Справа №718/1189/15-к
Провадження №1-кп/718/74/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000008 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого:

11 лютого 2015 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 будучи засудженим 11.02.2015 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт, згідно з направленням Новоселицького МВ Кіцманського РП КВІ відділу ДПтС України в Чернівецькій області №16/5-371 від 18.03.2015 року і будучи з ним ознайомлений, прибув в Малятинецьку сільську раду Кіцманського району, Чернівецької області за місцем свого проживання, для відбування призначеного покарання, до якого приступив 19.03.2015 року згідно із розпорядженням №01-ГД Малятинецької сільської ради від 18.03.2015 року.

Однак засуджений ОСОБА_4 будучи ознайомлений із встановленим законодавством порядком та умовами відбування покарання умисно, без поважних причин, згідно табеля виходу на роботу від 30.04.2015 року №124 з 07 квітня по 30 квітня 2015 року не з`являвся для відбування покарання, протягом 17 робочих днів, відмовившись виконувати суспільно корисні роботи визначені органом місцевого самоврядування, в результаті відпрацював в квітні 2015 року лише 16 годин (4 дня) замість визначених і встановлених 48 годин, і тим самим не виконав покладені на нього обов`язки, порушивши порядок та умови відбування покарання.

Крім того, відповідно до ст. 13 КВК України ОСОБА_4 встановлено 1, 2, 3, 4 понеділок кожного місяці дні явки на реєстрацію згідно постанови, про встановлення днів явки на реєстрацію від 18.03.2015 року з якою ОСОБА_4 ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.

Однак, незважаючи на необхідність періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції, ОСОБА_4 систематично свої обов`язки порушував і не прибув для реєстрації у Новоселицький МВ Кіцманський РП КВІ відділу ДПтС України в Чернівецькій області 14.04.2015 року, 20.04.2015 року та 27.04.2015 року.

В діях ОСОБА_4 вбачається порушення за ч. 2 ст. 389 КК України, ухилення від відбування громадських робіт особою засудженою до цього покарання.

Свою вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушеннях визнав повністю, у вчиненому розкаявся.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою засудженою до цього покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 3 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 класифікується за ч. 2 ст. 389 КК України як злочин невеликої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Згідно цього судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, його відношення до суспільно-корисної праці, а також дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину невеликої тяжкості належних висновків для себе не зробив і знову вчинив новий злочин під час відбуття покарання за вироком Кіцманського районного суду від 11.02.2015 року, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання пов`язане з утриманням засудженого в умовах ізоляції, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не відбув частину покарання за вироком Кіцманського районного суду від 11.02.2015 року у кількості 68 годин громадських робіт, такий вид покарання не передбачений санкцією ч. 2 ст. 389 КК України, суд вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю вироків і на підставі п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України перевести не відбуту частину покарання у виді громадських робіт в більш суворе покарання у вигляді арешту із розрахунку 8 годин громадських робіт, які відповідають 1 добі арешту, що для ОСОБА_4 в даному випадку складає не відбуту частину покарання 8 діб та 12 годин арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового складення вироків.

До обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох місяців арешту

На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України призначити ОСОБА_4 шляхом часткового складання вироків, враховуючи вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.02.2015 року, остаточне покарання у вигляді арешту строком на три місяці чотири дня.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: