Справа № 742/5803/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/273/2015
Категорія - ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001493, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 02 березня 2010 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст.ст. 104, 76, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 26 квітня 2011 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років одного місяця позбавлення волі;

- 29 липня 2011 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі;

- 17 жовтня 2011 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України зараховано частково покарання згідно вироку Пирятинського районного суду від 29 липня 2011 року і остаточно призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Єгорівка Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дочку (2014 р.н.), не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 07 травня 2014 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 70 КК України до 240 годин громадських робіт;

- 06 листопада 2014 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 389, ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України до 2 місяців 15 днів арешту. Даної міри покарання не відбув.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186 та ч.1 ст. 309 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, останньому призначити покарання: за ч.3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України не більше 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 309 КК України не більше 2 місяців арешту або інше більш м`яке покарання. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів призначити покарання не більше 3 років позбавлення волі. На підстав ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 року, та призначити остаточне покарання не більше 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2015 року:

- ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

- ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання: - за ч.3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; - за ч.1 ст. 309 КК України у виді арешту строком на 4 місяці.

На підставі ч.1 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом складання призначених покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 10 місяців.

На підстав ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 листопада 2014 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 , посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції не були враховані всі обставини, що пом`якшують покарання, не достатньою мірою враховані дані про особу обвинуваченого та обставини, що значно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що визнання вини ОСОБА_10 , його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, факт того, що часткове відшкодування завданих збитків потерпілій відбулося за рахунок коштів, які знаходилися та були вилучені саме у ОСОБА_10 , вибачення останнього перед потерпілою, яка просила суворо не карати, скрутне матеріальне становище, є обставинами, що пом`якшують покарання, підставою для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Крім того, апелянт вважає, що суд в порушення вимог п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, необґрунтовано визначив остаточне покарання шляхом його складання.

Обвинуваченим ОСОБА_8 вирок не оскаржується.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 06 листопада 2014 року близько 22 години, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном та особистого збагачення, прибули до господарства розташованого в АДРЕСА_4 , де маючи прямий умисел та корисливий мотив, одягнули маски та проникли через вікно до будинку одиноко проживаючої ОСОБА_11 , щодо якої застосували насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої та відкрито викрали грошові кошти в сумі 12 300 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, розділивши між собою в рівних частинах викрадені кошти та розпорядились ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки у вищеназваній сумі.

В кінці вересня 2014 року ОСОБА_7 , на сміттєзвалищі, розташованого неподалік його місця проживання в АДРЕСА_3 , зірвав верхівки рослини роду коноплі, які сприймаючи як наркотичний засіб «каннабіс» переніс до приміщення свого будинку, де ці рослини просушив, подрібнив та зберігав для власних потреб, без мети збуту. 07 листопада 2014 року під час проведення огляду місця події в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками Прилуцького МВ УМВС було виявлено та вилучено 8 паперових згортків наповнених речовиною рослинного походження зеленого кольору та металевий наперсник з нашаруванням речовини темного кольору. Згідно висновку експерта № 1760 (х) від 20 листопада 2014 року, верхівкові частини та листя наданої на експертизу речовини рослинного походження зеленого кольору, частково подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору, які знаходились в полімерних пакетах, та подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору, які знаходились в паперових згортках, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, каннабісом. Маса каннабісу в перерахунку на висушену речовину відповідно становить 181,1 г; 244,6 г; 44,7 г; 5,791 г; 3,605 г та 2,793 г. Загальна вага складає 482,589 г.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які підтримали подану останнім апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній та просили призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, думку прокурора, який вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_10 при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії ОСОБА_10 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 186 та ч.1 ст. 309 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, не бажання стати на шлях виправлення, так як 06.11.2014 року винесений щодо нього попередній вирок і в вечері, того ж дня, він скоює новий тяжкий злочин; врахував особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, страждає на наркоманію, має сім`ю та малолітню дочку, обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину , і дійшов вірного висновку, застосувавши до обвинуваченого міру покарання, що відповідає характеру вчинених ним правопорушень та особі обвинуваченого. В даному випадку, суд обґрунтовано застосував і принцип повного складання покарань, відповідно до ч.1 ст.70 КК України.

При всіх обставинах, що відносяться до кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, зокрема і на ті, на які посилається захисник в своїй скарзі, міра покарання, визначена ОСОБА_10 судом, не підлягає пом`якшенню. Підстав для застосування ст.69 КК України, колегія суддів, не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд призначив покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, керуючись Кримінальним законом та роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в своїй Постанові за №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2015 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4