Справа № 559/198/14-к
Номер провадження 1-кс/559/41/2014
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою
"24" січня 2014 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 погоджене з Дубенським міжрайонним прокурором ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 22 січня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, раніше судимого, останній раз 04 грудня 2008 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, 29 листопада 2012 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, розлученого, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обгрунтовується наступними доводами. 22 січня 2014 року до Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області надійшло повідомлення ОСОБА_7 , 1984 року народження, жителя АДРЕСА_2 , про те, що 22 січня 2014 року близько 06 години 30 хвилин, невідомі особи із застосуванням насильства, перебуваючи в м. Дубно по вул. Залізнична, неподалік магазину «Глобус» відкрито викрали його особисті речі.

Дане повідомлення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 22 січня 2014 року, визначивши попередню кваліфікацію ч.2 ст.186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було встановлено, що 22 січня 2014 року, близько 07 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вступивши у попередню змову, із застосуванням насильства, перебуваючи в м. Дубно по вул. Залізнична, неподалік магазину «Глобус» відкрито викрали у ОСОБА_7 його особисті речі.

23 січня 2014 року: ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи 29 листопада 2012 року засудженим Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з встановленням йому іспитового терміну 3 роки. Після цього ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та під час іспитового терміну повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 22 січня 2014 року, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Вежа», що знаходиться по вул. Залізнична м. Дубно Рівненської області в компанії свого товариша ОСОБА_8 , побачили у відвідувача вказаного закладу гроші та майнові цінності, які керуючись корисливим мотивом, вступивши у попередню змову, вирішили у нього викрасти.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 22 січня 2014 року, близько 6 години, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , перебуваючи напроти кафе «Вежа», що знаходиться по вул. Залізнична м. Дубно Рівненської області, підійшли до ОСОБА_7 та вчинили спробу спричинити йому тілесні ушкодження з метою подальшого заволодіння його майном. Зрозумівши протиправний намір ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , почав втікати. Наздогнавши ОСОБА_7 на узбіччі проїзної частини вулиці Залізнична, поблизу магазину «Глобус», ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжили наносити ОСОБА_7 тілесні ушкодження, уникаючи яких, останній продовжив втікати. Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , близько 6.30 години, наздогнали ОСОБА_7 на території житлового господарства розташованого за адресою Підборці, 26 м. Дубно Рівненської області, де продовжуючи застосовувати фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито, повторно викрали у ОСОБА_7 чоловічу шкіряну куртку в кишенях якої знаходились документи, грошові кошти в сумі 1600 гривень та мобільний телефон SAMSUNG GT-E 1080 W, вартістю 200 гривень, які йому належать.

Перевіврши викрадені речі у своє протиправне володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишили місце події, спричинивши тим самим ОСОБА_7 майнової шкоди.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України. Дії кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який підтвердив факт відкритого викрадення належного йому майна, зазначив перелік і вартість викраденого майна, надав підтверджуючі документи про належність йому викраденого майна, вказав на осіб, які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення та про обставини його вчинення та прямо вказав на ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в ході затримання останніх, як на осіб, які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтверджують факт наявності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, факт того, що при виклику допомоги ОСОБА_7 повідомляв, що його пограбували та факт присутності осіб, які вчинили вищевказане кримінальне правопорушення; показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтверджують факт спільного перебування ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила факт конфлікту між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , що мав місце в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по АДРЕСА_3 та на його подвір`ї; результатом проведеного огляду місця події від 22.01.2014 року на території господарства АДРЕСА_4 , де було виявлено та вилучено грошові кошти, в загальній сумі 4 гривні та картку фізичної особи платника податку, що належать ОСОБА_7 , які на момент вчинення кримінального правопорушення знаходилися у його шкірній курточці, перед її викраденням, що свідчить про факт здійснення обшуку кишень вищевказаної курточки правопорушниками на предмет виявлення цінних речей після її незаконного заволодіння; результатом проведеного особистого огляду при затриманні ОСОБА_6 від 22.01.2014 року в ході проведення якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки SAMSUNG GT-E 1080 W, ІМЕІ НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_7 ..

Крім цього, в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, було встановлено, що ОСОБА_6 являється особою раніше судимою за ряд корисливих злочинів, зокрема: 23.03.1999 року, був засуджений Дубенським районним судом, за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року); 25.07.2001 року, був засуджений Дубенським районним судом, за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року); 04.07.2003 року, був засуджений Дубенським міськрайонним судом, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України; 27.06.2006 року, був засуджений Дубенським міськрайонним судом, за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.309 КК України; 02.03.2007 року, був засуджений Дубенським міськрайонним судом, за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України; 10.01.2008 року, був засуджений Млинівським районним судом, за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України; 04.12.2008 року, був засуджений Дубенським міськрайонним судом, за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та 29.11.2012 року, Дубенським міськрайонним судом, за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Після цього, ОСОБА_6 належних йому висновків не зробив і продовжив свою злочинну діяльність. Так, ОСОБА_6 вже 29 листопада 2012 року будучи засудженим Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з встановленням йому іспитового терміну 3 роки, на шлях виправлення не став та під час іспитового терміну повторно вчинив новий корисливий злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто злочин у вчиненні якого підозрюється. Це дає підстави вважати, що ОСОБА_6 не зважаючи на всі можливі заходи, що були надані йому, щоб стати на шлях виправлення та усвідомити свою провину, що свідчить про те, що згідно ст.75 КК України, останнє його покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців було змінено з встановленням йому іспитового терміну 3 роки, для подальшого виправлення, ОСОБА_6 належних йому висновків не зробив та під час даного випробувального терміну, зухвало продовжив свою злочинну діяльність, шляхом вчинення нових тяжких кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що він є суспільно-небезпечною особою, яка потребує ізоляції від суспільства. Крім того, вищевикладене свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти нові злочини, так як з вищевикладеного вбачається те, що ОСОБА_6 не хоче та не бажає ставати на шлях свого виправлення.

ОСОБА_6 вчинив останнє кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, будь-яким способом.

Аналіз обраної лінії поведінки ОСОБА_6 , спосібу життя і факту відмови від дачі показів, щодо себе згідно ст.63 Конституції України, що із добутими органом досудового розслідування об`єктивними даними, свідчить про те, що особа приховує дані скоєння кримінального правопорушення та не бажає розкаюватись у вчиненому інкримінованому йому діянні, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 вчиняє спроби ухилятись від передбаченого йому покарання і тим самим перешкоджатиме встановленню істини у справі. Крім цього, відсутність у слідства даних про місце знаходження інших речових доказів у даному кримінальному провадженні, якими являються грошові кошти в сумі 1 600 гривень, які на момент вчинення кримінального правопорушення знаходилися у кишені куртки ОСОБА_7 свідчить про те, що перебування на волі дасть можливість ОСОБА_6 перешкодити встановленню істину у справі шляхом приховання або знищення ще не виявлених предметів та слідів кримінального правопорушення, а також інших речових доказів.

Обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу наприклад у виді домашнього арешту, не забезпечить належної поведінки підозрюваного, бо, у даному випадку, знову ж таки, будуть створені йому умови і можливість продовжити свою злочинну діяльність.

Крім цього, ОСОБА_6 являється розлученим, має на утриманні дитину від першого шлюбу, однак тісних родинних стосунків не підтримує, у зв`язку з чим може вільно залишити місце проживання і таким чином ухилитися від органів досудового слідства та перешкодити встановленню істини у справі.

Також, ОСОБА_6 не працюючий, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонуканням його до вчинення нових корисливих злочинів і на даний час виникла необхідність попередити цьому шляхом ізолювання його від суспільства.

Крім вищенаведеного, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що в ході проведення допиту потерпілого ОСОБА_7 останній надав показання, що він настоює на притягнені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до передбаченої законом відповідальності і просить по можливості ізолювати їх від суспільства, шляхом застосування до них найсуворішого запобіжного заходу пов`язаного із триманням під вартою, так як ОСОБА_7 має всі підстави вважати, що вони, перебуваючи на волі, помстяться йому за те, що він звернувся до працівників міліції, які їх затримали. Крім цього, як вказав у показаннях потерпілий, що під час затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , він побачивши їх лінію поведінки, як вони себе зухвало поводять по відношенню до людей, до нього і до працівників правоохоронних органів він вважає, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 будуть продовжувати таке вчиняти з іншими. Також, як вказав у показаннях потерпілий ОСОБА_7 , що під час затримання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , останні розпочали погрожувати йому в подальшому розправою, звинувачуючи його, в тому що він звернувся до міліції, яких вони явно не поважають бо розпочали висловлювати у їх адресу різні нецензурні слова.

В матеріалах кримінального провадження також міститься рапорт старшого ДІМ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області, з якого вбачається, що в ході виїзду слідчо-оперативної групи по матеріалах ЄО від 22.01.2014 року, гр. ОСОБА_6 , неодноразово ображав працівників міліції в службовому автомобілі та погрожував розправою, що свідчить про його суспільну антигромадську поведінку.

Таким чином, перебування на волі дасть можливість ОСОБА_6 чинити тиск на можливих свідків та очевидців вчиненого кримінального правопорушення, з метою схилення їх до зміни показань у даному кримінальному провадженні, що дасть можливість останньому, ухилитися від органів досудового слідства та суду, а тому з мотивів попередження цьому слідчий вважає, що ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою бо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним у клопотанні ризикам.

На підставі вищевикладеного слідчий звернувся до суду із відповідним клопотанням в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці.

Прокурор висловив думку, що клопотання є обґрунтованим, та просив його задоволити, оскільки підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в період іспитового строку, офіційно неодружений та не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків та засобів до існування.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він взагалі не визнає своєї причетності до вчинення цього злочину а тому немає підстав для обрання йому запобіжного заходу. Доганяв потерпілого, щоб заспокоїти останнього після бійки з ОСОБА_16 , а телефон потерпілого виявили у нього, бо підібрав телефон на землі, щоб потім віддати потерпілому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 просив обрати менш суворий запобіжний захід та оцінити докази щодо причетності ОСОБА_17 до вчинення злочину.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом п.4 ч.1 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 рахується особою раніше судимою, а санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання від 3 до 6 років позбавлення волі.

У якості наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, слідчий вказує те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно вплинути на свідків, потерпілого, приховати або знищити ще не виявлені предмети та сліди кримінального правопорушення, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того слідчий наводить обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, а саме, що підозрюваний не працює, є особою неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, відмовляється від дачі показів щодо своєї причетності до вчинення злочину, що в сукупності дає підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів слідства, а також будь-яким іншим чином перешкоджати встановленні істини у справі.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В даному випадку на думку суду прокурором доведено обставини передбачені ст.194 КПК України, в тому числі і передбачені п.3 щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В даному випадку такі ризики що наведені слідчим, як вчининення іншого кримінального правопорушення, випливає із його лінії поведінки, а саме неодноразове засудження у вчиненні корисливих злочинів, вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, можливість переховуватись від слідства, яка обгрунтовується тим, що підозрюваний не працює, немає постійного джерела прибутку, неодружений, незаконний вплив на свідків та потерпілого по справі, підтверджується показами потерпілого, який вказує, що підозрюваний погрожував йому розправою, рапортом працівників міліції є доведеними і відповідно обгрунтованими.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що є необхідність в застосуванні такого найбільш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_6 як тримання під вартою, так як інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання ризикам передбаченим ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлянні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З наведених підстав не визначаю застави.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 ,183, 194, 196, 197, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Дата закінчення дії ухвали 23 березня 2014 року в 12 годині 00 хвилин.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області, та начальнику СІ № 24 м.Рівне.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду ОСОБА_1

"24" січня 2014 року - ухвалу отримав.
Роз`яснено порядок та строк оскарження ухвали _________ ОСОБА_6