суддів Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Жука В.Г. та Лавренюка М.Ю.
розглянула в судовому засіданні 20 березня
2008 року в м. Києві кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду
Миколаївської області від 24 грудня 2007 року, яким засуджено
судимого в порядку ст. 89 КК України,
за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України на п'ятнадцять років
визнано винуватим у тому, що він 9 лютого 2007 року після опівночі, перебуваючи
в нетверезому стані, неподалік перону залізничної станції “Новополтавка”
Новобузького району, з хуліганських мотивів пристав до незнайомого йому ОСОБА_2
і почав бити його ногами та руками куди попало. Товариші відтягли ОСОБА_1 від
побитого, але він повернувся до вже лежачого на землі потерпілого, продовжив
бити ногами в голову, груди, живіт і в такий спосіб умисно вбив ОСОБА_2
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити йому покарання. Твердить, що він безпричинно побив
незнайомого йому ОСОБА_2, але не хотів потерпілому смерті, оскільки намагався
допомогти йому піднятись на ноги.
доповідь судді Верховного Суду України, виступ потерпілого ОСОБА_2, який просив
відмовити у задоволенні касаційної скарги, думку прокурора про залишення вироку
без зміни, колегія суддів перевірила матеріали справи, обговорила доводи
касаційної скарги і вважає, що підстав для її задоволення, немає.
Рішення
суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину та його висновки
про спрямованість і зміст умислу засудженого відповідають фактичним обставинам
справи, підтверджуються розглянутими в судовому засіданні доказам і є
обгрунтованими. У даному разі суд виходив із того, що ОСОБА_1 умисно позбавив
життя потерпілого на грунті явної неповаги до суспільства і моральності.

Як стверджував у
судовому засіданні ОСОБА_1, він того вечора дійсно побив потерпілого ОСОБА_2,
на якого натрапив неподалік залізничної станції.

Про безпосередні
обставини злочину в деталях пояснили очевидці події, свідки ОСОБА_3 і
ОСОБА_4Вони твердили, що після відвідин бару ОСОБА_1 почав проявляти агресію.
Він безпричинно перевернув дерев'яну
споруду на вулиці. Помітивши незнайомого
чоловіка, він тут же причепився до нього
і почав бити. Коли той впав на землю, то ОСОБА_1 продовжив його бити ногами.
Вони двічі відтягували ОСОБА_1 від потерпілого, але ОСОБА_1 повертався до
побитого і продовжував наносити йому удари ногами. За словами свідків, ОСОБА_1
викрикував, що вб'є
будь-кого, хто попадеться йому під руку. Ще на пероні він розбив два скла у
вікнах колишнього магазину.

Зазначені
пояснення свідків були послідовними, вони узгоджувались із іншими об'єктивними
доказами, визнані судом достовірними і спростовують доводи ОСОБА_1 в касаційній
скарзі про те, що він не навмисно побив потерпілого і намагався надати йому
допомогу.

Отже, суд мав
підстави визнати, що в основі антисуспільної поведінки ОСОБА_1 були хуліганські
мотиви - намагання виразити показну зневагу щодо елементарних правил співжиття,
показати свою силу, молодецтво.

Суб'єктивну
сторону складу злочину, суд обгрунтував тим, що, наносячи численні удари руками
і ногами ОСОБА_2в різні життєво важливі органи, в тому числі в голову (згідно
висновку судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено переломи кісток і
хрящів носа, множинні переломи ребер, колапс, численні крововиливи в м'які
тканини голови і забиття лівої легені), ОСОБА_1 усвідомлював характер своїх
дій, що здійснює посягання на життя потерпілого, він передбачав, що наслідком
цього діяння буде смерть останнього і бажав настання такого наслідку. За цими
ознаками кваліфікація дій ОСОБА_1 за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України є правильною.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1у за цей злочин, суд, як видно з вироку, виходив із сукупності
всіх доказів у справі. Він урахував характер і ступінь його суспільної
небезпечності та дані, що характеризують винуватого. Було враховано й
обставини, що пом'якшують
відповідальність ОСОБА_1. Вважати, що призначене покарання засудженому, є
надмірно суворим, як про це стверджується в скарзі, підстав немає.

Під
час проведення досудового слідства і судового розгляду справи норми КПК України
були дотримані.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду
Миколаївської області від 24 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1- без зміни.

Судді:

Редька А.І. Жук В.Г. Лавренюк М.Ю.