Ухвала

іменем україни

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000508 щодо ОСОБА_1 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку Челябінської області Російської Федерації, мешканку АДРЕСА_1, громадянку України, в силу ст. 89 КК таку, що не має судимості,

визнано винуватою за ч. 1 ст. 190 КК і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та про речові докази.

Апеляційний суд Запорізької області зазначений вирок суду скасував, кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрив за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК.

Як встановлено вироком місцевого суду ОСОБА_1 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 11 травня 2012 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, а саме державним майном - грошовими коштами Пенсійного фонду України, шляхом обману, з корисливих мотивів, надала до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, розташованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Карпенко - Карого, 25-а, заяву про призначення їй пенсії за віком, в якій вказала завідомо недостовірну інформацію, про те що пенсія на іншій підставі їй не призначалася, про що поставила свій особистий підпис, при цьому приховала факт отримання нею в Російській Федерації пенсії по старості, перебуваючи на обліку в управлінні Пенсійного фонду Російської Федерації в Єкутському районі Челябінської області.

Відповідно до вказаної заяви про призначення пенсії управлінням Пенсійного фону України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в порушення вимог ст. 10 Закону України «Про обов'язкове держане пенсійне страхування» і статті 7 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, ОСОБА_1 незаконно була призначена пенсія за віком з 03.05.2012 року.

Внаслідок чого, ОСОБА_1, в період часу з 03.05.2012 року по 01.11.2012 року, діючи умисно з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, незаконно заволоділа державним майном - грошовими коштами Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, отримавши їх у вигляді пенсії за віком на суму 5865 грн. 94 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 завдала державі матеріальну шкоду на загальну суму 5865 грн. 94 коп.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що апеляційний суд, не досліджуючи докази у кримінальному провадженні, надав їм іншу оцінку ніж суд першої інстанції; не навів мотивів визнання недопустимими і неналежними письмові докази та показання свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3. Крім того вказує, що неправильна, на його думку, правова оцінка обставин кримінального провадження апеляційним судом призвела до безпідставного закриття відносно ОСОБА_1 кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, і призначив їй відповідне покарання.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду має бути зазначено узагальнений виклад доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, та узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

На зазначений вирок суду захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати, кримінальне провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення та наводив при цьому відповідні доводи.

На вказану апеляційну скаргу захисника управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя були подані заперечення, в яких наводились відповідні доводи щодо безпідставності зазначеної апеляційної скарги і доводи щодо законності вироку суду першої інстанції.

Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження за вказаною апеляційною скаргою, конкретних доводів, зазначених в апеляційній скарзі захисника, наведених в обґрунтування своєї позиції, не виклав, як і не виклав доводів, наведених в запереченнях, належної оцінки їм не дав та передчасно скасував відносно ОСОБА_1 вирок суду за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК та закрив кримінальне провадження.

Згідно з вимогами ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Разом з цим, вказані вимоги кримінального процесуального закону апеляційним судом не виконані.

В обґрунтування свого висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення апеляційний суд проаналізував частково зміст доказів, які було досліджено в суді першої інстанції і покладено, поряд з іншими доказами, в основу обвинувального вироку. При цьому апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення шахрайства у спосіб, зазначений в обвинувальному акті.

Апеляційний суд, аналізуючи суб'єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, та дійшовши висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення шахрайства, залишив поза увагою ряд доказів, про які зазначає у касаційній скарзі прокурор і які стосуються як суб'єктивної, так і об'єктивної сторони вказаного злочину, зокрема, це показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, письмові докази - матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

Без надання відповідної оцінки зібраним у кримінальному провадженні доказам висновки апеляційного суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, є, також, передчасними.

Зазначені порушення колегія суддів вважає такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у кримінальному провадженні в апеляційній інстанції.

З огляду на наведене ухвала апеляційного суду, яка постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, касаційна скарга прокурора - задоволенню.

Під час нового розгляду необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, перевірити обґрунтованість вимог, наведених у касаційній скарзі прокурора, і постановити законне та мотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 376, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2014 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6