. 1, 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 17.11.2011 року Червонозаводським районним судом міста Харкова за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 11.07.2014 року ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, звільнений від відбування покарання відповідно ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2, ст.186 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, останній раз 17.11.2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяцю позбавлення волі, маючи непогашену судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний корисливий злочин, за таких обставин:

24.03.2015 року, близько 16 години, ОСОБА_4 , знаходячись на пустирі біля будинку №102 по вулиці Валдайській в місті Харкові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення майна, з метою незаконного збагачення, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , який сидів на металевій трубі, та застосовуючи до нього насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, наніс ОСОБА_5 удар лівою ногою в обличчя, спричинивши йому згідно висновку судово медичної експертизи № 967-ая/15 від 26.03.2015 року легкі тілесні ушкодження, у вигляді синця на білковій оболонці правого ока, синця і садна на голові. Від даного удару ОСОБА_5 впав на землю, утримуючи в руках свій мобільний телефон ТМ «FLY DS 125», а ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел наніс ще один удар кулаком правої руки в живіт останньому, та ривком вирвав з рук ОСОБА_5 мобільний телефон ТМ «FLY DS 125», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №97 від 26.03.2015 року - 949 гривень, з двома сім-картами мобільного оператора «Київстар», загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №97 від 26.03.2015 року 20 гривень, на рахунку яких були грошові кошти в розмірі 50 гривень. Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1019 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення та в ході допиту надав суду показання як це викладено у даному вироку, пояснив, що на його утриманні знаходиться мати пенсійного віку, інших осіб, які могли б її забезпечувати, окрім нього не має, просив суд суворо його не карати та застосувати до нього умовний строк. Також зазначив, що телефон потерпілому ОСОБА_5 він повернув, а тому останній вимог матеріального характеру до нього немає.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідають фактичним обставин справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин вчинення злочину, які сторонами кримінального провадження не оспорювались і судом було допитано обвинуваченого, досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_4 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 наявність обставин, що пом`якшують покарання.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, є раніше судимою особою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні матір пенсійного віку, інших осіб, які могли б її забезпечувати, окрім обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те,що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті Закону, що передбачає відповідальність за скоєне у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 обрано покарання не пов`язане з реальним відбуванням покарання, суд приходить до висновку про необхідність до набрання вироком законної сили змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, ч. ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ: :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного по даному вироку суду звільнити з випробуванням, якщо він протягом випробувального терміну строком 3 (три) роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної змінити на особисте зобов`язання.

Речові докази:

· мобільний телефон «FLY DS 125», який передано уповноваженій особі під розписку підлягаючу зберіганню, після набрання вироком законної сили вважати повернутим його законному володільцю ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1