Справа № 480/447/15-к
Провадження № 1-КП/480/103/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області
у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника-адвоката
потерпілого ОСОБА_5
захисника-адвоката
обвинуваченого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця держави Вірменія, громадянина України, вірменина, працюючого в ТОВ «Афіна ІМ», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ст.189 ч.2 КК України

встановив:
23.11.2014 року в період часу з 00.01 по 00.03 год., ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 прибули до нічного клубу «Аміго», який розташований за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 98. Під час відпочинку останніх, ОСОБА_8 випадково зустрів раніше йому наглядно знайомого ОСОБА_4 , та запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_9 витребувати для власних потреб з ОСОБА_4 грошові кошти, на що останні згодились. В подальшому під приводом розмови ОСОБА_8 попросив вийти на вулицю ОСОБА_4 , на що останній згодився та вийшов на стоянку для автомобілів перед нічним клубом «Аміго» в супроводі з ОСОБА_9 де біля автомобіля марки «Порш» моделі «Каєн» з транзитними номерами НОМЕР_1 вже їх чекав ОСОБА_7 . Знаходячись на стоянці для автомобілів біля нічного клубу «Аміго», за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна 98, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_4 сісти на заднє сидіння вказаного автомобілю, за кермо якого сів ОСОБА_7 , згодившись на дану пропозицію ОСОБА_4 сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля, біля якого сів ОСОБА_9 на переднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_7 почав рух на пр. Леніна, м. Миколаєва. Під час руху по пр. Леніна, в м. Миколаєві, та в подальшому по м. Миколаєву, ОСОБА_9 знаходячись на задньому пасажирському сидінні автомобіля біля ОСОБА_4 почав наносити останньому тілесні ушкодження в область обличчя, які згідно висновку судово-медичного експерта обл. бюро СМЕ № 1763 від 25.11.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В цей час ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 знаходячись разом з потерпілим у вказаному автомобілі, почали погрожувати фізичною розправою та вбивством ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_4 яка на той час знаходилась в нічному клубі «Аміго» та почали вимагати грошові кошти від ОСОБА_4 . Під постійним психічним тиском з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_4 вказав на адресу свого тимчасового проживання: АДРЕСА_3 . В подальшому всі вищевказані особи на вищевказаному автомобілі прибули за зазначеною адресою. Вийшовши з автомобіля марки «Порш» моделі «Каєн» з транзитними номерами НОМЕР_1 ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_4 направились до квартири за адресою АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_7 керуючи вказаним автомобілем від`їхав від зазначеного місця до чекання кінцевого результату від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Знаходячись у вказаній квартирі потерпілий ОСОБА_4 під постійними погрозами вбивства та отримання тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 грошову суму в розмірі 4.250 дол. США які станом на 23.11.2014 року відповідно до курсу доларів США становиили 64159 грн. 02 коп. Після вже отриманої грошової суми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потребували ще грошових коштів. Після чого потерпілий ОСОБА_4 з електронного ящику «Visa QIWI Wallet»на якому знаходились 30.000 російських рублів перевів на номер, який вказав ОСОБА_9 зазначену суму, яка станом на 23.11.2014 року складає 9690 грн. Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 вирішивши що витребувані грошові кошти достатні для їх збагачення зателефонували ОСОБА_7 та повідомили про необхідність їх забирання з вказаного місця. В подальшому зазначені особи разом з потерпілим ОСОБА_4 спустились на вулицю де їх вже на зазначеному автомобіля чекав ОСОБА_7 . В подальшому сівши до автомобілю під керуванням ОСОБА_7 вказані особи направились в бік центру м. Миколаєва, де під час руху потерпілий ОСОБА_4 попросив зателефонувати дружині яка знаходилась в нічному клубу «Аміго». Після чого ОСОБА_9 надав телефон для дзвінку та при розмові ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , останя повідомила про виклик міліції до нічного клубу. Після чого ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поїхали до стадіону «Евіс» який знаходиться по пр.. Леніна м. Миколаєва, та під погрозою отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 почали вимагати про необхідність писання відмови від заяви за фактом зникнення останнього. Після чого дочекавшись про від`їзд міліції та написання зустрічної заяви ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 висадили потерпілого ОСОБА_4 в районі вул.. Радянської м. Миколаєва а самі поїхали в невідомому напрямку.

В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення на вищевказаному автомобілі зникли розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 73849 грн. 02 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 189 КК України тобто вимозі вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим, кваліфікуючою ознакою якого є погроза вбивства чи заподіяння тілесних ушкоджень, вчинення за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , визнав свою вину у повному обсязі.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, яке кваліфіковане за ч. 2 ст. 189 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та прокурор, захисник-адвокат потерпілого, захисник-адвокат обвинуваченого та обвинувачений заявили клопотання про недоцільність дослідження доказів, так як, обставини викладені в обвинувальному акті мали місце та ніким не оспорюються та вони правильно розуміють зміст цих обставин та розуміють що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , скоєне ним, мало місце, і містить склад кримінального правопорушення передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, в якому він виннен.

З врахуванням зазначеного, за скоєне кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 ,підлягає покаранню.
Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції статті 189 ч.2 КК України.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Згідно до вимог ст. 66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_7 , є визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, його щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відсутні.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, за місцем мешкання характеризується посередньо, його відношення до скоєного, щире каяття у скоєному, визнання вини, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження вчинення нових злочинів має бути обране покарання не пов`язане з позбавленням волі з випробуванням,відповідно ст. 75 КК України, та покладенням на нього відповідних обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Вказане покарання на думку суду буде достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_4 піддягає залишенню без розляду згідно заяви потерпілого та клопотання захисника-адвоката потерпілого.

Речові докази, що належать ОСОБА_7 , згідно квитанції № 204 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження (а.с. 278), повернути власнику ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати в судовому процесі до стягнення не заявлялись.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначити покарання за ст. 189 ч.2 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
У відповідності ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.
На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, як на особу звільнену від відбування покарання з випробуванням а саме:
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;
- не виїжджати на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції.
Обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_7 вступу вироку в закону силу залишити у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Цивільний позов залишити без рогляду.
Речові докази, що належать ОСОБА_7 , згідно квитанції № 204 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження (а.с. 278), повернути власнику ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати в судовому процесі до стягнення не заявлялись.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вручити копії вироку прокурору, обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1
10.06.2015