АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 щодо неповернення майна, вилученого під час обшуку 08 листопада 2011 року.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що оскаржувані ОСОБА_7 дії (бездіяльність) не входять до переліку тих, які можуть бути оскаржені в порядку, визначеному Главою 26 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги про повернення майна. Апелянт, посилаючись на положення Конституції України, якою гарантовано захист права власності особи, стверджує, що висновки слідчого судді про те, що вказані у скарзі дії (бездіяльність) не входять до переліку тих, які можуть бути оскаржені, є помилковими.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без зміни, дослідивши надані суду матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судової справи, 05 липня 2011 року першим заступником військового прокурора Центрального регіону України порушено кримінальну справу № 11400008 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2011 року надано дозвіл на обшук у гаражі № НОМЕР_1 гаражно-будівельного кооперативу «Вектор» по вул. Рибалка, 1а в м. Києві, який належить на праві власності дружині ОСОБА_7 ОСОБА_8 .

Згідно протоколу обшуку, 08 листопада 2011 року органом досудового розслідування проведено обшук у вказаному приміщенні та вилучено грошові кошти в розмірі 40 000 доларів США, що належать ОСОБА_7 .

Постановою слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України від 13 лютого 2012 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_7 в розмірі 40 000 доларів США, які вилучені під час обшуку 08 листопада 2011 року.

13 лютого 2012 року порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України та в цей же день її об`єднано з кримінальною справою № 11400008.

27 липня 2012 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 виділено із кримінальної справи № 11400008 в окреме провадження, при цьому, окрім іншого, виділено наступні документи: копію протоколу обшуку гаражу ОСОБА_8 № 75 від 8 листопада 2011 року, протокол огляду грошових коштів, постанову про визначення місця зберігання грошових коштів від 20 грудня 2011 року, постанову про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_7 від 13 лютого 2012 року. В подальшому виділена кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 направлена на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

22 квітня 2015 року ОСОБА_7 , посилаючись на вимоги Глави 26 КПК України 2012 року, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на дії (бездіяльність) щодо неповернення належних йому грошових коштів в сумі 40 000 доларів США. Просив зобов`язати Генеральну прокуратуру України повернути належне йому майно.

Слідчий суддя, отримавши скаргу та перевіривши її вимоги на предмет відповідності нормам КПК України, відмовив у відкритті провадження за скаргою, оскільки скарга подана на дії (бездіяльність), що не підлягає оскарженню в порядку, визначеному ст. 303 КПК України.

Колегія суддів погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням та вважає його таким, що ґрунтується на вимогах чинного кримінально-процесуального закону.

Частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Разом з тим, вилучені під час обшуку 08 листопада 2011 року належні ОСОБА_7 кошти не мають статусу тимчасово вилученого майна, оскільки поняття тимчасово вилученого майна введено в дію лише 20 листопада 2012 року з прийняттям нового КПК України. Положення глави 26 КПК України 2012 року, які регламентують порядок набуття майном статусу тимчасово вилученого, правові наслідки неповернення тимчасового вилучення майна, а також процесуальний порядок припинення тимчасово вилученого майна не є тотожними з процесуальним порядком вилучення і повернення майна, що були передбачені КПК України 1960 року. Отже, зазначені гроші, які вилучені в ході обшуку в порядку, визначеному КПК України 1960 року, не мають статусу тимчасово вилученого майна в контексті чинного кримінального процесуального закону.

Відповідно, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що вимоги скарги ОСОБА_7 про повернення майна не входять до переліку тих дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені в порядку Глави 26 КПК України 2012 року.

Крім того, як було зазначено вище та, на що правильно звернув увагу слідчий суддя, вказані грошові кошти були арештовані постановою слідчого в порядку, передбаченому КПК України, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року. А відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до моменту його скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з тим, питання про скасування чи припинення арешту вказаного майна не вирішувалося у встановленому законом порядку, тому на даний час не може стояти і питання про його повернення.

В цьому контексті слід також зазначити, що в межах кримінальної справи, яка перебуває на стадії судового розгляду, власник майна вправі ставити питання про скасування арешту, накладеного на майно, та його повернення лише перед судом, на розгляді якого знаходиться кримінальна справа та керуючись нормами того КПК України, за правилами якого розглядається справа, а не шляхом звернення до слідчого судді, який вправі розглядати скарги виключно на стадії досудового розслідування.

У випадку, якщо ОСОБА_7 вважає за необхідне захистити своє конституційне право власності в межах кримінального провадження, яке на даний час знаходиться на стадії досудового розслідування, то питання про повернення майна він зможе ініціювати перед слідчим суддею, після застосування процедури скасування арешту майна, який визначено ст. 174 КПК України.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 , з викладених у ній доводів - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 404, 405, 422, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 щодо неповернення майна, вилученого під час обшуку 08 листопада 2011 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Судді:

Справа № 11-сс/796/1391/2015 Категорія ст. 303 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1