АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/672/13-кГоловуючий у 1-й інстанції Могачевська В.Й.
Провадження № 11-кп/789/77/13 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2013 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Вавріва І.З.

Суддів - Крукевича М. Н.,

при секретарі Цінькевич В.М.

з участю прокурора - Семенця О.А.

захисника - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

обвинуваченої - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Підволочиського районного суду від 3 липня 2013 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку АДРЕСА_1, громадянку України, з середньою освітою, одружену, тимчасово непрацюючу, раніше судиму вироком Підволочиського районного суду від 20 квітня 2012 року за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.

засуджена за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт.

Згідно вироку суду, 26 березня 2013 року близько 13 год.30 хв., зустрівши на вулиці села Токи Підволочиського району Тернопільської області поблизу домогосподарства ОСОБА_4, жителя цього села ОСОБА_2, з яким в неї протягом останніх двох років існують неприязні відносини, обвинувачена ОСОБА_3 затіяла конфлікт з потерпілим, під час якого умисно вирвала з його рук поліетиленовий пакет в якому знаходилася порожня скляна трилітрова банка, і нанесла нею удар по голові ОСОБА_2, спричинивши йому тілесні ушкодження у виді садна тім"яної ділянки голови, синець і тріщина шкіри правої половини лобної ділянки голови, садно цієї самої ділянки по серединній анатомічній лінії, а також синець, садна та надріз шкіри на лівій її половині, які відповідно до висновку експерта за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_3, вказуючи на незаконність та необґрунтованість вироку, просить його скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування поданої апеляції зазначає, що досудовим та судовим слідством не зібрано жодних доказів її вини у вчиненні інкримінованого злочину. На думку апелянта обвинувачення побудоване виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_2, які не підтверджені іншими належними та допустимим доказами, і базується лише на припущеннях.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_3, яка підтримала подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить вищевказаний вирок Підволочиського районного суду від 3 липня 2013 року скасувати і призначити новий судовий розгляд; потерпілого ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_1 та прокурора, які вирок суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим, а покарання, призначене судом обвинуваченій таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винної і тому просять в задоволенні апеляції відмовити; перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає з таких підстав:

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені у судовому засіданні, належно оцінені судом і детально викладені в вироку.

Так, визнаючи обвинувачену ОСОБА_3 винною за ч. 1 ст. 125 КК України, суд у числі інших доказів обґрунтовано взяв до уваги показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2, який пояснив, що 26 березня 2012 року в обідню пору доби він йшов до жительки с. Токи ОСОБА_5, щоб придбати в неї молоко і тому мав із собою в поліетиленовому пакеті скляну трилітрову банку. По дорозі він зустрів ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яка відразу ж почала його ображати, вихопила з його рук пакет з банкою та нанесла йому удар по голові.

Показання потерпілого ОСОБА_2 щодо обставин конфлікту з ОСОБА_3, внаслідок якого йому були заподіяні тілесні ушкодження, об'єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, аналіз яких з достатньою повнотою підтверджує висновок суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні злочину.

Зокрема з показань свідка ОСОБА_5 суд встановив, що 26 березня 2012 року між 13 та 14 годинами до неї прийшов ОСОБА_7, в якого була розбита голова, а в руках знаходився розірваний пакет з розбитою скляною банкою. При цьому він пояснив, що його щойно побила ОСОБА_3, вирвавши з рук пакет з банкою та вдаривши по голові.

Аналогічні свідчення надали суду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які приблизно о 13 год. 20 хв. бачли потерпілого ОСОБА_2, у якого була розбита голова і по обличчю текла кров та який пояснив їм, що його щойно побила ОСОБА_3

Такі ж свідчення надала свідок ОСОБА_9, яка суду показала, що вона живе на одній вулиці з обвинуваченою і потерпілим, який часто жаліється на зневажливе ставлення до нього зі сторони ОСОБА_3 26 березня 2013 року зателефонували з сусідньої вулиці і повідомили, що побили ОСОБА_2. Вона з сусідкою пішли назустріч потерпілому, який розповів їй, що на центральній вулиці села його побила ОСОБА_3.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт підтвердив, що механізм заподіяння виявлених на тілі потерпілого ОСОБА_2 тілесних ушкоджень відповідає поясненням останнього щодо нанесення йому удару банкою по голові і одночасно виключив можливість отримання таких ушкоджень внаслідок падіння.

Наведені докази в сукупності з іншими обставинами справи, зокрема, тими, що характеризують особу обвинуваченої, яка була засуджена за вчинення аналогічного злочину, вчиненого відносно дружини потерпілого ОСОБА_2, місцевий суд оцінив у відповідності до положень ст.85, 86 КПК України, які регламентують належність та допустимість доказів, та дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченої ОСОБА_3 ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Суд першої інстанції належним чином дослідив вищевказані обставини і дав їм правильну правову оцінку, а тому доводи обвинуваченої щодо відсутності належних та допустимих доказів її вини у вчиненні інкримінованого їй злочину колегія суддів вважає безпідставними.

Покарання ОСОБА_3 призначено судом відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, з додержанням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, даних про особу винного, а також всіх обставин справи.

Як слідує з вироку, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність у неї на утриманні неповнолітньої дитини, думку потерпілого та обґрунтовано прийшов до висновку про обрання їй покарання у виді громадських робіт.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є достатнім та необхідним для виправлення і перевиховання ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2013 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.З. Ваврів