Ухвала іменем україни 02 жовтня 2014 року

м. КиївКолегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Орлянської В. І.,

суддів: Літвінова Є.
В., Тельнікової І. Г.,

з участю прокурора Голюги В. В.,

засудженого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в
режимі відеоконференції кримінальну
справу за касаційною скаргою
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом апеляційної інстанції, на
вирок та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 11 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Гадяцького районного суду
Полтавської області від

04 квітня 2012 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, в силу ст. 89 КК України такий,
що немає судимості,

засуджений за:

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
ОСОБА_1 остаточно призначено покарання
у виді позбавлення волі на строк 5
(п'ять) років без конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 292, ч. 1 ст. 304 КК України -
виправданий;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин
України, в силу ст. 89 КК України такий,
що немає судимості,

засуджений за :

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно ОСОБА_2 призначено
покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 (чотири) роки без конфіскації
майна.

За ч. 2 ст. 292 КК України ОСОБА_2
виправдано;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин
України, раніше не судимий,

засуджений за :

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно ОСОБА_3 призначено покарання
у виді позбавлення волі на строк 2 (два)
роки без конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 292 КК України ОСОБА_3
виправдано;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин
України, в силу ст. 89 КК України такий,
що не має судимості,

засуджений за:

ням ст. 69 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 1 (один)
рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно ОСОБА_4 призначено покарання
у виді позбавлення волі на строк 3 (три)
роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на
нього обов'язків, передбачених
пунктами 3, 4 ч. 1 ст. КК України.

За ч. 2 ст. 292 КК України ОСОБА_4
виправдано;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин
України, раніше не судимий,

засуджений за:

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань,
остаточно ОСОБА_5 призначено покарання
у виді позбавлення волі на строк 2 (два)
роки 6 (шість) місяців без конфіскації
майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на
нього обов'язків, передбачених
пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянин
України, раніше не судимий,

засуджений за:

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання покарань, остаточно ОСОБА_6
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6
(шість) місяців без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 2 (два) роки з покладенням на
нього обов'язків, передбачених
пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянин
України, в силу ст. 89 КК України такий,
що не має судимості,

засуджений за:

за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 2 (два) роки без конфіскації майна;
ч. 3 ст. 292 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,

ОСОБА_7 призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 2 (два) роки
без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на
нього обов'язків, передбачених
пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянин
України, раніше не судимий,

засуджений за:

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у
виді позбавлення волі на строк 2 (два)
роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців
з покладенням на нього обов'язків,
передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК
України.

Вирішено питання про відшкодування
матеріальних збитків та про речові
докази.

Вироком Апеляційного суду Полтавської
області від 11 лютого 2014 року вирок
місцевого суду в частині призначення
покарання ОСОБА_1 скасовано.

Призначено ОСОБА_1 покарання за:

- за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК
України - 7 (сім) років позбавлення волі
з конфіскацією Ѕ частини майна, яке є
його власністю;

- за ч. 2 ст. 292 КК України - 5 (п'ять) років
позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим ОСОБА_1 остаточно
призначено покарання у виді 7 (семи)
років позбавлення волі з конфіскацією
Ѕ частини майна, яке є його власністю.

В решті вирок суду стосовно ОСОБА_1
залишено без зміни.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 11 лютого 2014 року вирок
Гадяцького районного суду Полтавської
області від

04 квітня 2012 року в частині засудження
ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 292 КК України
скасовано, а провадження закрито за
відсутністю в його діях складу
вказаного злочину.

Вирок Гадяцького районного суду
Полтавської області від

04 квітня 2012 року стосовно ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - змінено.

Дії ОСОБА_3 перекваліфіковано з ч. 3 ст.
292 КК України на ч. 2 ст. 292 КК України та
призначено покарання із застосуванням

ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року 1
(одного) місяця позбавлення волі.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_3 з ч. 3 ст.
15, ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.
185 КК України та з урахуванням положень
ст. 68 КК України призначено покарання у
виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань,
остаточно ОСОБА_3 призначено покарання
у виді позбавлення волі строком на 1
(один) рік 1 (один) місяць 15 (п'ятнадцять)
днів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3
вважати таким, що відбув призначене
покарання.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч. 3 ст.
292 КК України на ч. 2 ст. 292 КК України та
призначено покарання із застосуванням

ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року
позбавлення волі.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч. 3 ст.
15, ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.
185 КК України та з урахуванням положень
ст. 68 КК України призначено покарання у
виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом часткового
складання призначених покарань,
остаточно ОСОБА_3 призначено покарання
у виді позбавлення волі строком на 2
(два) роки 6 (шість) місяців позбавлення
волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_5
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим
строком на два роки, з покладенням на
нього обов'язків, передбачених
пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 3 ст.
15, ч. 5 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.
185 КК України та з урахуванням ст. 68 КК
України призначено покарання у виді 2
(двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2
(два) роки, з покладенням на нього
обов'язків, передбачених пунктами 3, 4

ч. 1 ст. 76 КК України;

Вирок місцевого суду в частині
цивільного позову змінено.

Цивільний позов в частині
відшкодування витрат по зберіганню
автомобілів задоволено та стягнуто з
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 на користь дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» в особі філії
газопромислового управління
«Полтавагазвидобування» по 1225 грн.

44 коп. з кожного по відшкодуванню
витрат на зберігання речових доказів -
автомобіля УРАЛ та КРАЗ.

В іншій частині вирок суду стосовно
ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_8
залишено без зміни.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 20 липня 2012 року вирок
Гадяцького районного суду Полтавської
області від

04 квітня 2012 року стосовно ОСОБА_2
скасований, а справа в цій частині
повернута на додаткове розслідування.

Вироком Гадяцького районного суду
Полтавської області від

24 квітня 2013 року ОСОБА_2 засуджений за ч.
3 ст. 15, ч. 5

ст. 185, ст. 69 КК України до 2 (двох) років
позбавлення волі без конфіскації
майна; за ч. 3 ст. 292, ст. 69 КК України до 1
(одного) року позбавлення волі. На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначено ОСОБА_2 покарання
у виді позбавлення волі на строк 2 (два)
роки без конфіскації майна.

Вирок Гадяцького районного суду
Полтавської області від

24 квітня 2013 року в апеляційному порядку
не оскаржувався.

За вироком суду першої інстанції
засуджених визнано винуватими у
вчиненні злочинів за таких обставин.

ОСОБА_1 у березні 2011 року з метою
вчинення крадіжок газового конденсату
створив організовану групу, яка
складалася з непрацюючих жителів
Гадяцького району - ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3 та особи, матеріали
кримінальної справи щодо якої виділено
в окреме провадження у зв'язку з її
розшуком, до котрих у травні 2011 року
приєдналися

ОСОБА_5, ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_8

Виконуючи функцію організатора групи,
ОСОБА_1 у березні 2011 року почав
готуватися до вчинення крадіжок
газового конденсату і довів до відома
учасників організованої групи усний
план підготовки, який включав
встановлення місцезнаходження
магістрального газоконденсатопроводу
УКПГ Яблунівка - УКПГ Гадяч та
систематичного спостереження за його
охороною.

Для підготовки та вчинення злочинів
злочинна група використовувала два
вантажних автомобілі УРАЛ-4320 (реєстр. №
НОМЕР_1) і КРАЗ-2556 АІД (реєстр. № НОМЕР_2)
зі спеціально обладнаними металевими
ємностями на 5,536 т й 8,579 т відповідно,
належні ДГІ НАК "Надра України"
"Чернігівнафтогазгеологія", а також
інші засоби та знаряддя.

На заздалегідь визначеній ОСОБА_1
ділянці місцевості в 7 км від с.
Лободина і в 3 км від с. Вечірчина,
ОСОБА_6 з особою, матеріали
кримінальної справи щодо якої виділено
в окреме провадження, розкопав місце
проходження магістрального
газоконденсатопроводу, а потім з
ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 стежили на
навколишньою місцевістю з метою
попередження викриття їх
правоохонними органами.

В свою чергу, ОСОБА_3 виконав роботи по
врізці у трубопровід та стежив за
наповненням ємності автомобіля
конденсатом.

ОСОБА_5 знаходився у кузові автомобіля
також стежив за наповненням ємності
газовим конденсатом з метою
попередження його виливу. ОСОБА_4
керував автомобілем на якому
перевозився викрадений газовий
конденсат.

У період часу з 23.30 год. 04 червня 2011 року
до 05.00 год. 05 червня 2011 року
засуджені наповнювали газовим
конденсатом ємність, що знаходилась в
кузові автомобіля УРАЛ, об'ємом 5, 536 тон.
Викрадений газовий конденсат учасники
злочинної групи мали намір злити в
ємність автомобіля КРАЗ-2556 АЦ, але
будучи виявленими працівниками
охорони, не вчинили усіх необхідних дій
та не довели свого злочинного наміру до
кінця з причин, що не залежали від
їхньої волі, викравши лише 4,48 т
газового конденсату на суму 29 097,60 грн.

Апеляційний суд ухвалою виключив зі
складу організованої групи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В касаційній скарзі прокурор просить
скасувати вирок апеляційного суду
стосовно ОСОБА_1 через невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочинів та особі засудженого
внаслідок м'якості, а справу направити
на новий апеляційний розгляд. Зазначає,
що призначаючи ОСОБА_1 покарання
апеляційним судом не було враховано, що
він вчинив особливо тяжкі злочини,
раніше судимий, під час досудового і
судового слідства свою вину у вчиненні
інкримінованих йому злочинів фактично
визнав частково, що не свідчить про
сприяння розкриттю злочину.

Крім того, прокурор просить скасувати
ухвалу апеляційного суду через істотні
порушення кримінально-процесуального
закону, неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочинів та особі
засуджених внаслідок м'якості. В
обґрунтування скарги зазначає, що в
діях ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наявна така
кваліфікуюча ознака, як вчинення
злочину в складі організованої групи,
тому перекваліфікація їх дій з ч. 3 ст. 292
КК України на ч. 2 ст. 292 КК України є
неправильною.

Також вказує, що в тексті ухвали
містяться суттєві суперечності. Так, в
описово-мотивувальній частині ухвали
судом вказано про можливість
виправлення засудженого ОСОБА_3 без
відбування покарання, з випробуванням,
а в резолютивній частині вказано, що на
підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3
вважати таким, що відбув покарання, при
цьому звільнення від відбування
покарання з випробуванням до нього не
застосовувалось.

Судові рішення стосовно ОСОБА_2 в
касаційному порядку не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, яка частково підтримала
касаційну скаргу, просила ухвалу
апеляційного суду скасувати, а справу
направити на новий апеляційний
розгляд, а вирок апеляційного суду
залишити без зміни, засудженого ОСОБА_1,
який заперечував проти задоволення
касаційної скарги прокурора, просив
вирок та ухвалу апеляційного суду
залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи,
висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
зазначених у вироку апеляційного суду
злочинів та правильність кваліфікації
його дій підтверджуються дослідженими
та належно оціненими судом доказами і
прокурором не оскаржуються.

Посилання прокурора на
невідповідність призначеного
покарання тяжкості вчиненого злочину
та особі ОСОБА_1 внаслідок м'якості є
необґрунтованими.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначено покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів. Виходячи
з указаної мети й принципів
справедливості, співмірності та
індивідуалізації, покарання повинно
бути адекватним характеру вчинених
дій, їх небезпечності та даним про
особу винного.

Як убачається з вироку апеляційного
суду, ці вимоги кримінального закону
судом виконані.

Так, суд урахував ступінь тяжкості
вчинених злочинів, які відповідно до
ст. 12 КК України класифікуються як
особливо тяжкі, особу винного, який під
час досудового та судового слідства
фактично вину визнав частково і не
визнав створення ним організованої
групи, що не свідчить про активне
сприяння розкриттю злочину, раніше
притягувався до кримінальної
відповідальності, позитивно
характеризується за місцем проживання,
має на утриманні неповнолітніх дітей і
призначив покарання в межах санкції ч. 3
ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 292 КК
України.

З урахуванням наведеного колегія
суддів погоджується з рішенням суду
апеляційної інстанції та вважає, що
саме таке покарання є необхідним й
достатнім для виправлення засудженого
ОСОБА_1 та попередження нових злочинів,
а тому доводи касаційної скарги
прокурора в цій частині є
необґрунтованими.

Вирок апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 378 КПК України 1960 року та є
обґрунтованим.

Твердження прокурора щодо
неправильного застосування
кримінального закону в частині
перекваліфікації дій засуджених
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та як наслідок
призначення їм м'якого покарання, також
є необґрунтованими.

Апеляційний суд правильно дійшов
висновку, що в діях

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відсутня кваліфікуюча
ознака - вчинення злочину в складі
організованої групи, оскільки не
встановлено, що вони попередньо
зорганізувалися у стійке об'єднання
для вчинення злочину; що вони були
об'єднані єдиним планом з розподілом
функцій учасників групи, спрямованих
на досягнення цього плану та відомого
всім учасникам групи.

Вірно, з урахуванням вимог ст. 65 КК
України ОСОБА_3 та ОСОБА_5 призначено і
покарання, яке буде необхідним і
достатнім для виправлення засуджених
та попередження вчинення ними нових
злочинів.

Доводи касаційної
скарги прокурора про суперечності, які
містяться в описово-мотивувальній та
резолютивній частині ухвали
апеляційного суду щодо засудженого
ОСОБА_3 на думку колегії суддів не є
такими, що вплинули на правильність
прийнятого рішення.

Ухвалою колегії суддів Судової палати
у кримінальних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 червня 2013 року ухвала
Апеляційного суду Полтавської області
від 20 липня 2012 року стосовно ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 скасована, а справа
направлена на новий апеляційний
розгляд.

Апеляційний суд, виконуючи вимоги ст. 399
КПК України 1960 року виконав наведені у
вищезазначеній ухвалі вказівки,
розглянув всі доводи поданої апеляції
прокурора, захисника ОСОБА_10 в
інтересах ОСОБА_1, цивільного позивача
та відповідно до вимог закону
постановив обґрунтовані судові
рішення.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
перешкодили чи могли перешкодити суду
при розгляді справи постановити
законне, обґрунтоване і справедливе
рішення колегією суддів не
встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами
11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення»
КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції залишити без
задоволення.

Вирок Апеляційного суду Полтавської
області від 11 лютого 2014 року стосовно
ОСОБА_1 та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 11 лютого 2014
року стосовно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без
зміни.

Судді:

Орлянська В. І. Літвінов Є.
В.
Тельнікова І. Г.