Номер провадження 1-кп/243/385/2015
Номер справи 243/5057/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«05» червня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, інвалідом не являється, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України
ВСТАНОВИВ:
16 травня 2015 року приблизно о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_5 знаходився в недобудованому гаражі на території покинутого домоволодіння, розташованого за адресою - АДРЕСА_2 . В цей час в зазначеному місці в останнього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення металевої дверної коробки гаража.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 за допомогою дерев`яної колоди, яку він знайшов у приміщенні недобудованого гаражу, вибив шлакоблоки, які утримували металеву дверну коробку. Після чого ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав металеву дверну коробку вартістю 744 гривні 16 коп, яка належить ОСОБА_4 після чого з місця вчинення злочину зник, вилучивши майно із законного володіння власника, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 744 гривні 16 коп.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 викривається наступними доказами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та суду пояснив, що 16 травня 2015 року приблизно о 15 годині 15 хвилин знаходився в недобудованому гаражі на території покинутого домоволодіння, розташованого за адресою - АДРЕСА_2 . В нього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення металевої дверної коробки гаража. Він за допомогою дерев`яної колоди, яку він знайшов у приміщенні недобудованого гаражу, вибив шлакоблоки, які утримували металеву дверну коробку. Після чого шляхом вільного доступу таємно викрав металеву дверну коробку, яка належить ОСОБА_4 після чого з місця вчинення злочину зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. На теперішній час повернуто металеву дверну коробку потерпілому. При тому, як він вибивав металеву дверну коробку він пошкодив приблизно десять штук шлакоблоку, дах на гаражі він не зруйнував.
У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що земельна ділянка за адресою- АДРЕСА_2 належить його дружині, придбана в період зареєстрованого шлюбу. На ній розташований недобудований гараж. Він не мешкає за цією адресою, відвідує подвір`я приблизно один раз на місяць. Перед тим, як вкрали дверну коробку, він навідувався на подвір`я 28 березня 2015 року. Очевидцем вчинення кримінального правопорушення він не був. 16 травня 2015 року йому зателефонувала сусідка і повідомила, що руйнують його гараж. Він приїхав за адресою- АДРЕСА_2 та побачив, що відсутня металева дверна коробка в гаражі. Також було пошкоджено шифер та шлакоблок. Дверну металеву коробку він знайшов на пункті прийому металевого брухту і дружина ОСОБА_5 запропонувала її викупити. На теперішній час металеву дверну коробку йому повернуто. Також у домоволодінні була відсутні хвіртка, яку зняли, але на пункті прийому металевого брухту хвіртки вже не було.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, показань потерпілого провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: Із Протоколу огляду місця події від 19 травня 2015 року вбачається, що було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 та зафіксовано відсутність хвіртки при вході на територію домоволодіння, а також металевої дверної коробки в гаражі ( а.с. 24-26); Із Заяви обвинуваченого ОСОБА_5 від 19 травня 2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 добровільно видав працівникам міліції для огляду металеву дверну коробку, яку 16 травня 2015 року викрав з території домоволодіння АДРЕСА_2 ( а.с.27); Із Протоколу огляду місця події від 19 травня 2015 року вбачається, що було оглянуто металеву двійну коробку для дверей з кутка 50х50х4, загальним розміром 1,78х0,8м, вилучену у ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 ( а.с.28-29); Із Висновку судової товарознавчої експертизи від 21 травня 2015 року вбачається, що «Ринкова вартість майна, наданого на оцінку: металева двійна коробка для дверей з кутка 50х50х4, загальним розміром 1,78х0,8м на 16 травня 2015 року складала 744 гривні 16 коп ( а.с.42-55); Із Розписки потерпілого ОСОБА_4 від 28 травня 2015 року вбачається, що йому повернуто металеву двійну коробку для дверей з кутка 50х50х4, загальним розміром 1,78х0,8м, яку було в нього вкрадено 16 травня 2015 року ( а.с.57); Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 27 травня 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії ОСОБА_5 докладно розповів та показав на прохід в паркані на територію домоволодіння АДРЕСА_2 ; вказав на місце, де 16 травня 2015 року в гаражному боксі було встановлено металева дверна коробка на території домоволодіння по АДРЕСА_2 ; вказав яким чином він за допомогою дерев`яної колоди вибив шлакоблоки в гаражі на території домоволодіння по АДРЕСА_2 ; вказав в якому напрямку він пішов після вчинення кримінального правопорушення, в напрямку вул. Красноармійської в с. Билбасівка Слов`янського району Донецької області ( а.с. 70-73).
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).
При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки , дані про особу обвинуваченого.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_5 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».
Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, задовільно характеризується за місцем мешкання, особу винного, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, перебуває на обліку в Комунальному лікувально-профілактичному закладі « Слов`янська Центральна районна лікарня» з діагнозом «Психічні та поведенческі розлади внаслідок вживання алкоголю», тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, його запевнення, що більше ніколи злочинів скоювати не буде, наявність обставин, що пом`якшують йому покарання, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді позбавлення волі на строк один рік.
Застосувати ст.ст. 75,76 КК України і у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк один рік, зобов`язавши його не виїздити за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально - виконавчої інспекції.
Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Головуючий: суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .