Справа № 204/5284/14-к
Провадження № 1-кп/204/19/15

22 січня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
головуючого: судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Кіровограда, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4
за участю законного представника потерпілого: ОСОБА_5
ОСОБА_3 відповідно до рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28.11.2011 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 27.07.2011 року та до повноліття доньки, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі і пояснив суду, що потерпіла є його донькою, а представник потерпілої є його колишньою дружиною.
В період часу з 27.07.2011 року по 20.05.2014 року він працював неофіційно на СТО, отримував від 1000 до 2000 гривень щомісячно. Цей заробіток не був постійним, це був «підробіток», так як він працював 1-2 тижні на місяць, більше 2000 гривень на місяць не отримував.
Про наявність рішення суду про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 дізнався від співробітників виконавчої служби у 2012 році, дане рішення не оскаржував, з рішенням згоден. Аліменти не сплачував, оскільки виникли борги у зв`язку з тим, що померли його бабуся і рідний брат, на поховання яких він витратив гроші, що перешкоджало йому сплачувати аліменти на дитину.
У 2014 році він почав платити аліменти, сплачував по 200 300 гривень. У подальшому має плани влаштуватися на роботу, вирішити проблеми з житлом, оскільки згоріла його квартира, та сплачувати аліменти.
Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованому злочині підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:
· показаннями в судовому засіданні законного представника потерпілої ОСОБА_5 яка пояснила суду, що у неї та обвинуваченого в 2008 році народилася дитина, та після цього вони одружилися. Потім вона пішла від нього коли дитині був 1 рік 7 місяців тому, що він пиячив, гроші не приносив. За дитину обвинувачений не хвилювався. Коли дитина попала в лікарню в 2010 році він приніс памперси та деякі речі. До 2012 року він дитиною не цікавився. В 2012 році зателефонував та повідомив, що трагічно загинув його брат. Коли були суди у судді Дубіжанської про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, йому телефонували. Але не могли додзвонитися, оскільки він змінив номер телефону. Він мав роботу на СТО Заказов та мав дохід, про що їй стало відомо після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Виконавці неодноразово приходили за його місцем проживання, але його не було дома, а його мати казала, що він мешкає в Харкові. 13.11.2012 року він надав кошти 1 раз, про що мається квитанція, при цьому листоноша пояснила їй, що це аліменти, які вона отримала. Тоді ж ОСОБА_5 повідомила обвинуваченому по телефону, що вони вже розлучені, а він має сплачувати аліменти. Він сказав, що розуміє це. Потім він став сплачувати кошти, коли справа була в суді. На сьогодні обвинувачений позбавлений батьківських прав.
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що представник потерпілої є її донькою, обвинувачений - колишній зять.
Їй відомо, що ОСОБА_3 не платив аліменти на дитину, нічого для неї не робив та не відвідував. У зв`язку з чим, близько 4 років тому, її донька звернулась до суду про стягнення з зятя аліментів на утримання дитини.
До звернення доньки до суду зять грошей на утримання дитини не надавав, почав платити аліменти після того, як донька подала до суду, в якому розмірі ОСОБА_3 платив аліменти, їй не відомо.
Сума заборгованості по аліментам у ОСОБА_3 становить близько 23 000 тисяч гривень.
Їй відомо, що дочка стала отримувати від зятя аліменти у розмірі 200 300 гривень, але дані кошти почали надходити під час судового розгляду.
Чи працює ОСОБА_3 , їй не відомо.
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що ОСОБА_5 є її племінницею.
Їй відомо, що обвинувачений у вихованні доньки участі не приймає, близько чотирьох років він не бачив її, допомоги ніякої не надавав. Приблизно у 2011 році було винесено рішення про стягнення з обвинуваченого аліментів на дитину, однак аліменти він не сплачував.
Останні 2 місяці обвинувачений почав сплачувати аліменти у розмірі 200 300 гривень, до цього жодної допомоги обвинувачений не надавав.
Розмір заборгованості по аліментам становить близько 30 000 гривень.
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду, що ОСОБА_5 є його племінницею.
Останній раз він бачив обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він приїздив на перший день народження своєї доньки, більше його не бачив.
Йому відомо, що було винесено рішення про стягнення з обвинуваченого аліментів на дитину. Після початку судового розгляду справи обвинувачений почав сплачувати на користь дитини аліменти в сумі близько 200 гривень.
- поданням повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст. 214 КПК України, відповідно до якого ОСОБА_3 добровільно не виконує рішення суду про стягнення аліментів, станом на 20.05.2014 року має заборгованість у розмірі 25 449, 82 гривень (а.п.4-5);
- виконавчим листом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-2907-2011 року (а.п.6);
- рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2011 року, відповідно до якого розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.п.7);
- постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2012 року, відповідно до якого відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2907 виданого 28.11.2011 року (а.с.8);
- постановою про привід боржника через органи внутрішніх справ від 16.09.2013 року (а.п.10 зворот);
- викликами на адресу ОСОБА_3 , з попередженням про наслідки невиконання рішення суду (а.п.11,12,13,14,15,16,31);
- Актом державного виконавця від 16.10.2012 року, відповідно до якого виходом державного виконавця за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник фактично не мешкає за даною адресою(а.п.17);
- свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 (а.п.20);
- свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.п.21);
- поясненнями ОСОБА_3 даними 18.10.2012 року, відповідно до якого він не сплачував аліменти у зв`язку з похороном бабусі і брата (а.п.27);
- розрахунком заборгованості по виконавчому листу 2-2907, відповідно до якого станом на 20.05.2014 року сума заборгованості ОСОБА_3 становить 25 449,82 гривень (а.п.33);
-заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2014 року, відповідно до якого з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.п.49);
- Актом обстеження житловопобутових умов неповнолітньої ОСОБА_6 від 16.10.2013 року (а.п.64).
У судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що він є технічним директором Дніпропетровської станції технічного обслуговування № 2.З ОСОБА_3 вони знайомі, приблизно з 2013 року, про сімейний стан ОСОБА_3 йому нічого відомо, про наявність у нього дитини йому стало відомо після порушення кримінальної справи. Йому відомо, що обвинувачений не сплачує аліменти на дитину.
Приблизно в кінці літа 2014 року його дійсно допитувала слідчий ОСОБА_11 , під час допиту він казав, що обвинувачений працює у них на станції технічного обслуговування № 2 за адресою: вул. Магдалинівська, 2, приблизно, на протязі року, та отримує заробітну плату до 2000 гривень. Однак, так як він працює технічним директором Дніпропетровської станції технічного обслуговування № 2, він не слідкує за тим, хто оформлений на підприємстві, та яку заробітну плату отримує. На час допиту він думав, що ОСОБА_3 дійсно офіційно працевлаштований на підприємстві та отримує заробітну плату. Однак, коли він ( ОСОБА_10 ) звернувся до директора, той повідомив, що ОСОБА_3 офіційно на СТО № 2 не працює, заробітну плату не отримує. Декілька разів ОСОБА_3 приганяв на СТО свої автомобілі. ОСОБА_10 бачив ОСОБА_3 на території СТО досить часто, тому зробив висновок, що він працює. Крім того, вони часто звертались до ОСОБА_3 за допомогою у зв`язку з потребою у тому, щоб він проконсультував їх слюсарів. ОСОБА_3 не працював на СТО № 2 та не отримував заробітну плату, інструментів для ремонту ОСОБА_3 СТО не надавало, він використовував свої інструменти. На теперішній час ОСОБА_3 також не працює на підприємстві ОСОБА_12 .
Суд не приймає в якості доказу показання даного свідка з приводу, працевлаштування обвинуваченого на СТО, оскільки він працює технічним директором та не був фактично обізнаний, чи був ОСОБА_3 працевлаштований на СТО.
Оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у злісному ухиленні від сплати аліментів знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду. Викладені докази в їх сукупності є несуперечливими, в повному обсязі підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину та не викликають будь - яких сумнівів у їх достовірності і правильності даних, що в них містяться.
Так в ході судового розгляду свідками та письмовими матеріалами кримінального провадження підтверджено факт ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів, при цьому про те, що ухилення від сплати аліментів було злісним, суд робить висновок з того, що ОСОБА_3 не сплачував аліменти протягом тривалого часу, а саме на протязі періоду часу з 27.07.2011 року по 20.05.2014 року, при цьому ОСОБА_3 було відомо, про заочне рішення суду про стягнення аліментів, був попереджений державними виконавцями про наслідки ухилення від сплати аліментів, мав дохід, однак аліменти не сплачував, ніякої іншої допомоги на утримання своєї малолітньої дитини не надавав, сам пояснив суду, що не сплачував аліменти.
Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням коштів на утримання дітей (аліментів), вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 164 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинений злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, повне визнання своєї вини. Крім того як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає часткове погашення заборгованості по аліментам.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає, виправлення обвинуваченого можливо без відбування покарання, з призначенням обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, але із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст.370, 371, 374, 376 КПК України, суд -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку -2(двох) років - не вчинить нового злочину, і буде виконувати покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти цю інспекцію про зміну свого місця проживання.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з моменту проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_13