АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000172 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору прокуратури Подільського району м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

Таке рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті неналежним чином викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які орган досудового слідства вважає встановленими, а саме: в порушення вимог ст. 91 КК України не зазначено чітко місце та спосіб вчинення правопорушення.

Крім того, в обвинувальному акті спочатку зазначено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, а в подальшому вказано, що ОСОБА_6 обвинувачується в ухиленні від відбування додаткової міри покарання, займання певною діяльністю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду необґрунтованою, винесеною з

______________________________________________________
Справа №11-кп/796/953/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 1 ст. 389 КК України Доповідач ОСОБА_1
порушенням вимог КПК України, просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що посилання суду на не відображення формулювання обвинувачення є хибним та безпідставним, оскільки в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, як вони встановлені прокурором, при цьому є встановленим час, місце, спосіб вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зазначено формулювання вчиненого ним правопорушення та його кваліфікацію.
Крім того, в обвинувальному акті при вказівці на те, що ОСОБА_6 обвинувачується в ухиленні від відбування додаткової міри покарання, займання певною діяльністю, помилково було вказано ч. 1 ст. 309 КК України, а не ч. 1 ст. 389 КК України, що є формальною опискою, яка може бути усунута під час судового розгляду кримінального провадження по суті, шляхом складання прокурором нового обвинувального акта.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Згідно вказаної норми Закону, обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частина 1 статті 91 КПК Українипередбачає, що в кримінальному провадження підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

А відтак, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акта, ним обвинувачується ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні від позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме керувати транспортним засобом, засудженим до цього виду покарання.

Проте, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, яке за змістом є аналогічним викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, які прокурор вважає встановленими, свідчить про те, що слідчим проігноровані вимоги ст.ст. 91, 291 КПК України, бо обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, наведені неповно, без вказівок на місце та спосіб вчинення цього злочину, а фактично приведені у формі змісту іншого судового рішення формулювання обвинувачення, визнаного доведеним вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.06.2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 290 КК України.

А тому, як вірно вказав суд першої інстанції, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не містить інформації про місце та спосіб вчинення злочину.

При цьому, суд першої інстанції також правильно вказав і на такий недолік обвинувального акту, як зазначення в ньому у фактичних обставинах кримінального правопорушення про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, а у формулюванні обвинувачення про те, що ОСОБА_6 обвинувачується в ухиленні від відбування додаткової міри покарання, займання певною діяльністю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

За викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і вважає обґрунтованим рішення про повернення його прокурору, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України - безпідставними.

Доводи апелянта стосовно того, що ці недоліки можливо усунути під час судового розгляду справи шляхом внесення змін до обвинувального акта, не ґрунтуються на законі і суперечать загальним засадам кримінального провадження, у тому числі й забезпеченню права обвинуваченого на захист.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року, якою повернуто прокурору прокуратури Подільського району м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, - без змін.

Судді:

____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3