Справа № 567/766/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2015 рокум. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1
з участю сторін кримінального провадженння:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої- ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 03.09.2014 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.125 КК України, до покарання у виді 100 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність при наступних обставинах.
Так, 08 липня 2015 року, близько 08 години, перебуваючи на подвір`ї за місцем спільного проживання із бувшою дружиною ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, під час побутового конфлікту умисно наніс один удар твердим підручним предметом по голові та близько трьох ударів кулаками рук по обличчю, руках та плечі останньої, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді рани в правій тім`яній ділянці голови, яка відповідно до висновку експерта №147 від 09.07.2015 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; припухлості м`яких тканин в потиличній ділянці голови зліва та лівої кисті; синців на переніссі посередині, на лівому плечі по задній поверхні в верхній третині, на лівому плечі по задній поверхні в середній третині, на лівій кисті по зовнішній поверхні на всьому протязі, які відповідно до висновку експерта №147 від 09.07.2015 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, як кожне окремо так і в своїй сукупності.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
20.07.2015 року між потерпілою ОСОБА_4 , якій на підставі ч.4 ст.56 КПК України надано право на всіх стадіях кримінального провадження примиритися з підозрюваним, обвинуваченим та укласти угоду про примирення, та підозрюваним ОСОБА_5 , який на підставі ч.1 ст.127 КПК України має право на будь-якій стадії кримінального провадження примиритися з потерпілим і укласти угоду про примирення, було досягнуто угоди про примирення.
Згідно умов вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті.
Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди- за ч.2 ст.125 КК України у виді одного року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п.3,4 ст.76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала угоду про примирення із обвинуваченим, просила її затвердити та пояснила, що укладення угоди є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні.
Суд, розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
Кримінальному правопорушенню надана правильна правова кваліфікація, за якою допускається укладання угоди про примирення відповідно до ч. 3 ст.469 КПК України. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.125 КК України.
Судом, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Водночас судом з`ясовано, що сторони угоди повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, враховуючи доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про примирення та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.
Потерпілій ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано. Цивільний позов в кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд, -
засудив :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді обмеження волі строком один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.
На підставі п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1