Справа № 495/1919/15-к

ВИРОК
15.04.2015 м. Білгород-Дністровський
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Біляївка, Одеської області, українця, громадянина України, розлученого, має на
утриманні малолітніх дітей 11 та 5 років, з професійно-технічною освітою, проживає
за адресою: АДРЕСА_1 , працюючогоінспектором
прикордонної служби 2 категорії техніка групи застосування системи оптико-
електронного спостереження відділення технічних засобів охорони державного
кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 ,
прапорщика,раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України , -
ВСТАНОВИВ:

Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2007 року
№ 117-ос рядовий запасу ОСОБА_4 , зарахований на військову службу з контрактом та призначений на посаду патрульного - водієм (молодшим інспектором прикордонної служби 2 категорії - водієм) 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу Державної прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
02 лютого 2015 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 02 лютого 2015 року № 36-ос прапорщика ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії техніком (оператором телекомунікаційних систем) групи застосування системи оптико-електронного спостереження відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 »Державної прикордонної служби України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Прапорщик ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний:
- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
- беззастережно виконувати накази командирів (начальників)
- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
- виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;
- неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;
- сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
- вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
- дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Так, 17 лютого 2015 року старшим лейтенантом ОСОБА_5 до прапорщика ОСОБА_4 доведено про те, що він запланований для несення служби в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» з позиції мобільного прикордонного поста в період з 19 лютого 2015 року до 21 лютого 2015 року.
Проте, 19 лютого 2015 року прапорщик ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, з метою ухилитися від військової служби на певний час, не з`явився вчасно на службу - до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин тривалістю понад десять діб, ухиляючись від військової служби та проводячи час на власний розсуд.
10 березня 2015 року о 11:00 год. прапорщик військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що 19 лютого 2015 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, ухиляючись від військової служби. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також роз`яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального провадження.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу у військову частину НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад десять діб , будучі військовослужбовцем військової частини.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, загальних засад призначення покарання стосовно обставин цієї справи та відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не установлено.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, що скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні 2 малолітніх дітей та вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.2 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 2 ( двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки :
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Матеріали характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/1919/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :