АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/71/15 Справа № 182/8382/14-к Головуючий у 1 й інстанції:суддя - ОСОБА_1 Доповідач:суддя апеляційного суду - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями підсудного ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Нікополь, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -

В с т а н о в и л а:

Органом досудового розслідування, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 22 жовтня 2011 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в бухті «Чернишевського» по вул. Чернишевськго в м. Нікополі, Дніпропетровської області, на ґрунті особистих неприязних відносин між ним і ОСОБА_10 , в ході бійки, ОСОБА_7 застосував борцівський прийом, штовхнув ОСОБА_10 , останній перечепившись через ногу ОСОБА_7 , впав на землю, вдарившись лівою стороною голови об камені, якими біла відсипана територія. В результаті падіння ОСОБА_10 отримав відкриту черепно-мозкову травму, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, та спричинила смерть потерпілого.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року, кримінальну справу повернуто прокурору для додаткового розслідування. В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на суттєву неповноту досудового слідства, яка не може бути усунена в ході судового розгляду і яка виразилась в тому, що органом досудового слідства не встановлено належним чином час, місце, спосіб та обставини вчиненого злочину щодо ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати, а кримінальну справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції. Вважає, що суд безпідставно виніс постанову про направлення кримінальної справи для проведення додаткового досудового слідства, вважає її незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що згідно обвинувального висновку, органом досудового розслідування встановлені час і місце вчиненого злочину, яким є територія бухти « ОСОБА_11 », а саме пагорб, де знаходиться виїзд з території бухти, що підтверджується, зокрема показаннями підсудного, свідка ОСОБА_12 та протоколом ВООП за участі підсудного. Вважає, що час вчинення злочину підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 , яка пояснила, що підсудний прийшов додому приблизно о 10 год. 30 хв., показаннями самого підсудного, згідно яких від місця вчиненого злочину до нього додому йти 10 хв., а також показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що до 12 ї години йому повідомили, що біля будинку знайшли побитого ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі підсудний просить постанову суду скасувати а кримінальну справу провадженням закрити. В обгрунтування апеляційних вимог посилається на те, що тілесних ушкоджень, які призвели до смерті потерпілого ОСОБА_15 він не причиняв, що судом не перевірена можливість спричинення наявних у потерпілого тілесних ушкоджень застосуванням вогнепальної травматичної зброї. Ввжає, що на даний момент немає підстав для повернення справи на додаткове розслідування.

Розглянувши апеляції, вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, що приймав участь в суді першої інстанції та просив скасувати рішення суду як незаконне та необгрунтоване, дослідивши матеріали справи в межах поданих апеляцій, обговоривши доводи, які викладені в апеляціях та в судовому засіданні, колегія судів приходить до висновку, що апеляції прокурора та, частково, підсудного підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 281 КПК України (в ред. 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 3151 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК).

Згідно з абз. 3 п. 13 вказаної постанови Пленуму у рішенні про направлення справи на додаткове розслідування має бути обґрунтовано висновок про наявність підстав для повернення справи на додаткове розслідування і може бути зазначено, які слідчі дії необхідно провести під час нього.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказані вимоги закону не виконав належним чином, а формально пославшись на ст. 281 КПК України (в ред. 1960 року) неправильно витлумачив зміст вказаної норми закону та застосував її до обставин, які не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Так, суд в постанові зазначив, що виконав вказівку апеляційного суду, більш ретельно допитав свідків по справі, але прийшов до висновку, що досудовим слідством фактично не встановлено ні місце, ні час отримання потерпілим ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть. Повертаючи справу на додаткове розслідування, вказав на необхідність проведення «певних слідчих дій» для встановлення часу, місця, способу та обставин вчинення злочину, але не вказав які конкретно слідчі дії повинні бути проведені.

Дійшовши такого висновку суд мав прийняти до уваги положення п.4 ст. 10 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, згідно якої - неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч. 4 ст. 327 КПК виправдувальний вирок.

Разом з тим, наведений висновок суду, на думку колегії суддів не відповідає фактичним обставинам справи. Суд не звернув уваги, що згідно обвинувального висновку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що скоїв суспільно-небезпечне діяння щодо ОСОБА_10 приблизно о 10 годині 30 хвилин, знаходячись в бухті ОСОБА_11 …

Показання всіх допитаних в судовому засіданні свідків не протирічать вказаним у обвинувальному висновку обставинам щодо часу та місця скоєння злочину і ніяким чином не спростовують вказані обставини. Згідно висновків судово медичних експертиз виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах, вказаних обвинуваченим.

Суд першої інстанції не приділив належної уваги вищенаведеному і необґрунтовано прийшов до висновку, що органами досудового розслідування допущена неповнота, яку не можливо усунути в судовому засіданні.

Що стосується доводів підсудного у апеляції про можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень застосуванням вогнепальної травматичної зброї, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, які суду належить дослідити в судовому заіданні під час нового судового розгляду.

Відповідно до ст. 371 КПК України (в ред. 1960 року) неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну вироку (постанови), є: застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Таким чином суд, на думку колегії суддів, необґрунтовано дійшов висновку про необхідність проведення додаткового досудового розслідування.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів розцінює відповідні доводи прокурора та, частково, підсудного як обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню, та вважає, що висновки суду щодо неповноти та неправильності досудового слідства необґрунтовані, а постанова суду не відповідає вимогам ст. 281 КПК України.

Також, колегія суддів звертає увагу суду на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифіковану Україною 17.07.1997 року, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом…

Керуючись ст. ст. 365, 366, 374 КПК України (в редакції 1960 р.) та п.п. 11, 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора ОСОБА_8 задовольнити повністю, а апеляцію підсудного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року, щодо ОСОБА_9 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити попередню підписку про невиїзд.

Судді апеляційного суду:

_________________________ __________________________ ________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4