Справа №295/9219/15-к

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.06.2015 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
старшого слідчого ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РВ УМВС України в Житомирській ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури м. Житомира ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бердичів, громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого артистом оркестру КЗ «Палац культури» в м. Житомирі, раніше не судимого,
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному. 15.06.2015 року близько 02 год., з метою вчинення пограбування будь-якої особи, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 перебували в сквері по вул. Котовського в м. Житомирі, де побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, згідно розподілу ролей, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до ОСОБА_9 та по черзі нанесли останньому по декілька ударів в потилицю від чого ОСОБА_9 впав на землю обличчям вниз. В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанесли ще по декілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_9 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 дістали з правої передньої кишені штанів останнього мобільний телефон марки «NokiaX2-02» в корпусі чорного кольору.
Після вчинення відкритого заволодіння майном, що належить ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зникли і в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого групою осіб, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки «NokiaX2-02» в корпусі
чорногокольору вартістю 300 грн., ІМЕІ. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної вартості для потерпілого не становить.
В подальшому, 17.06.2015 близько 03 год. 30 хв. з метою вчинення пограбування будь-якої особи, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 перебувалив сквері по вул. Котовського в м. Житомирі де побачили раніше не знайомого їм неповнолітнього ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, згідно розподілу ролей, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та наніс йому один удар ногою в область потилиці від чого останній впав на землю. При спробі піднятися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 збили ОСОБА_10 з ніг і по черзі нанесли останньому по декілька ударів ногами по тулубу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_10 , дістали з кишені одягу останнього мобільний телефон марки «Леново A3691» в корпусі чорного кольору, аудіо-колонку в корпусі чорного кольору вартістю 400 грн. та зняли з лівої руки годинник вартістю 500 грн.
Після вчинення відкритого заволодіння майном, що належить ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно гіри собі, з місця скоєння злочину зникли і в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, вчиненого групою осіб, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон марки «Lenovo A3 691» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ, НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 вартістю 1000 грн, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», яка матеріальної вартості для потерпілого не становить, чим спричинили потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1900 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, групою осіб, ОСОБА_5 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України.
17.06.2015 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
18.06.2015 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та просили застосувати більш м`який запобіжних захід домашній арешт, оскільки розкаюється у вчиненному, вину визнає, надавав показання органу досудового розслідування.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у
разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Під час розгляду клопотання, з урахуванням наданих документів суду встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним даних кримінальних правопорушеннь.
Разом з тим, слідчим та прокурором не було доведено наявність об`єктивних та обґрунтованих підстав (ризиків), які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_11 може протягом дії досудового слідства під час перебування на свободі вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. Крім того, суду не наведено доказів щодо обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Проаналізувавши у сукупності матеріали та пояснення сторін кримінального провадження, враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, слідчий суддя приходить висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Наявність ризиків, які дають достатні
підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 п. 5 статті 177 КПК України і для цього слід йому обрати запобіжний захід саме під варту, слідчому судді не доведено.
Суд враховуючи вищевикладене, а також вік підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи у м. Житомирі, а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, працює артистом оркестру КЗ «Палац культури» в м. Житомирі, позитивно характеризується за місцем роботи, прийшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу домашній арешт.
Разом з тим, утримання його під вартою протягом 60 днів не принесе користі суспільству, зокрема платникам податків, та державі.
На підставі вищезазначеного, згідно ст. ст. 176 178, 181, 194 -196, 376 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області лейтенанта міліції ОСОБА_3 про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному - відмовити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за містом його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , кожної доби з 19-00 години по 8-00 годину без дозволу слідчого, прокурора, або суду та службової особи органу внутрішніх справ, якому буде передано ухвалу про застосування запобіжного заходу для виконання, на строк 2 місяці, тобто до 16 серпня 2015 року
Покласти на підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора у кримінальному провадженню та на виклик суду на визначений ними час.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язок не відлучатися з м. Житомира, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1