Справа № 469/1199/13-к 1-кп/469/87/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року Березанський
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді- Тавлуя В.В. при
секретарі:- Ткач Т. В., Ходан Л. П.за
участю: прокурора- Цибулькіна В. С.
обвинувачених- ОСОБА_5, - ОСОБА_6, -
ОСОБА_7потерпілої- ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Березанка
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань №0000136 від 04.03.2013р.
за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Нечаяне Миколаївського району
Миколаївської області, гр. України,
освіта базова загальна середня,
одруженого, маючого на утриманні одну
неповнолітню дитину, працездатного,
непрацюючого, в силу п.1. ч.1 ст.89 КК
України раніше не судимого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5
ст.27 ч.2. ст. 185 КК України;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с.
Гола-Пристань Голопристанського
району Херсонської області, гр.
України, освіта базова загальна
середня, вдівця, непрацюючого,
працездатного, раніше судимого
Миколаївським районним судом
Миколаївської області 25.02.2009 року за
ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 КК України до
позбавлення волі строком на 3 роки,
звільненого з Вознесенської ВК №72
30.09.2010 року за постановою
Вознесенського міськрайсуду від 22.09.2010
року умовно- достроково на 4 місяці 13
днів, зареєстрованого та проживаючого
за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Алма-Ати,
Казахстан, гр. України, освіта повна
загальна середня, одруженого, маючого
на утриманні неповнолітню дитину,
непрацюючого, працездатного, раніше
судимого Миколаївським районним судом
Миколаївської області 25.02.2009 року за
ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.70 КК України до
позбавлення волі строком на 4 роки,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: Миколаївська обл., АДРЕСА_3

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2.
ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 спільно, за попередньою змовою з
ОСОБА_6 домовились про здійснення
крадіжок свійської худоби, після чого
про свій злочинний намір повідомили
ОСОБА_7, який на їхню пропозицію
погодився. В подальшому ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 розподілили ролі у
здійсненні викрадення худоби між
собою, а саме: ОСОБА_6 і ОСОБА_7
вчинятимуть крадіжки худоби, її забій і
обробку на м'ясо, а ОСОБА_5 це м'ясо на
своєму автомобілі перевозитиме з місця
злочину на ринок і там його збуватиме.
Виручені від продажу м'яса викраденої
худоби гроші, учасники злочинної групи
розподілятимуть між собою порівну.

09.08.2007 року біля 17:00 ОСОБА_6, ОСОБА_7
разом з ОСОБА_5 на автомобілі під
керуванням останнього ГАЗ 24 «Волга»,
д.н. НОМЕР_1, реалізовуючи свій
злочинний умисел, спрямований на
крадіжку чужого майна, поїхали до села
Журівка Березанського району
Миколаївської області, де ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 вийшли на околиці села, а ОСОБА_5
поїхав додому, попередньо домовившись
про зустріч. Дочекавшись коли стемніло,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побачили, що на
околиці села розташований будинок,
город якого не огороджений та на
території господарчого подвір'я
розташований літній загін призначений
для утримання свійської худоби. 10.08.2007
року біля 00:00 ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
підійшли до території домоволодіння
ОСОБА_8 зі сторони огороду, який був не
огороджений, і розташований за адресою
АДРЕСА_4, Березанського району
Миколаївської області, де знаходячись
біля загону, двері якого були не
зачинені, таємно, умисно, з корисливих
мотивів, з метою викрадення чужого
майна і обернення його на свою користь
викрали двох корів, зі слів потерпілої
ОСОБА_8 віком 2 роки вагою 350 кг та віком
6 р. вагою 400 кг. Після цього викрадених
корів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відвели в
лісосмугу, де забили їх за допомогою
заздалегідь приготовленого
інструмента і обробили на м'ясо. 10.08.2007
року біля 04:00 ОСОБА_6 та ОСОБА_7
передзвонили ОСОБА_5 на мобільний
телефон і повідомили про місце
зустрічі. ОСОБА_5 на машині ГАЗ 24
«Волга» д.н. НОМЕР_2, приїхав в
обумовлене місце, де ОСОБА_5 разом з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завантажили м'ясо
викраденої корови в багажник
автомобіля. Після чого ОСОБА_5 відвіз
м'ясо на ринок «Центральний» в м.
Миколаєві, де його збув. В той час
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишились в
лісопосадці розбирати другу тушку
корови на м'ясо. Біля 08:00 ОСОБА_5
продавши м'ясо, повернувся до
лісопосадки, де забрав ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, при цьому тушку другої корови
залишили на місці забою, а виручені
гроші за продаж м'яса розділили порівну
між собою.

Згідно довідки відділу
статистики в Березанському районі від
28.08.2013 року ціна реалізації худоби по
Березанському району станом на 2007 р.
становила 5474, 50 грн. за 1 т. живої ваги (за
1 кг 5,50 грн.). Своїми злочинними діями
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили
потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток
на загальну суму 4125 грн.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у
скоєному визнав повністю, підтвердив
вчинення ним злочину при викладених
вище обставинах, та пояснив суду, що у
2007 році він разом з обвинуваченими
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 попередньо домовилися
про здійснення крадіжок свійської
худоби громадян, розподіливши при
цьому ролі таким чином: ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 вчинятимуть крадіжки худоби, їх
забій та обробку м'яса, а ОСОБА_5 це
м'ясо на автомобілі буде забирати та
везти на ринок для збуту. Гроші,
виручені від реалізації м'яса
викраденої худоби, вони домовилися
ділити порівну.

Реалізуючи злочинний умисел 09.08.2007
року, він, керуючи автомобілем марки
ГАЗ-24 «Волга» повіз обвинувачених
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в с. Журівка,
Березанського району Миколаївської
області, де їх залишив на окраїні села,
та поїхав додому, попередньо
домовившись з ними про зустріч.

Вночі 10.08.2013 року йому на мобільний
телефон зателефонували обвинувачені
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і повідомили йому,
куди слід приїхати, а саме, у лісосмугу
на окраїні с. Журівка. Приїхавши на
обумовлене місце зустрічі, він
дізнався і побачив, що його спільники
викрали і забили дві корови. Тушу
однієї корови вони вже розібрали на
м'ясо, а тушу іншої корови вони ще
розбирали. Завантаживши в багажник
автомобіля м'ясо, забитої і обробленої
корови, він поїхав в м. Миколаїв на
ринок «Центральний» де його і збув.
Обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він
залишив по дорозі біля Очаківського
повороту. Тушу іншої корови вони з
собою не взяли, а залишили її у
лісосмузі, так як не встигли її
розібрати на м'ясо. Гроші, виручені від
продажу м'яса іншої викраденої корови,
вони поділили порівну.

Фактичний розмір викраденого майна,
встановлений органом досудового
розслідування, і зазначений в
обвинувальному акті, обвинувачений не
оспорює. У скоєному щиро розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у
скоєному визнав повністю, підтвердив
вчинення ним злочину при викладених
вище обставинах, та пояснив суду, що у
2007 році він разом з обвинуваченими
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 домовилися
здійснювати крадіжки свійської худоби
громадян з метою їх забою та продажу
м'яса на ринку, а виручені від
реалізації м'яса кошти ділити порівну.
При цьому вони розподілили свої ролі у
здійсненні злочину таким чином: він та
ОСОБА_7 вчинятимуть крадіжки худоби, їх
забій та обробку м'яса, а обвинувачений
ОСОБА_5 м'ясо викрадених корів буде
забирати на автомобілі та везти на
ринок для збуту.

Реалізуючи злочинний умисел, 09.08.2007
року вони троє на автомобілі марки
ГАЗ-24 «Волга» під керуванням
обвинуваченого ОСОБА_5 поїхали в с.
Журівка Березанського району
Миколаївської області. Поїздивши
деякий час по селу, вони побачили
череду корів, що йшли з пасовища. При
цьому вони помітили, що дві корови
зайшли у крайній від лісосмуги двір, у
якому, як потім з'ясувалося, проживає
потерпіла ОСОБА_8 Оскільки двір, у
який зайшли корови знаходився ближче
ніж інші двори до лісосмуги, у якій
можна було заховатися, вони вирішили
вчинити крадіжку корів саме з цього
двору.

Прийнявши таке рішення, вони під'їхали
до лісосмуги, де їх ОСОБА_5 залишив. Про
час, коли ОСОБА_5 необхідно буде за ними
приїхати вони домовилися повідомити
йому пізніше по мобільному телефону.

Дочекавшись коли стемніло вони разом з
обвинуваченим ОСОБА_7 10.08.2013 року
близько 12:00 год. підійшли до території
домоволодіння, з якого вони вирішили
вчинити крадіжку, зі сторони городу,
який був не огороджений, і проникнувши
у літній загін, призначений для
утримання худоби, двері якого були не
зачиненими, вчинили крадіжку двох
корів, одна з яких, за словами
потерпілої, була віком 2 р. та вагою 350
кг, а інша корова - була віком 6 років та
вагою 400 кг.

Викрадених корів вони відвели у
лісосмугу на відстань близько одного
кілометру від домоволодіння
потерпілої, де їх забили за допомогою
заздалегідь взятої з собою
«кувалдочки», а туші корів обробляли
ножем. Так як він раніше працював
різником і у нього був великий досвід
обробки м'яса худоби, необхідності в
освітлювальних приладах під час
обробки туш забитих корів, у нього не
виникало. Працювали у темноті.

Обробивши тушу однієї корови, вони
зателефонували по мобільному телефону
ОСОБА_5, щоб той приїхав і забрав
розділене м'ясо. Коли той приїхав, то у
одної корови вони ще не встигли
витягнути нутрощі. Так як вже почало
світати, і вони не встигали закінчити
свою роботу, то вони завантажили в
багажник автомобіля ОСОБА_5 лише
оброблене м'ясо однієї забитої корови,
а тушу іншої корови вони залишили у
лісосмузі. Сівши у автомобіль ОСОБА_5,
вони з обвинуваченим ОСОБА_7 доїхали до
Очаківського повороту, що знаходиться
приблизно в трьох кілометрах від
с. Іванівка, де їх ОСОБА_5 залишив, а сам
поїхав у м. Миколаїв на ринок продати
м'ясо з викраденої ними корови. Гроші,
виручені від реалізованого м'яса
корови, вони потім поділили між собою
порівну.

Фактичний розмір викраденого майна,
встановлений органом досудового
розслідування, і зазначений в
обвинувальному акті, обвинувачений не
оспорює. У скоєному щиро розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у
скоєному визнав повністю, підтвердив
вчинення ним злочину при обставинах,
викладених в обвинувальному акті.

Дав суду пояснення, щодо обставин
вчинення ним злочину, аналогічні
поясненням обвинувачених ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Фактичний розмір викраденого майна,
встановлений органом досудового
розслідування, і зазначений в
обвинувальному акті, обвинувачений не
оспорює. У скоєному щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачені свою вину у
вчиненні злочину визнали повністю, а
також всі фактичні обставини вчинення
злочину, за згоди всіх учасників
судового провадження з запропонованим
судом обсягом дослідження доказів, суд,
з'ясувавши правильність розуміння
всіма учасниками судового провадження
обставин які ніким не оспорюються та
переконавшись у добровільності їх
позиції, роз'яснивши процесуальні
наслідки такого порядку дослідження
доказів, встановлені ч.3. ст.349 КПК
України, визнав недоцільним
дослідження доказів стосовно тих
фактичних обставин справи, які ніким не
оспорюються.

В зв'язку з цим, у відповідності з
положеннями ч.3. ст.349 КПК України суд
ухвалив, обсяг доказів, що підлягають
дослідженню в судовому засіданні,
обмежити допитом потерпілої та
обвинувачених, а також дослідженням
письмових доказів, що підтверджують
вартість викраденого майна та факт
відшкодування потерпілій суми
завданого збитку обвинуваченим ОСОБА_5,
а також дослідженням письмових
доказів, що містять характирезуючі
дані про особи обвинувачених.

Так, допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_8 показала, що вона
10.08.2007 року близько 04:00 год. прокинулася
у себе вдома у домоволодінні, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Березанського району Миколаївської
області, і коли зайшла у розташований
на території домоволодіння літній
загін, призначений для утримання
худоби, виявила відсутність належних
їй двох корів, а саме: одної корови
віком 2 р. і вагою близько 350 кг, та
корови віком 6 років і вагою близько
400 кг. На землі лежали лише металеві
ланцюжки, якими вона припинала корови.

Обставини крадіжки їй невідомі.
Пізніше вона дізналася від працівників
міліції, що крадіжку належних їй корів
здійснили обвинувачені ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7

Дослідженою в судовому засіданні
довідкою Відділу статистики у
Березанському районі Миколаївської
області від 28.08.2013 року за №419/03-18 (а.с.40)
підтверджується вартість викраденого
обвинуваченими майна потерпілої.

Як вбачається з оглянутої судом заяви
потерпілої ОСОБА_8 від 18.08.2013 року (а.с.41)
обвинуваченим ОСОБА_5 відшкодовано
потерпілій матеріальний збиток у
розмірі 8000 гривень.

Оцінюючи показання
обвинувачених та потерпілої, а також
досліджені судом письмові докази, суд
вважає, що дані докази узгоджуються між
собою та об'єктивно співпадають, а тому
визнає їх достовірними, належними і
допустимими, та такими, що
підтверджують вину обвинувачених
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні
інкримінованого їм злочину.

На підставі викладеного, враховуючи
також, що показання обвинувачених
відповідають фактичним обставинам
справи і ними не оспорюються, суд
кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5
за ч.5 ст.27 ч.2 ст.185 КК України, як
пособництво з метою вчинення злочину,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України як
крадіжка (таємне викрадення чужого
майна), вчинена за попередньою змовою
групою осіб, а дії обвинувачених
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України,
як крадіжка (таємне викрадення чужого
майна), вчинена за попередньою змовою
групою осіб.

Злочин є закінченим, вчиненим з прямим
умислом і корисливим мотивом.

Призначаючи обвинуваченим покарання
необхідне і достатнє для їх
виправлення і попередження нових
злочинів, суд у відповідності з
положеннями ст.65 КК України враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
який відноситься до категорії злочинів
середньої тяжкості та особи
обвинувачених, а саме:

- особу обвинуваченого ОСОБА_5, який по
місцю проживання характеризуються
позитивно (а.с.50), раніше судимий, але
судимість в силу положень ч.1 ст. 89 КК
України погашена (а.с.42, 44-49, 53), на
обліку у лікарів невропатолога,
нарколога, психіатра не перебуває
(а.с.52), має одну неповнолітню дитину
(а.с.44, 50, 51);

-особу обвинуваченого ОСОБА_6, який по
місцю проживання характеризуються
позитивно (а.с.58), раніше судимий (а.с.44-49,
54, 56-57), на обліку у лікарів
невропатолога, нарколога, психіатра не
перебуває (а.с.60);

- особу обвинуваченого ОСОБА_7, який по
місцю проживання характеризуються
позитивно (а.с.66), раніше судимий (а.с.44-49,
62-64), на обліку у лікарів невропатолога,
нарколога, психіатра не перебуває
(а.с.68), має неповнолітню дитину (а.с.67);

Обставинами, які пом'якшують покарання,
є щире каяття обвинувачених та
визнання ними вини у скоєному.

Крім того, обставиною, що пом'якшує
покарання, яка враховується судом при
призначенні покарання обвинуваченому
ОСОБА_5 є добровільне та повне
відшкодування ним потерпілій
матеріального збитку, завданого
злочином (а.с.41).

Обставиною, що обтяжує покарання, є
вчинення злочину повторно (а.с.44-49).

При призначенні обвинуваченим
покарання, суд враховує, що 25.02.2009 року
обвинувачених ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
було засуджено Миколаївським районним
судом Миколаївської області, а саме:

- обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.27 ч.5 ст.185
ч.2, ст.27 ч.5 ст.185 ч.3, 70 КК України до
позбавлення волі строком на 3 роки, на
підставі ст.75 КК України звільненого
від відбування покарання з іспитовим
строком два роки (а.с.49);

- обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.185 ч.2,
ст.185 ч.3, ст.70 КК України до позбавлення
волі строком на 3 роки (а.с.49);

- обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.185 ч.2, ст.185
ч.3, ч.1 ст.309, ст.70, 71 КК України до
позбавлення волі строком на 4 роки
(а.с.49);

Відповідно до викладеного, враховуючи,
що інкримінований обвинуваченим
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочин було ними
вчинено до постановлення вироку
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 25.02.2009 року,
керуючись вимогами ст. 70 КК України та
роз'ясненнями викладеними в пунктах 20-23
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2003 р.№ 7 "Про практику
призначення судами кримінального
покарання" із змінами, внесеними згідно
з постановами Пленуму Верховного Суду
України від 10.12.2004 р.№ 18, від 12.06.2009 р. №
81 та від 06.11.2009 р.№ 11, суд вважає, що
обвинуваченим необхідно призначати
покарання відповідно до положень ч.1 ч.4
ст.70 КК України за сукупністю злочинів,
визначивши остаточне покарання шляхом
часткового складання покарань,
призначених за вироком Миколаївського
районного суду Миколаївської області
від 25.02.2009 року та новим вироком, з
зарахуванням покарання відбутого за
попереднім вироком.

Вирішуючи питання щодо наявності
підстав для призначення
обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за
сукупністю злочинів відповідно до
положень ч.1 ч.4 ст.70 КК України, як
такому, що був засуджений за вироком
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 25.02.2009 року,
суд виходить з того, що обвинуваченому
судом було призначене покарання з
іспитовим строком на один рік, і
обвинувачений протягом іспитового
строку не вчинив нового злочину.

В зв'язку з цим, відповідно до положень
ч.3 ст.88, п.1. ч.1 ст.89 КК України
обвинувачений ОСОБА_5 визнається не
судимим.

Таким чином, суд вважає, що вирок
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 25.02.2009 року
стосовно ОСОБА_5 не має правового
значення, а тому не підлягає врахуванню
при призначенні покарання за новим
вироком.

Враховуючи ступінь тяжкості злочину,
особи обвинувачених та обставини
справи, суд дійшов до висновку про
можливість виправлення обвинувачених
без відбування покарання, і вважає за
можливе на підставі ст.75 КК України
звільнити обвинувачених від
відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК
України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст.185
КК України та призначити йому
покарання у виді позбавлення волі
строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_5 від відбування
призначеного покарання у виді
позбавлення волі з випробуванням з
іспитовим строком на один рік, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на
засудженого обов'язки: не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та періодично
з'являтися у вказані органи для
реєстрації.

Строк відбування покарання
обчислювати з моменту проголошення
вироку.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК
України та призначити йому покарання у
виді позбавлення волі строком на три
роки.

На підставі ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до
призначеного засудженому покарання
частково приєднати частину покарання,
призначеного йому за вироком
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 25.02.2009 року, а
саме частину покарання у виді двох
років позбавлення волі, зарахувавши
при цьому строк повністю відбутого
обвинуваченим покарання за цим
вироком, який складає три роки
позбавлення волі, і призначити ОСОБА_6
остаточне покарання за сукупністю
злочинів у виді позбавлення волі
строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_6 від відбування
призначеного покарання у виді
позбавлення волі з випробуванням з
іспитовим строком на один рік, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на
засудженого обов'язки: не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та періодично
з'являтися у вказані органи для
реєстрації.

Строк відбування покарання
обчислювати з моменту проголошення
вироку.

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.2. ст.185 КК
України та призначити йому покарання у
виді позбавлення волі строком на
чотири роки.

На підставі ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до
призначеного засудженому покарання
частково приєднати частину покарання,
призначеного йому за вироком
Миколаївського районного суду
Миколаївської області від 25.02.2009 року, а
саме частину покарання у виді двох
років позбавлення волі, зарахувавши
при цьому строк повністю відбутого
обвинуваченим покарання за цим
вироком, який складає чотири роки
позбавлення волі, і призначити ОСОБА_7
остаточне покарання за сукупністю
злочинів у виді позбавлення волі
строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_7 від відбування
призначеного покарання у виді
позбавлення волі з випробуванням з
іспитовим строком на один рік, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на
засудженого обов'язки: не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та періодично
з'являтися у вказані органи для
реєстрації.

Строк відбування покарання
обчислювати з моменту проголошення
вироку.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Миколаївської області
через Березанський районний суд
Миколаївської області протягом 30 днів
з дня його проголошення.

Суддя: