Справа № 456/5036/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/285/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки. Згідно ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту до вступу вироку у законну силу залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 921,83 грн.

ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він 4 серпня 2014 року близько 01 години 20 хвилин, керуючи автомобілем "Renault - Kangoo" реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажирів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , рухаючись автодорогою Київ-Чоп у напрямку до м. Київа, при проїзді її ділянки в районі 621 км, що в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, поблизу бару "У Андрія" грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10 ( в частині визначення термінів "безпечна швидкість", "дорожні умови", "дорожня обстановка"); п.2.3 б), д); п.2.9а); п.11.3; п.12.1: п.13.1; п.21.1 та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 (вузька суцільна лінія, яка позначає край проїзної частини дороги) Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, перевозячи на передньому пасажирському сидінні двох пасажирів та двох пасажирів у задньому відсіку не обладнаному місцями для сидіння, на ділянці дороги із заокругленням ліворуч по ходу його руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримав безпечного бокового інтервалу до правої межі проїзної частини дороги, що призвело до втрати контролю над його рухом, і як наслідок, виїзду на праве по ходу його руху узбіччя дороги, подальшої зміни напрямку руху ліворуч, виїзду на смугу зустрічного руху, ліве узбіччя дороги, лівий кювет та перекидання в ньому.

Внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 пасажири автомобіля "Renault - Kangoo" реєстраційний номер НОМЕР_1 : ОСОБА_8 отримала важку поєднану травму тіла, закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, тупу травму грудної клітки, закритий перелом 8-го ребра справа, гемоторакс зліва, забій легень та органів середостіння, закритий перелом лівої лопатки із задовільним положенням уламків, закритий перелом обох лонних та гілки правої сідничної кістки, закритий перелом правої латеральної частини крижової кістки з розривом правого крижово-клубового зчленування, закритий перелом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, множинні рвані рани та садна тіла, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. ОСОБА_9 отримала відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку середнього ступеню, перелом потиличної та тім`яної кісток з переходом на основу черепа, пневмоцефалію, субдуральну гематому лівої тім`яної ділянки, потиличної ділянки (місце перелому) невеликих розмірів, оттолікворею, забійну рану голови зі швами, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з вироком суду 1-ї інстанції, вважає його незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При цьому, покликається на те, що, з його точки зору, суд необгрунтовано прийняв рішення про не призначення додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами ОСОБА_7 , оскільки останній ніде не працює, не навів суду жодних доводів про необхідність залишення йому права керування транспортними засобами, скоїв тяжкий злочин, який є необережним, однак представляє підвищену громадську небезпеку. Крім цього, зазначає, що суд призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, оскільки ним вчинено кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило тяжкі наслідки, зокрема ушкодження потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Вказує і на те, що судом не вирішено питання щодо речових доказів. Просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки; вирішити питання з речовими доказами; в решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який повністю підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задоволити, позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , який подану прокурором апеляційну скаргу заперечив, просить вирок залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, поданої прокурором, кваліфікація дій за ч.2 ст.286 КК України та доведеність вини за вказаною нормою Кримінального Закону апелянтом не оспорюється.

Щодо правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то Колегія Суддів вважає за необхідне відзначити, що суд першої інстанції призначив таке обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , обґрунтувавши свою позицію у вироку суду.

Зокрема, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв у розкритті злочину, відшкодовано заподіяну у результаті кримінального правопорушення шкоду потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні заявила, що до обвинуваченого претензій не має та просила його суворо не карати.

Потерпілі у даному провадженні вимог щодо незаконності постановленого відносно ОСОБА_7 рішення суду не заявляли, апеляційних скарг на вирок ними не подано.

Щодо доводів прокурора про необхідність призначення покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то судом вірно враховано те, що право керування транспортним засобом для обвинуваченого є єдиним джерелом доходу, оскільки, останній ніде не працює. Дана обставина ретельно обґрунтована у постановленому судом вироку, що вбачається із його змісту.

З урахуванням викладеного, Колегія Суддів вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України у межах, установлених санкцією даної статті, із урахуванням Загальних засад призначення покарання, регламентованих чинним КК України, а також норм ст.ст.373;374 КПК України та належним чином мотивовано прийняте рішення.

Призначене районним судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на переконання Колегії Суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується вирішення долі речових доказів, це питання повинно бути вирішено районним судом в порядку виконання даного вироку.

Колегія Суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Підстав для зміни чи скасування прийнятого судом рішення Колегія Суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405; 407; 419; КПК України, Колегія Суддів, -

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3