Номер провадження: 11-кп/785/289/15
Номер справи місцевого суду: 501/2673/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора прокуратури м. Іллічівськ Одеської області ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, який має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3, ст.ст. 15 ч. 1 185 ч. 3 КК України, та йому призначено покарання:

- за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі;

- за ст.ст. 15 ч. 1 185 ч. 3 КК України - трьох років позбавлення волі;

- відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно визначене покарання у вигляді позбавлення волі строком три роки шість місяців;

та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Іллічівськ Одеської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч. 1 185 ч. 3 КК України, та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком три роки;

- на підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік 6 місяців та на нього покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнані винними та засуджені за вчинення злочинів - при наступних обставинах.

03 січня 2014 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі під`їзду № 4 у будинку АДРЕСА_4 , зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну комунальному підприємству Міське управління житлово-комунального господарства Іллічівської міської ради (далі - ЖЕУ м. Іллічівськ) гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Крім того, 05 січня 2014 року, приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі під`їзду № 3 у будинку АДРЕСА_5 , зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців, таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

08 січня 2014 року, приблизно о 08.00 годин, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_6 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Також, 08 січня 2014 року, приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_7 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

09 січня 2014 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_8 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

11 січня 2014 року, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі п`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_6 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

13 січня 2014 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі шостого під`їзду будинку АДРЕСА_9 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

27 січня 2014 року, приблизно о 08.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_9 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

28 січня 2014 року, приблизно о 13.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_8 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

08 лютого 2014 року, приблизно о 08.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_6 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. та розпорядився викраденим на власний розсуд.

20 лютого 2014 року, приблизно о 09.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на дев`ятому поверсі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_10 , з метою крадіжки, зламавши замикаючий пристрій, проник до ліфтової шахти зазначеного будинку, звідки за допомогою викрутки та плоскогубців таємно викрав належну ЖЕУ м. Іллічівськ гальмову котушку двигуна ліфту вартістю 960 грн. розпорядився викраденим на власний розсуд.

21 лютого 2014 року, приблизно о 09.00 годині, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою, з метою крадіжки проникли через раніше відчинені ОСОБА_7 двері до будинку АДРЕСА_11 , звідки намагались таємно викрасти майно потерпілого ОСОБА_11 , а саме: побутові та будівні прилади та матеріали на загальну суму 2342,92 грн., однак свій злочинний намір до кінця не довели, оскільки на місці скоєння злочину були помічені власниками будинку, які викликали працівників міліції. Обвинувачений ОСОБА_10 був затриманий працівниками міліції на місці злочину, а обвинувачений ОСОБА_7 втік.

На вирок прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він вказує, що вважає вищезазначений вирок є незаконним і необґрунтованим, висновки суду у вказаному вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність.

Прокурор в апеляції просить вирок суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3, ст.ст. 15 ч. 2 - 185 ч. 3 КК України, та призначити останньому покарання: за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі; за ст.ст. 15 ч. 2 185 ч. 3 КК України 4 років позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 4 роки позбавлення волі.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор просить призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі; за ст.ст. 15 ч. 2 185 ч. 3 КК України 3 років 6 місяців років позбавлення волі. У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 4 роки позбавлення волі.

Крім того, прокурор вказує, що судом при кваліфікації дій ОСОБА_7 замість ч.2 необґрунтовано застосована ч.1 ст. 15 КК України, що на його думку є підставою для скасування вироку.

В апеляції захисник адвокат ОСОБА_8 просить вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2014 року скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_7 по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, оскільки у судовому засіданні не було встановлено доказів, які підтверджували б винність ОСОБА_7 , а висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину за даною статтею не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

За скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ст.ст. 15 ч.3 185 ч.3 КК України адвокат ОСОБА_8 просить призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особи обвинуваченого, який у скоєному розкаявся, позитивно характеризується та має на утриманні малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції прокурора та заперечував проти задоволення апеляції адвоката ОСОБА_8 ; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляції останнього та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в суді першої інстанції визнав частково та пояснював, що викрадення гальмових котушок двигунів ліфтів він не вчиняв, а під час досудового розслідування обмовив себе, визнаючи свою вину у скоєнні цих злочинів, у зв`язку зі здійсненням працівниками міліції психологічного тиску на нього.

На підставі досліджених по справі доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжок майна ЖЕУ м. Іллічівськ, а вищевказані покази обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав неспроможними і оцінив їх як обраний останнім спосіб захисту, обумовлений його бажанням уникнути відповідальності та покарання за скоєний злочин.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції були дослідженні усі зібрані в ході досудового слідства докази: допитані свідки, досліджені письмові докази тощо, які мають значення для винесення по справі законного та обґрунтованого судового рішення.

За всіма епізодами крадіжок, у скоєнні яких обвинувачено ОСОБА_7 , останній винним себе не визнає, а визнає свою вину лише у скоєнні замаху на крадіжку, який він вчинив 21 лютого 2014 року.

Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_7 з всіма епізодами вчинених ним крадіжок були написані з`явлення із зізнанням, а також за його участю були проведені слідчі експерименти за кожним епізодом крадіжок, під час яких він в присутності понятих показав, де та при яких обставинах він скоював вищевказані крадіжки.

Наявна у вказаних показаннях ОСОБА_7 інформація про час, місце скоєння злочинів і кількість викраденого майна в повній мірі співпадає з даними, які містяться в інших досліджених судом доказах у кримінальному провадженні, а саме: в заявах про вчинені кримінальні правопорушення, протоколах огляду місця події, протоколах пред`явлення для впізнання, показаннях допитаних в суді першої інстанції свідків.

Так, свідок ОСОБА_12 показав, що він працює в пункті прийому кольорових металів. У січні-лютому 2014 року ОСОБА_7 неодноразово продавав йому мотки мідного дроту. Крім того, ОСОБА_12 пояснив, що в цей же період він неодноразово на прохання ОСОБА_7 передавав йому електротурбинку для того, щоб останній розпилював електромотори, які він приносив з собою з метою витягти з них мідний дріт.

Як вбачається з протоколу пред`явлення для впізнання, під час досудового розслідування ОСОБА_12 упізнав ОСОБА_7 як особу, яка у січні-лютому 2014 року неодноразово продавала йому мотки мідного дроту та якій він давав електротурбинку для розпилювання електромоторів з метою витягти з них мідний дріт.

З досліджених судом протоколів добровільної видачі, огляду та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів вбачається, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 видав органу досудового розслідування викрутку, плоскогубці і моток мідного дроту. При їх видачі ОСОБА_7 пояснив, що плоскогубці і викрутка використовувались ним під час демонтажу та викрадення електромоторів, а моток мідного дроту ним знятий з одного із викрадених електромоторів.

Аналізуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання ОСОБА_7 у судовому засіданні і правильно визнав їх позицією захисту останнього від обвинувачення і спробою уникнути покарання за скоєне, у зв`язку з чим визнає неспроможними доводи апеляції адвоката про недоведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про надуманість показань ОСОБА_7 про застосування по відношенню до нього психологічного тиску з боку працівників міліції, оскільки вказані показання спростовуються показаннями допитаних в суді першої інстанції свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 працівників міліції, які показали суду, що при проведенні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні незаконні методи слідства до обвинуваченого не застосовувались, а також відсутністю в матеріалах справи скарг обвинуваченого на незаконні дії працівників міліції.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд також врахував, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину та позитивно характеризується за місцем проживання, у зв`язку з чим призначив йому покарання близько до мінімального, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин даної справи, а також враховуючи наслідки злочинних дій ОСОБА_7 , прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання в межах, передбачених санкцією ч.3 ст.185 КК України, і в розмірі, необхідному для виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду та постановлення нового вироку з призначенням ОСОБА_7 іншої міри покарання.

Доводи апеляції прокурора про те, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі; за ст.ст. 15 ч. 2 185 ч. 3 КК України 4 років позбавлення волі, а у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 4 роки позбавлення волі, колегія суддів визнає неспроможними. Вони суперечать вимогам Кримінального кодексу України та п.21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно якого однакові з видом і розміром покарання поглиненню не підлягають.

Також колегія суддів визнає неспроможним довід апеляції прокурора про те, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом при кваліфікації дій ОСОБА_7 по епізоду від 21.02.2014 року застосована ч.1, а не ч.2 ст.15 КК України, оскільки він не ґрунтується на вимогах норм КК України.

Аналізуючи викладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції об`єктивно і всебічно дослідив усі обставини кримінального провадження, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 185 і ч. 3 ст. 185 КК України, та призначив обвинуваченому необхідне і достатнє покарання, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляцій прокурора і захисника адвоката ОСОБА_8 та зміни або скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури м. Іллічівськ Одеської області ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2014 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4