Справа № 462/2211/13-к
У Х В А Л А

02 квітня 2013 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., при секретарі Волянському А.Л., за участю скаржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, старшого слідчого прокуратури ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 від 06 березня 2013 року про закриття кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілим,

встановив:

Постановою старшого слідчого прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 від 06 березня 2013 року було закрито кримінальне провадження № 000055 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з встановленою відсутністю в діянні судді Сихівського районного суду м. Львова Мички Б.Р. складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України.

Також, постановою старшого слідчого прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 від 06 березня 2013 року було відмовлено у визнанні ОСОБА_2 потерпілою у кримінальному провадженні № 000055.

18.03.2013 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищезазначені постанови з проханням скасувати їх.

Скаржники у судовому засіданні скаргу підтримали, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог КПК України.

У судове засідання не з'явився прокурор, проте це не є перешкодою для розгляду скарги, оскільки матеріалів достатньо для розгляду такої по суті.

Старший слідчий прокуратури проти скарги заперечив, зазначивши, що скарга є необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши скаржника, старшого слідчого прокуратури, оглянувши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов'язання припинити дію; 3)зобов'язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

27.02.2013 року до прокуратури Залізничного району м. Львова надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо винесення на їх думку суддею Сихівського районного суду м. Львова Мичкою Б.Р. завідомо неправосудного рішення від 28.11.2012 року.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, старший слідчий, отримавши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про вчинення злочину, діяв відповідно до п.2.2. Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань.

27.02.2013 року старшим слідчим прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000055 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Для перевірки отриманих відомостей старшим слідчим прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 для дачі пояснення викликався ОСОБА_1, який у встановлений час до слідчого не зявився, була отримана відповідь з Сихівського районного суду м. Львова.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28.11.2012 року суддею Сихівського районного суду м. Львова Мичкою Б.Р. була винесена постанова, якою було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова про скасування у справі про адміністративне правопорушення (адміністративна справа № 1318800/2012).

Зі змісту заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в органи прокуратури вбачається, що вони вважають, що суддя Сихівського районного суду м. Львова Мичка Б.Р. виніс неправосудну постанову від 28.11.2012 року, а тому скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 375 КК України.

Проте, склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 375 КК України, є формальним, тому його об'єктивна сторона вичерпується вчиненням певних дій, які являють собою постановлення неправосудного судового акту.

Неправосудним є такий судовий акт, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Зі змісту п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" випливає, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Таким чином постанова Сихівського районного суду м. Львова від 28.11.2012 року вступила в законну силу, і є обов'язковою до виконання на всій території України.

Враховуючи вищенаведене, у матеріалах скарги та кримінального провадження відсутні доказі, які б вказували на те, що постанова судді Сихівського районного суду м. Львова Мичка Б.Р. від 28.11.2012 року є неправосудним.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Проте скаржники під час розгляду скарги не надали суду доказів, які б підтверджували доводи щодо постановлення суддею неправосудного рішення, як зазначено у скарзі.

Також, не беруться до уваги твердження скаржників, що постанову про закриття кримінального провадження мав право виносити лише Генеральний прокурор України або його заступники згідно з главою 37 КПК України, з огляду на наступне.

Зі змісту ст. 481 КПК України випливає, що Генеральним прокурором України або його заступником здійснюється письмове повідомлення про підозру професійному судді.

Проте, чинний КПК України не передбачає положень про те, що кримінальне провадження по даній категорії справ може бути закрито лише на підставі постанови Генерального прокурора України або його заступника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, на підставі даних отриманих в ході досудового розслідування старшим слідчим прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 правильно винесена постанова від 06.03.2013 року про закриття кримінального провадження № 000055.

Також, слід відмовити у задоволенні скарги в частині скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим від 06.03.2013 року, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Разом з тим, КПК України передбачає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК.

Матеріали кримінального провадження та матеріали скарги не містять допустимих доказів, які б вказували на те, що скаржникам було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Враховуючи вищенаведене, на підставі даних отриманих в ході досудового розслідування старшим слідчим прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 постанова про відмову у визнанні потерпілим від 06.03.2013 року винесена з дотриманням вимог ст. 55 КПК України.

Щодо вимоги про зобовязання старшого слідчого прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 направити заяву компетентним посадовим особам прокуратуру, то така не підлягає задоволенню, оскільки старший слідчий, отримавши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про вчинення злочину, діяв згідно вимог КПК України та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 від 06 березня 2013 року про закриття кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілим відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: