У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді суддів за участю прокурора захисника
- адвоката

Редьки А.І. Пивовара В.Ф. та Заголдного В.В. Морозової
С.Ю. ОСОБА_4.

розглянувши в судовому засіданні 26 липня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого
ОСОБА_2. та його захисника - адвоката ОСОБА_4. на вирок Варвинського районного
суду Чернігівської області від 27 липня 2005 року, яким засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження,

немаючого судимості на підставі ст. 89 КК України,

за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 308 КК України на п'ять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 309 КК України на
три роки позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів йому призначено п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження,

судимого 31.10.2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України

на три роки позбавлення волі зі звільнення

від відбування покарання на підставі

ст. 75 КК України,

за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 308 КК України на п'ять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 309 КК України на
три роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
йому призначено п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно
йому призначено п'ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю,

установила:

ОСОБА_2визнано
винуватими у тому, що він у березні 2005 року за попередньою змовою з
ОСОБА_1проникли до будинку ОСОБА_3., розташованому по вул. АДРЕСА_1Варвинського
р-ну, викрали звідти майно вартістю 163 грн. і 720 гр. висушеної коноплі, яку
винесли з помешкання потерпілого, а ОСОБА_1переніс її додому і з
ОСОБА_2незаконно без мети збуту виготовили 720 грамів наркотичного засобу
канабісу (марихуани).

Ухвалою
Апеляційного суду Чернігівської області від 14 грудня 2006 року зазначений
вирок місцевого суду змінено, дії ОСОБА_1і ОСОБА_2перекваліфіковано з ч. 3 ст.
185 на ч. 1 ст. 162 КК України і за цим законом їм призначено по три роки
обмеження волі та визнано засудженими на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених зазначеною статтею, ч. 2 ст. 308 і ч. 2 ст.
309 КК України, а ОСОБА_2за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України до
остаточних покарань, призначених судом. У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній
скарзі засуджений ОСОБА_2. просить скасувати судові рішення щодо його
засудження за ч. 2 ст. 308 і ч. 2 ст. 309 КК України, а справу - закрити за
відсутністю в діях складів злочинів. Твердить, що докази у справі
сфальсифіковані і на досудовому слідстві він обмовляв себе під тиском
працівників міліції.

Захисник -
адвокат ОСОБА_4. у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення щодо
ОСОБА_2за ч. 2 ст. 308 і ч. 2 ст. 309 КК України, а справу - закрити та
пом'якшити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України. Вважає, що досудове і
судове слідство були проведені однобічно, з істотними порушеннями кримінально-процесуального
закону.

Судові рішення
щодо засудженого ОСОБА_1. не оскаржуються і касаційне подання не принесено.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, виступ захисника - адвоката ОСОБА_4.,
яка підтримала доводи касаційної скарги, думку прокурора про зміну вироку,
скасування рішення про засудження ОСОБА_1і
ОСОБА_2за ч. 2 ст. 162 КК України з закриттям справи за відсутністю в діях
складу злочину, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки судових
інстанцій про винуватість ОСОБА_2у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 308
і ч. 2 ст. 309 КК України, грунтуються на перевірених доказах і є правильними.
Винність підтверджується, насамперед, зізнаннями самого ОСОБА_2й іншого засудженого
ОСОБА_1на допитах і під час проведення з ними відтворення обстановки й обставин
події, коли вони твердили, що дійсно проникали до будинку ОСОБА_3, де викрали
майно потерпілого і мішок із коноплею, яку, передаючи один одному, зняли з
горища, винесли з помешкання, а ОСОБА_1переніс її додому, де вдвох виготовили
канібас.

Зазначені
показання засуджених відповідають поясненням свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на які
послався суд у вироку, тим даним, які містяться у протоколі огляду місця події
і висновках судово-хімічної експертизи про те, що в будинку ОСОБА_1виявлено і
вилучено наркотичний засіб - канібас (720 гр.).

За таких обставин
і, враховуючи, що, оскільки ОСОБА_1і ОСОБА_2розповідали про дії один одного і в
такий спосіб кожний з них викривав іншого і самого себе в цьому злочині, то
вважати, що ОСОБА_2був необ'єктивним і обмовляв себе на досудовому слідстві,
суд підстав не мав.

Ставити під
сумнів зазначені експертні висновки чи вважати, що дане дослідження було
проведено з порушеннями чинного законодавства, як про це стверджується в
касаційних скаргах засудженого ОСОБА_2і його захисника, теж підстав не було.

Разом із тим,
правильно встановивши фактичні обставини справи, місцевий та апеляційний суди,
кожний по-своєму, допустились помилки у юридичній оцінці дій засудженого
ОСОБА_2, а так само ОСОБА_1, по іншому епізоду обвинувачення.

За змістом закону
таємне викрадення чужого майна, незалежно від способу його вчинення, вважається
крадіжкою і тягне кримінальну відповідальність (ст. 185 КК України), якщо
вартість викраденого на момент вчинення правопорушення перевищує три
неоподатковані мінімуми доходів громадян.

Із матеріалів
справи видно і це встановив суд, що ОСОБА_1і ОСОБА_2проникли до житла
потерпілого і викрали звідти майно вартістю 163 грн., а такі дій за своїми
ознаками не утворюють складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Вони можуть розцінюватись як дрібне розкрадання.

Суд же оцінив
зазначені діяння ОСОБА_1і ОСОБА_2, як злочинні, і кваліфікував їх за ч. 3 ст.
185 КК України. Апеляційна інстанція, хоча й намагалась виправити помилку
місцевого суду, але при цьому допустилась іншої помилки у правозастосуванні.

Апеляційний суд
перекваліфікував дії засуджених по даному епізоду обвинувачення на ч. 1 ст. 162
КК України, тим самим по суті виокремив із юридичної конструкції фактично
декриміналізованої крадіжки спосіб її вчинення й оцінив його, як інший злочин.
Із таким висновком погодитись не можна, оскільки сам по собі спосіб у даному
разі не утворює складу злочину.

Таким чином,
апеляційний суд допустив неправильне застосування кримінального закону, що
істотно вплинуло на правильність судового рішення, а це відповідно до вимог ст.
398 КПК України є підставою для його зміни щодо ОСОБА_2і в порядку ст. 395
цього Кодексу стосовно засудженого ОСОБА_1.

Що
ж стосується призначеного покарання засудженому ОСОБА_2 за інші зазначені
злочини, то з цими рішеннями судових інстанцій колегія суддів погоджується і
вважає їх такими, що в повній мірі відповідають вимогам ст. 65 КК України.

Судовими
інстанціями були враховані ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу
засудженого ОСОБА_2й обставини, що пом'якшують і обтяжують його покарання, у
тому числі ті обставини, на які має місце посилання в касаційних скаргах.

Будь-яких інших
даних, які б свідчили про те, що органи досудового слідства чи судові інстанції
допустились порушень норм кримінально-процесуального закону, в тому числі тих
норм, що регулюють право на захист, і які були підставою для інших змін чи
скасування судових рішень, у тому числі щодо призначеного покарання ОСОБА_2,
навіть із урахуванням зазначених змін судового рішення, колегія суддів не
вбачає.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні скарги
засудженого ОСОБА_2. та його захисника - адвоката ОСОБА_4. задовольнити
частково.

Вирок
Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2005 року й
ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 14 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_2 і в порядку ст. 395 КПК України стосовно ОСОБА_1 змінити.

Скасувати
зазначені судові рішення в частині засудження
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. за ч. 1 ст. 162
КК України, а справу - закрити за відсутністю в діях складу злочину.

Вважати ОСОБА_1.
і ОСОБА_2. засудженими на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 308 і ч. 2 ст. 309 КК України, а ОСОБА_2. і за сукупністю
вироків на підставі ст. 71 КК України до остаточних покарань, призначених
судом.

У решті судові
рішення щодо ОСОБА_2. залишити без зміни.

Судді:

Заголдний
В.В.
Редька А.І. Пивовар В.Ф.