Справа № 1-85 2012 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2012 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П., при секретарі Мартовицькій Н.Є., з участю прокурора Іващенка С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1 Григорорвича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, на утриманні має 1 неповнолітню дитину, раніше судимий 24.05.2011 року Іванківським районним судом за ст. 304 ч.1, ст.15 ч.3, 267-1 ч.3, 75,76 КК України до штрафу у розмірі 1500 грн. та 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки, не працює, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ст. 389 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 злісно ухилявся від відбування покарання не повязаного із позбавленням волі - штрафу, призначеного за вироком суду. Злочин ним скоєно за наступних обставин: 24.05.2011 року ОСОБА_1 був засуджений Іванківським районним судом за ст. 304 ч.1, 75,76 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки, за ст.15 ч.3, 267-1 ч.3 КК України засуджений до штрафу у розмірі 1500 грн.

21.06.2011 року ОСОБА_1 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді штрафу, а також попереджений , що у разі несплати штрафу, він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 389 КК України, про що відібрано підписку.

Після вступу вироку в законну силу ОСОБА_1, діючи умисно, з метою ухилення від призначеного судом покарання, маючи реальну можливість виконання даного покарання, не бажаючи виплачувати встановлену суму штрафу, не перерахував вказані кошти в доход держави, не дивлячись на застереження Іванківського районного суду.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, і пояснив, що після призначення йому вироком суду покарання у вигляді штрафу, він офіційно не працював, і не мав коштів для сплати штрафу. Ті кошти, що отримував від неофіційних підробітків були недостатніми для проживання, і їх не вистачало для сплати штрафу. Після порушення кримінальної справи по ст.. 389 ч.1 КК України він позичив гроші і штраф заплатив. На даний час він також неофіційно підробляє, платить аліменти на утримання дитини, у скоєному щиро розкаюється, просить його суворо не наказувати.

Крім власного визнання підсудним своєї вини в інкримінованому йому злочині, його вина підтверджується:

Показами свідка ОСОБА_2, яка у судовому засіданні показала, що вона працює в Іванківському районному суді в канцелярії суду. До її обовязків входить виконання вироків суду ( направлення у відповідні установи, а за виконанням покарання у вигляді штрафу вона відповідає особисто). Коли ОСОБА_1 був засуджений до покарання у вигляді штрафу, вона особисто розяснила йому порядок виконання вироку та наслідки: притягнення до кримінальної відповідальності за ст.. 389 ч.1 КК України. На неодноразові нагадування суду про необхідність сплати призначеного штрафу він не реагував, до суду не з*являвся. Тому вона і направила матеріали в Іванківську міжрайпрокуратуру для вирішення питання про порушення кримінальної справи.

Крім того, його вина підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема:

-Повідомленням Іванківського районного суду від 10.06.2011 року, 21.01.2012 року про необхідність сплати штрафу за вироком суду та попередженням про кримінальну відповідальність (а.с.6, 8);

-Копіями направлення рекомендованої кореспонденції з попередженням (а.с.7, 9);

-Вироком Іванківського районного суду від 24.05.2012 року, яким ОСОБА_1 було засуджено до сплати штрафу у розмірі 1500 грн. ( а.с.24-25);

-Вироком Іванківського районного суду від 4.02.2012 року яким ОСОБА_3 був засуджений за ст. 172 ч.1, 272 ч.1 КК України, в мотивувальній частині якого зазначено, що ОСОБА_1 працював на пилорамі ОСОБА_3 з 15.06.2011 року і з ним, як і з іншими робітниками він розраховувався готівкою безпосередньо після виконання робіт ( а.с.26-27);

-Квитанцією від 30.03.3012 року про сплату ОСОБА_1 призначеного за вироком суду штрафу ( а.с.43).

Вислухавши підсудного, свідка, вивчивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку що його ОСОБА_1 правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 389 ч.1 КК України як ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього покарання.

Обставиною, яка пом*якшує покарання підсудного суд вважає його щире каяття, сплата призначеного за вироком суду штрафу.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного не виявлено.

Про місцю проживання він характеризується посередньо, має на неповнолітню дочку, на утримання якої сплачує аліменти, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Обираючи міру покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом*якшують покарання підсудного та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, особу підсудного, який є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС, позитивно характеризується по місцю проживання, фактично вже сплатив штраф, призначений за вироком суду, несплата якого і інкримінувалась йому як кримінально-каране діяння, тобто вже не ухиляється від відбуття покарання у вигляді штрафу і що свідчить про його щире каяття. З огляду на викладене суд вважає, що при призначенні покарання підсудному за ст. 389 ч. 1 КК України доцільно обрати покарання із застосуванням норми ст. 69 КК України нижче найнижчої межі у вигляді штрафу. При цьому, враховуючи майновий стан підсудного, необхідність сплати аліментів на утримання дочки та засобів до існування його самого, відповідно до ч.4 ст. 53 КК України доцільно призначити штраф з розстрочкою виплати певними частинами. Таке покарання буде достатнім для виправлення підсудного і попередження скоєння нових злочинів.

Керуючись ст. 323,324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляду штрафу у розмірі 510 грн. із розстрочкою виплати рівними частинами на 6 місяців відповідно до ч.4 ст. 53 КК України.

Вирок від 24.05.2011 року в частині засудження до 4 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробовуванням виконувати окремо.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити попередню підписка про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 15 днів з моменту його проголошення.

Суддя: