Справа №463/3028/15-к
Провадження №1-кп/463/245/15
В И Р О К
іменем України
04 серпня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001882 від 18.06.2015 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, громадянина України, уродженця с.Мальчиці, Яворівського району, Львівської області, тимчасово не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
встановив:
18.06.2015 року близько 20-20год. ОСОБА_4 перебуваючи на вул.Зеленій, 97 у м.Львові маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 , скориставшись моментом несподіванки, переляком та відсутністю протидії з її боку, застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 6, 39г. на якому знаходився золотий кулон із зображенням Божої Матері вагою 1г., після чого з місця злочину втік, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 4 000, 00грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що 18.06.2015р. близько 20-20 год. гуляв по вул.Зеленій в м.Львові. Побачив потерпілу, на шиї в якої було золото, підійшов з переду і одним ривком зірвав ланцюжок та почав втікати, однак був затриманий працівниками міліції. Причину такої своєї поведінки обґрунтував тим, що він розлучився з дружиною, а тому був в пригніченому стані. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 18.06.2015р. повертаючись з роботи йшла по вул.Зеленій в м.Львові. Про те, що відбулось вона спочатку не зрозуміла, була перелякана. Одразу до неї підбіг чоловік, як потім вона довідалась це був працівник міліції, та повідомив її, що в неї з шиї зірвали ланцюжок. Крім цього зазначила, що внаслідок дій обвинуваченого в неї на шиї були ушкодження. Додатково пояснила, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки шкоду заподіяну злочином відшкодовано.

Крім визнання вини самим обвинуваченим, винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується наступними доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

З оголошеного в судовому засіданні витягу з кримінального провадження №0001882, згідно якого внесені відомості в ЄДР за заявою потерпілої ОСОБА_6 18.06.2015р. (а.с.22)

З оголошеного в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.06.2015р. (а.с.23), згідно якого в потерпілої ОСОБА_6 відібрано заяву та зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 18.06.2015р. (а.с.24), згідно якого оглянуто місце події по АДРЕСА_2 .

З оголошеного в судовому засіданні квитанцій про вартість викрадених ювелірних виробів (а.с.25).

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта №923 від 19.06.2015р. (а.с.26), згідно якого, у потерпілої ОСОБА_6 виявлено садно на шиї зліва, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, могло виникнути 18.06.2015р. і відноситься до легкого тілесного ушкодження.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.06.2015р. (а.с.27-28), згідно якого обвинуваченого ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.06.2015р. та фототаблиці до нього (а.с.29-32), згідно якого потерпіла впізнала обвинуваченого, як особу яка 18.06.2015р. заволоділа її ланцюжком та кулоном.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу пред`явлення речей для впізнання від 25.06.2015р. та фототаблиці до нього (а.с.33-37), згідно якого потерпіла впізнала серед представлених речей викрадений у неї кулон.

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині

Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна, поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, відшкодування шкоди, заподіяної злочином, відсутністю обставин, що обтяжують покарання,та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності та з врахуванням думки потерпілої, яка просить обвинуваченого суворо не карати, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи ;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний західзастосований до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків передбачених ст.194 КПК України, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речовий доказ поліетиленовий пакет, у якому наявний кулон із металу жовтого кольору, опечатаний печаткою №1 Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Л/о із підписом слідчого, який згідно з розписки від 25.06.2015р. переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , вважати повернутим за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинувачениму, прокурору.
Суддя: ОСОБА_1