Справа № 738/2910/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/388/2015
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000297 від 13 серпня 2014 року за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Менськогоо району ОСОБА_6 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2014 року щодо,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мена Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, не судимого,

за ч.3 ст.185 КК України - виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати у відповідності до вимог КПК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 11 серпня 2014 року в денний час доби, з метою крадіжки чужого майна прибув на територію ферми ТОВ «Успіх-Мена», яка розташована по вул. Леніна, 7 в с. Феськівка Менського району Чернігівської області де шляхом вільного доступу проник в приміщення сараю, звідки умисно, таємно викрав комплектуючі деталі з двох транспортерів марки «ТСН-ЗБ», загальною вагою 320 кг, вартість яких визначена виходячи з вартості 1 кг брухту чорних металів станом на 11 серпня 2014 року, та становить 544 грн..

Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції вказав, що безпосередньо та всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що саме ОСОБА_7 вчинив крадіжку комплектуючих деталей із транспортеру марки „ТСН-3Б із сараю ферми ТОВ „Успіх-Мена.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню. Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вказує на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненому злочині доведена зібраними по справі доказами в їх сукупності, а висновки суду у вироку не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що суд безпідставно критично поставився до показань свідків ОСОБА_11 , які могли істотно вплинути на висновки суду та доводять вину ОСОБА_7 . Акцентує увагу на тому, що у резолютивній частині вироку від 02 березня 2015 року, яким ОСОБА_7 виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не зазначено рішення суду щодо визнання його винуватим чи невинуватим у скоєнні даного злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з вказаних у ній підстав; обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, а вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим; захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які вказали на законність та обґрунтованість вироку суду та зазначили про необґрунтованість та безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду, прокурор не просив про повторне безпосереднє дослідження доказів, яких суд першої інстанції не дослідив, чи дослідив неповно.

Як убачається із сформульованого прокурором обвинувачення, ОСОБА_12 підозрювався у викраденні деталей, проте невідомо від яких . агрегатів чи механізмів. Якщо комплектуючі деталі з транспортеру „ТСН-3Б належали саме ТОВ „Успіх-Мена, сторона обвинувачення не надала жодних документальних підтверджень належності транспортера. Кількісна вартість деталей визначається поштучно, тоді як обвинувачення визначило в кілограмах, по вартості металобрухту. Фактично, під час досудового розслідування не було встановлено предмету крадіжки, вартості викраденого та причетності обвинуваченого до вчинення деталей ( металобрухту) .

Судом першої інстанції в ході розгляду кримінального провадження забезпечено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів, передбачений ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Докази, зазначені та надані сторонами кримінального провадження судом першої інстанції дослідженні в повному обсязі, обставин, які б завадили сторонам скористатися своїми процесуальними правами в наданні інших доказів не встановлено.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 надані в суді, узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та відображають реальний перебіг подій.

Поза розумним сумнівом довести винність ОСОБА_7 втрачено, оскільки предмети крадіжки вивезені та здані на переробку. Версія обвинуваченого, що він частини металевих деталей знайшов на смітнику, здав на приймальний пункт, нічим не спростована, підтверджена зібраними та перевіреними під час судового засідання доказами..

Суд оцінюючи показання допитаних в суді свідків, дотримався положень ст.ст.23, 94, 97 КПК України, обґрунтував мотиви з яких покладено в основу вироку показання одних свідків та відкинуті показання інших, з наведенням відповідних мотивів.

Позиція сторони обвинувачення про розмір викраденого, суперечить відомостям з протоколу огляду місця події від 12 серпня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність у резолютивній частині вироку формулювання про визнання невинуватим ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не є підставою для скасування виправдувального вироку.

Згідно ст. 374 КПК України у резолютивній частині виправдувального вироку суд зазначає про визнання особи невинуватою у пред`явленому обвинуваченні, що рівнозначно формулюванню виправдати за обвинуваченням за недоведеністю вини у вчиненні злочину.

Оцінивши докази в їх сукупності з точки зору достатності, належності, допустимості та взаємозв`язку, місцевий суд дійшов умотивованого висновку про недоведеність винуватості Кучинського в крадіжці деталей з транспортеру „ТСН-3Б, який належав ТОВ „Успіх-Мена.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка ратифікована Україною і є частиною її національного законодавства, гарантує кожній людині при висунені проти неї будь-якого кримінального обвинувачення право на справедливий суд. Суд повинен відповідати вимогам незалежності та безсторонності.

Право кожного на справедливий розгляд його справи - дуже важлива складова статті 6 Конвенції. У пункті 1 статті 6 перелічуються елементи справедливого судочинства відповідно до європейської моделі права.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Судом першої інстанції в ході кримінального провадження дотримано вимоги ст.ст. 22, 92, 93, 349, 350 КПК України, що є гарантією забезпечення права сторін на справедливий судовий розгляд.

Стаття 94 КПК вимагає, щоби для прийняття відповідного процесуального рішення суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Оцінивши докази в їх сукупності з точки зору достатності, належності, допустимості та взаємозв`язку, місцевий суд дійшов умотивованого висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому злочину, не доведена, зазначивши у мотивувальній частині вироку відповідно до вимог ст. 373 КПК України докладні мотиви свого рішення.

Оскільки стороною обвинувачення не було доведено винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому злочині, виявленні в ході судового розгляду суперечності не спростовано, а згідно положень та принципів Конституції України, КПК України, Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини усі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь, тому рішення суду першої інстанції про необхідність виправдання ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованим, законним та справедливим.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407 КПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2014 року яким ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з її дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4