Справа № 1-24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня
2007 року Городищенський
районний суд

Черкаської
області в складі:

головуючого
судді Черненка
В. О.

при
секретарі Сидоренко
О. С.

з участю
прокурора Новікова
Ю.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Городище кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Городище, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, не працюючого, розлученого,
раніше не судимого, у скоєнні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

підсудний
ОСОБА_1 згідно рішення Городищенського районного суду № 2-335 від 12.05.2006
року зобов'язаний до сплати аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері ОСОБА_3. З квітня 2006 року ОСОБА_1
умисно став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів, ніде не працює, не перебуває на обліку в Городищенському
районному центрі зайнятості як безробітний,
іншої матеріальної допомоги на утримання дочки ОСОБА_2 не надає, в наслідок чого у нього виник борг по сплаті
аліментів на загальну суму 1001 гривня станом на 01.11.2006 року.

Будучи
допитаним в судовому засіданні,
підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та пояснив, що у жовтні 1996 року він одружився з
ОСОБА_3, після чого остання стала носити
прізвище ОСОБА_1 і в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилися дочка ОСОБА_2, яку вони разом виховували і ростили до 2000
року. Спільне життя не склалося і вона переїхала від нього з дитиною проживати
до своїх батьків. З бувшою дружиною він не зустрічався близько року, а коли захворіла її мати, то перед смертю попросила його, щоб він не кидав її дочку. Після того він із
ОСОБА_3 вже не офіційно прожили до 2004 року,
але їх спільне життя не склалося і вони змушені були розлучитися. У
травні 2006 року він викликався до Городищенського районного суду, як відповідач по цивільній справі за заявою
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини. Він знає, що згідно рішення Городищенського районного
суду він зобов'язаний до сплати аліментів на утримання своєї дочки на користь
ОСОБА_3, але аліментів не сплачує і
ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає по тій причині, що бувша дружина не дає можливості бачитися і
спілкуватися з дочкою. Він не проявляє належної наполегливості щодо
працевлаштування та сплати заборгованості по аліментах, хоча знає,
що така заборгованість є.

Крім
повного визнання своєї вини, вина
ОСОБА_1 у скоєному злочині підтверджується доказами добутими на досудовому
слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ст.
299 КПК України, а саме:

·
показами потерпілої ОСОБА_3.;

·
свідченнями свідка ОСОБА_4 ;

- свідченнями свідка ОСОБА_5;

копією
виконавчого листа Городищенського районного суду від 12.05.2006 року;

- розрахунком
суми аліментів, відповідно до якого борг
підсудного ОСОБА_1,

по сплаті аліментів станом на 01.11. 2006 року становить
1001 гривня за 07 місяців;

· пропозиціями
Городищенського ДВС щодо сплати підсудним ОСОБА_1 суми заборгованості по
аліментах;

· довідкою
від 28.11.2006 року про те, що ОСОБА_1
не перебуває на обліку в районному центрі зайнятості як безробітний.

· заявою
потерпілої ОСОБА_3 від 07.11.2006 року,
в якій вона просить притягнути підсудного ОСОБА_1. до кримінальної
відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Таким
чином суд вважає, що пред'явлене
обвинувачення ОСОБА_1 доказане повністю. Оскільки підсудний злісно ухиляється
від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст.
164 КК України.

Призначаючи
покарання підсудному, суд враховує
ступінь тяжкості скоєного злочину, особу
винного, те що він раніше не судимий, свою вину визнав повністю, щиросердно кається у скоєному, його характеристику з місця проживання, і вважає за можливе призначити йому покарання
із застосуванням ст. 75 КК України, призначивши покарання із випробуванням.

Керуючись ст.
ст. 72, 299,
323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

визнати
ОСОБА_1 винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України і призначити йому покарання по даній статті у вигляді 1
(одного) року обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого від призначеного
покарання, якщо він протягом однорічного
іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати засудженого
ОСОБА_1: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтись для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу, залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області протягом 15
діб з моменту його проголошення, а для
засудженого ОСОБА_1 - з часу вручення йому копії вироку.