Справа №470/1140/14-к 13.05.2015 13.05.2015 13.05.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000395

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка Березнегуватського району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 17.03.2005 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2005 року вирок змінений, та постановлено вирок від 20.08.2004 року виконувати самостійно. Звільнився 29.12.2006 року умовно-достроково на 11 місяців 16 днів;

2. 04.09.2012 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч.1 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить вирок змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., та на підставі ст. 71, 72 КК України призначене покарання за ч.1 ст. 309 КК України та за попереднім вироком від 04.09.2012 року виконувати самостійно.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04.09.2012 року та остаточне покарання визначено до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 393 грн. 12 коп.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що призначене ОСОБА_6 покарання є занадто суворим.

Посилається на те, що визнаючи рецидив злочину як обставину, яка обтяжує покарання, суд не врахував, що ОСОБА_6 вперше вчинив злочин, що пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів, розмір вилучених наркотичних засобів був невеликим, ніяких тяжких наслідків від злочину не настало, в зв`язку з чим значно знижується ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На думку апелянта, судом не враховано дані про особу, який має міцні соціальні зв`язки, у нього на утриманні дружина, яка не працює, та троє малолітніх дітей, для яких він є єдиним годувальником. Знаходячись на волі, він постійно працював та утримував свою родину. Крім того, ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, за яким позитивно характеризується.

Зазначає, що обвинувачений з дитинства страждає легкою розумовою відсталістю у ступені легкої дебільності, у зв`язку з чим його стан здоров`я може значно загостритися в умовах тримання під вартою.

Посилається також на те, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, та небезпеки для суспільства він не представляє, на обліку у нарколога не перебуває.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
В середині жовтня 2014 року ОСОБА_6 , знаходячись біля ферми колишнього колгоспу ім. «Кірова», що розташована на околиці смт. Березнегувате Миколаївської області, зірвав гілки, листя та суцвіття коноплі, які переніс, висушив та подрібнив руками і незаконно зберігав за місцем свого проживання. 16 жовтня 2014 року о 17 год. під час проведення обшуку слідчим в будинку АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено належний ОСОБА_6 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 39,763 грами в перерахунку на висушену речовину.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд встановив наступне.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, і в цій частині апелянтом не оспорюються.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше судимий, характеризується задовільно.

До апеляційної скарги надана позитивна характеристика ОСОБА_6 , яка видана сільським головою. Проте, в матеріалах кримінального провадження міститься інша об`єктивна характеристика, яка надана під час досудового розслідування дільничним інспектором та мотивована, в якій зазначено, що ОСОБА_6 характеризується задовільно, оскільки притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, що і враховано судом при постановленні вироку.

Що стосується посилань апелянта про неврахування судом даних про наявність у обвинуваченого утриманців, про його міцні соціальні зв`язки, то ці обставини не мають достатнього підтвердження, оскільки як вбачається з довідки та характеристики сільської ради, ОСОБА_6 тимчасово не працює і до складу його родини не входять ті особи, про яких заявляє апелянт.

Зокрема, з наданих копій свідоцтв про народження дітей вбачається, що в розділі «батько» значиться ОСОБА_8 , тобто відсутні достатні дані вважати, що ОСОБА_6 є батьком трьох дітей та утримує їх та дружину, що просить врахувати апелянт.

Судом враховано щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, що є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Є безпідставною вимога апелянта про необхідність врахування активного сприяння розкриттю злочину як обставини, яка пом`якшує покарання, оскільки лише щире каяття ОСОБА_6 не є підставою для цього, а за матеріалами кримінального провадження злочин виявлено не у зв`язку із його з`явленням із зізнанням.

Хоча ОСОБА_6 і вперше вчинив злочин, пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів, але ж це не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, про що зазначає апелянт.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, суд вірно визначив як обставину, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів.

Отже, судом призначено покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та призначено у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України та у розмірі, який не є максимальним.

Тому доводи апелянта про призначення занадто суворого покарання, не знайшли підтвердження.

Доводи апелянта про можливість самостійного відбування покарань, призначених з урахуванням вимог ст. 71, 72 КК України, то вони не відповідають вимогам закону, оскільки при призначенні покарання за правилами ст. 71 КК України суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Що стосується доводів апелянта про те, що обвинувачений страждає на легку розумову відсталість у ступені легкої дебільності, проте характер цього захворювання не є перешкодою для відбування призначеного судом покарання.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає призначене покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, та не вбачає підстав для його пом`якшення, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: