У Х В А Л А

24.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження № 1-кп/308/571/15, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001658 від 21.05.2015 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. М. Добронь, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, без освіти, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
11 червня 2015 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/571/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001658 від 21.05.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України.
За ухвалою від 15.06.2015 судом було призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 1-кп/308/571/15 на 14 год. 00 хв. 08 липня 2015 року, проте цієї дати судове засідання не відбулося через неявку захисника обвинуваченого.
У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 подав заяву в якій зазначив, що претензій до ОСОБА_4 не має, та просив не притягувати його до кримінальної відповідальності оскільки майнова шкода йому відшкодована, просив закрити кримінальне провадження та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з ним, як потерпілим.
Обвинувачений ОСОБА_4 подав аналогічну заяву та зазначив, що вони дійсно примирилися із потерпілим ОСОБА_6 , примирення відбулося добровільно, він попросив у нього вибачення та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання потерпілого та обвинуваченого про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в порядку ст. 46 КК України.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи прокурора щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, суд приходить до наступного.
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
А згідно п. 4 цієї ж статті у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Варто також зазначити, що згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК ) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим.
Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.
Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.
В судовому засіданні було з`ясовано, що зазначені у обвинувальному акті події дійсно мали місце, обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, шкоду було відшкодовано потерпілому ОСОБА_6 .
Санкцією ч. 1 ст. 186 КК України передбачено, що відкрите викрадення чужого майна (грабіж) - карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.
Відповідно до ст. 12 КК України зазначений злочин є злочином середньої тяжкості.
З огляду на вищезазначені положення чинного процесуального законодавства, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який належить до злочинів середньої тяжкості, зазначений злочин є таким, що вчинений з прямим умислом, а відтак, незважаючи на волевиявлення сторін та повне відшкодування шкоди, на переконання суду відсутні підстави передбачені ст. 46 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що у відповідності до ч.ч. 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Керуючись ст. ст. 12, 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням.
Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1