АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/230/2012
Головуючий по 1-й інстанції Сегет
Суддя-доповідач: Куліш В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
у складі:

головуючого судді:
Куліша В.М.

суддів: Захожая
О.І., Харлан Н.В.

з участю прокурора: Деряги
Л.М.

потерпілої
ОСОБА_2

захисників ОСОБА_3,
ОСОБА_4

засудженого
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві кримінальну
справу за апеляціями прокурора
Лохвицького району, засудженого ОСОБА_5
на вирок Лохвицького районного суду
від 6 грудня 2011 року.

Цим вироком засуджений:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, уродженець і мешканець
АДРЕСА_1, з середньою спеціальною
освітою, не одружений, не працюючий,
раніше не судимий,

- засуджений за п.10 ч. 2 ст. 115 КК України
на 14 років позбавлення волі.

Задоволено цивільний позов
потерпілої ОСОБА_2 та стягнуто на її
користь з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в
сумі 24446,17 грн. і моральну шкоду у сумі
100000 гривень, а всього 124446 грн. 17 коп..

Вирішено питання щодо речових
доказів по справі.

Згідно з вироком районного суду
ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні
злочину за таких обставин. 23 серпня 2011
року близько 24-ї години, ОСОБА_5,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходився у дворі
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1. У
цей час із під'їзду будинку вийшла
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Побачивши її, у
ОСОБА_5 виник умисел на її вбивство,
поєднане із зґвалтуванням.

Реалізовуючи свій злочинний
умисел, ОСОБА_5 зайшов у під'їзд будинку
де проживала потерпіла та став її там
чекати. Коли близько 00 год. 50 хв. ОСОБА_6
зайшла туди, він зненацька напав на неї,
схопив лівою рукою за горло та з метою
позбавити життя з великою силою став
здавлювати її шию до тих пір доки
ОСОБА_6 не перестала рухатися.

Після цього ОСОБА_5 заніс тіло
ОСОБА_6 до покинутої квартири №35 у
цьому ж будинку, де вважаючи, що вона
втратила свідомість, здійснив з нею
статевий акт.

Переконавшись у тому, що вона мертва,
ОСОБА_5 прикидав тіло ОСОБА_6 мотлохом,
залишив її у квартирі а сам повернувся
до себе додому, де проживав у цьому ж
будинку. Згідно з висновками
судово-медичної експертизи смерть
ОСОБА_6 наступила унаслідок механічної
асфіксії від здавлювання
органокомплексу шиї руками.

У поданих апеляціях:

- прокурор, який брав участь у розгляді
справи прохав скасувати вирок
районного суду з мотивів м'якості
покарання, та постановити новий вирок,
за яким призначити йому 15 років
позбавлення волі.

- Засуджений ОСОБА_5 прохав переглянути
вирок районного суду, зважити на те, що
стосовно нього органами досудового
слідства застосовувалася фізичне та
моральне насильство, районним судом
були порушенні його права передбачені
ст.ст. 43,45 КПК України. Вважає, що його
дії мають кваліфікуватися за ч.1 ст 115 КК
України.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
прокурора Деряги Л.М., засудженого
ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_4 і
ОСОБА_3 на підтримання поданих
апеляцій, заперечення на апеляцію
засудженого з боку потерпілої ОСОБА_2
та підтримку апеляції прокурора,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляцій, колегія суддів апеляційного
суду не знаходить підстав для їх
задоволення.

Як видно із матеріалів справи, винність
ОСОБА_5 у вчиненні убивства ОСОБА_6
поєднаного із її зґвалтуванням
доведено матеріалами справи, які були
зібрані органами досудового слідства
та перевірені у судовому засіданні.

Так, засуджений ОСОБА_5 протягом усього
досудового слідства та у судовому
засіданні суду першої інстанції давав
показання, що з метою зґвалтування,
пізно вночі 23.08.2011 року він у під'їзді
будинку, де проживала потерпіла ОСОБА_6,
підстеріг її та став душити за шию. Коли
вона впала, він відніс її у другий
під'їзд до залишеної квартири, де
роздягнув та вважаючи, що вона жива але
втратила свідомість, вчинив з нею
статевий акт.

Такі показання засудженого
перевірялися як на досудовому слідстві
так і у судовому засіданні, та
обґрунтовано покладені в основу
вироку. Зокрема, при проведенні
відтворення події злочину за
свідченнями ОСОБА_5 на місці пригоди
були вилучені нижня білизна, шорти,
кофта та сорочка потерпілої, які він
після вчинення злочину особисто
заховав у квартирі, і до того ці речі
слідством не виявлялися та не
вилучалися (а.с.121-159 т.1);

- згідно з протоколом огляду місця
пригоди убачається, що у квартирі
АДРЕСА_2 виявлено оголений труп ОСОБА_6
прикиданий мотлохом (а.с.37-62 т.1);

- за висновками судово-медичної
експертизи №112-А та №112-Б від

19.10. 2011 р. причиною смерті ОСОБА_6 стала
механічна асфіксія унаслідок
здавлювання органокомплексу шиї
тупими предметами, удавлення рукам.
Крім того на її тілі були виявлені
тілесні ушкодження характерні для
переміщення, як це показував при
відтворенні події злочину засуджений
ОСОБА_5. За висновками експертизи його
показання при відтворенні обстановки
та обставин події злочину не
суперечать даним судово-медичної
експертизи (а.с.174-179,203-207 т.1);

- за висновком
судово-імунологічної експертизи №964
від 7.10.2011 р. на

покривалі вилученому під час огляду
квартири де був виявлений труп ОСОБА_6
знайдено сліди сперми, яка походить від
засудженого ОСОБА_5 (а.с.143-147 т.2).

Таким чином цими та іншими
доказами приведеними у вироку
районного суду підтверджуються мотив
та обставини вбивства ОСОБА_6
засудженим ОСОБА_5 як він їх і
розповідав неодноразово на допитах. З
огляду на це доводи апеляції про
необхідність кваліфікації його дій за
ч.1 ст.115 КК України є неспроможними.

Зважаючи на те, що постанова
слідчого від 26 жовтня 2011 року про
відмову в порушенні кримінальної
справи стосовно ОСОБА_5 за ч.4 ст.152 КК
України у передбаченому законом
порядку не скасовувалася (а.с.231-232 т. 2),
районним судом обґрунтовано дії ОСОБА_5
кваліфіковані лише за п.10 ч.2 ст.115 КК
України оскільки він вчинив умисні дії
спрямовані на вступ з потерпілою в
статеві зносини із застосуванням
насильства, яке спричинило її смерть
тобто вчинив умисне вбивство ОСОБА_6
поєднане із її зґвалтуванням.

Що стосується доводів
засудженого про застосування до нього
морального та фізичного насильства з
боку органів досудового слідства, то
вони свого підтвердження у судовому
засіданні не знайшли.

Як видно із матеріалів справи протягом
досудового слідства і у суді були
забезпечені права засудженого ОСОБА_5
передбачені ст.ст. 43, 43-1, 142, 263 КПК
України, зокрема, з першого його допиту
відповідно до ст.47 КПК України до
участі у справі був допущений обраний
ним захисник ОСОБА_3 (а.с.113-114 т.1). У
судовому засіданні першої інстанції за
його ж клопотанням до участі у справі
була залучена захисник із близьких
родичів мати підсудного ОСОБА_4. При
цьому ні під час досудового слідства,
ні у судовому засіданні суду першої
інстанції з боку засудженого та його
захисників, заяв про вчинення
працівниками міліції стосовно ОСОБА_5
незаконних дій, не надходило. Більше
того на допиті у слідчого 30.08.2011 р., у
день затримання, ОСОБА_5 як
підозрюваний, на запитання слідчого у
присутності захисника засвідчив, що
про обставини вчиненого вбивства
потерпілої ОСОБА_6 поєднаного із її
зґвалтуванням він розповів
добровільно без будь якого стороннього
впливу. (а.с.118-120 т.2). Такі ж показання
він давав у присутності обраного ним
захисника при відтворенні обставин та
обстановки події злочину, завіривши
при цьому на запитання останнього, про
відсутність щодо нього з боку
працівників міліції та інших осіб
психологічного чи фізичного впливу
(а.с.121-152 т.2). Такі ж показання
засуджений давав і у судовому
засіданні, та вони у більшій мірі лягли
в основу обвинувального вироку,
оскільки знайшли підтвердження
встановленими іншими доказами
фактичними обставинами, які приведені
у вироку.

Про надуманість доводів засудженого
ніби то щодо застосування до нього
незаконних методів слідства свідчить і
т те, що у поданій апеляції ним не
наведено й конкретних фактів таких дій.
По суті усі матеріали досудового
слідства свідчать про прозорість
слідчих дій стосовно засудженого
ОСОБА_5, а тому його твердження з цього
привод колегія суддів апеляційного
суду не сприймає до уваги.

Твердження засудженого у суді
апеляційної інстанції про ніби то
порушення його права на захист судом
першої інстанції шляхом ненадання
можливості здійснювати його захист
захисником ОСОБА_4 також є надуманими,
оскільки за матеріалами справи та
протоколом судового засідання остання
була допущена до участі у справі з
самого початку її розгляду та
здійснювала свої повноваження у межах
наявних у неї можливостей, за участю
професійного захисника із числа
адвокатів, у тому числі і виступала у
судових дебатах, як захисник
засудженого одержала вирок суду, тощо.

З огляду на те, що при розслідуванні та
розгляді кримінальної справи у суді
першої інстанції були дотримані норми
Кримінально-процесуального кодексу
України, які забезпечили об'єктивний
розгляд справи та призначення
засудженому справедливого покарання,
тому підстав для скасування вироку
районного суду, як про це просив у своїй
апеляції засуджений немає.

При вирішенні питання про покарання,
суд першої інстанції відповідно до
вимог ст. 65 КК України урахував
особливу тяжкість вчиненого злочину,
особу винного, який вперше
притягується до кримінальної
відповідальності та в цілому позитивно
характеризується, обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання а
тому призначив його на строк, який є
необхідним та достатнім для його
виправлення і попередження нових
злочинів. З огляду на це, підстав для
скасування вироку з мотивів викладених
прокурором колегія суддів не убачає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
365,366 КПК України колегія суддів
Апеляційного суду Полтавської області,
-

Ухвалила:

Апеляції прокурора Лохвицького
району та засудженого ОСОБА_5 залишити
без задоволення, а вироку Лохвицького
районного суду від 6 грудня 2011 року
стосовно останнього - без змін.

Головуючий: В. М. Куліш

Судді: