Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/120/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000163 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єлгава, регіон Земгале Литовської Республіки, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, приватного підприємця, інваліда ІІІ-ї групи загального захворювання, не депутата, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
26 жовтня 2013 року, об 23 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним автомобілем марки «Peugeot», моделі «Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився в технічно справному стані, перевозячи як пасажирів ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , рухаючись зі швидкістю біля 90-100 км/год., по правій смузі руху проїжджої частини вулиці Київська, що в м.Олевську Житомирської області в напрямку с.Хмелівка Олевського району Житомирської області, де на відстані 200 метрів до залізничного переїзду залізничної колії, в порушення вимог Правил Дорожнього Руху України, а саме п.2.9 «а», який забороняє водію керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; п.1.10 який зобов`язує водія враховувати дорожні умови та дорожню обстановку руху; п.12.1, що зобов`язує водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.4, який забороняє рух транспортних засобів у населених пунктах із швидкістю більше 60 км/год.; п.12.9, що забороняє водію перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «обмеження максимальної швидкості», 3.31 «зона обмеження максимальної швидкості», або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 «обмеження максимальної швидкості»; підпункту «г» п.31.4.5, який забороняє водію встановлювати на одну вісь транспортного засобу діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів, не впорався з керуванням транспортного засобу на прямому відрізку автодороги та вдарився керованим ним автомобілем об бордюру, виїхавши при цьому на пішохідний тротуар, а затим на проїжджу частину зазначеної автодороги, де керований ОСОБА_3 , транспортний засіб перекинувся.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілямарки «Peugeot», моделі «Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми; ЗЧМТ; струсу головного мозку; рани тім`яної ділянки; садна обличчя; закритої тупої травми грудної клітки та живота; множинних саден тулуба; перелому 4-9 ребер зліва з лівобічним гемотораксом; розриву селезінки; внутрішньочеревної кровотечі; забою підшлункової залози; заочеревинної гематоми, які ускладнилися абсцесом заочеревинного простору; гострим післятравматичним панкреатитом з флегмоною в ділянці хвоста підшлункової залози; післятравматичною лівобічною нижньодольовою пневмонією, які згідно до висновку експерта № 241 від 25.12.2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення вимог п.п.2.9 «а»; 1.10; 12.1; 12.4; 12.9 та підпункту «г» п.31.4.5. Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_3 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні з участю захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання по суті вчиненого ним кримінального правопорушення, підтвердивши те, що він дійсно 26.10.2013 року, вживши алкогольних напоїв перебував за місцем свого проживання. До нього прийшли ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , які попросили його відвезти їх, куди саме не пам`ятає на, що він повідомив них про те, що він вживав алкогольні напої, однак потерпілий ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , наполягали, оскільки у ОСОБА_5 , був день народження, а тому він, об 23.30 годині, цього ж дня, власним автомобілем, марки «Peugeot», моделі «Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозячи як пасажирів ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , керуючи і рухаючись зазначеним автомобілем зі швидкістю біля 90-100 км/год., по правій смузі руху проїжджої частини вулиці Київська, що в м.Олевську Житомирської області в напрямку с.Хмелівка Олевського району Житомирської області, на відстані 200 метрів до залізничного переїзду залізничної колії, не впорався з керуванням на прямому відрізку автодороги та вдарився керованим ним автомобілем об бордюру, виїхав при цьому на пішохідний тротуар, а далі на проїжджу частину вказаної автодороги, де керований ним автомобіль, марки «Peugeot», моделі «Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 перекинувся. На його автомобілі дійсно були встановлені шини з різними (неоднаковими) типами малюнків протектора. Після ДТП він пропонував потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну допомогу в сумі 10 000.00 грн., на лікування, однак останній відмовився її прийняти. Через деякий час, а саме у 2013 році, він знову пропонував ОСОБА_5 , допомогу і той прийняв її у розмірі 2500.00 грн., але на початку квітня місяця 2015 року, з незрозумілих причин повернув її. Посвідчення водія на право керування транспортними засобами він мав до ДТП, але з невідомих причин посвідчення водія після ДТП втратив. Заявлений цивільний позов прокурора Олевського району Житомирської області в інтересах фінансового управління Олевської РДА Житомирської області визнає повністю, однак просить суд відмовити в задоволенні заявлених вимог, оскільки ним у добровільному порядку до початку судового розгляду кримінального провадження сплачено Державі завдану шкоду у повному обсязі, в сумі 7215.68 грн. Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 , визнає частково, в частині завдання матеріальної шкоди, в інших частинах не визнає. У вчиненому щиро кається, жалкує про те, що сталося. Просить суд не застосовувати до нього суворого виду та міри кримінального покарання і надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.

Потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні надав суду аналогічні показання підтвердивши те, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 26.10.2013 року, об 23.30 годині по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області, на відстані 200 метрів до залізничного переїзду залізничної колії, відбулася за таких обставин, які наведено у обвинувальному акті та підтверджені у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 . Дійсно при зверненні його до ОСОБА_3 , 26.10.2013 року, останній був у стані алкогольного сп`яніння. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Олевської ЦРЛ. Йому дійсно близькі родичі ОСОБА_3 , після ДТП пропонували матеріальну допомогу в сумі 10 000.00 грн., на лікування, однак він відмовився її прийняти. У 2013 році, йому знову пропонували допомогу і він прийняв її у розмірі 2500.00 грн., однак на початку квітня місяця 2015 року повернув її, бо він хоче більше, ніж те, що йому пропонували. Він бажає саме стільки грошей, скільки зазначено у його позовній заяві. На підставі чого заявлені вимоги підтримує повністю та просить суд задовольнити позов повністю. Просить суд не позбавляти ОСОБА_3 , волі, надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_5 , тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку державі.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Разом з тим визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним, по місцю проживання характеризується позитивно, його вік та його ставлення до вчиненого, має на утриманні одну неповнолітню дитину 2005 року народження, є інвалідом ІІІ-ї групи загального захворювання, та те, що він повністю відшкодував завдані збитки державі в особі фінансового управління Олевського РДА в Житомирській області, в сумі 7215.68 грн., про що свідчить квитанція за № 0.0.377732706.1 від 23.04.2015 року, віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_5 , який своїми діями спонукав до керування транспортним засобом обвинуваченим ОСОБА_3 , у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до наслідків вчинення ДТП і отримання потерпілим тілесних ушкоджень, бажання надання допомоги на реабілітацію потерпілого від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, повного визнання своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні, про що свідчить не байдужість ОСОБА_3 , стосовно вчиненого та наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, який просить суд не застосовувати до ОСОБА_3 , суровий вид і міру кримінального покарання, пов`язаного з позбавленням волі та з врахуванням вказаних вище пом`якшуючих обставин, разом із конкретними обставинами справи, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного обрання до нього кримінального покарання, пов`язаного з позбавленням волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього передбачені ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, яка просить застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та позбавити його такого права, відсутність заперечень і клопотань обвинуваченого та його представника, враховуючи особу обвинуваченого, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією частини статті, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову заявленого прокурором Олевського району в інтересах держави, в особі Олевського районного фінансового управління Житомирської області до ОСОБА_3 , про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 7215.68 грн., суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 , у добровільному порядку повністю сплачено завдані державі збитки в сумі 7215.68 грн.

Так відповідно до статті 1206 ЦК України слідує, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочин.

У порядку ст.128 КПК України потерпілим ОСОБА_5 , пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої від кримінального правопорушення, і витрат за надання правової допомоги. Вирішуючи заявлений позов потерпілого, суд вважає, що останній підлягає залишенню без розгляду і поданню потерпілим позову в загальному порядку, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , застрахована у ПрАТ «Страхове товариство Гарантія» поліс № АС/4287149 від 23.10.2013 року, клопотання щодо залучення до участі у розгляді цивільного позову потерпілим, як співвідповідача ПрАТ «Страхове товариство Гарантія» останнім заявлено не було.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертиз, в розмірі 833.46 грн.

Долю речових доказів вирішити згідно ч.9 ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обирався.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.100, 118, 122, 124, 126-129, 314-318, 349, 368, 370, 373, 374, 375, 376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 63, 65-67, 75, 76, ч.2 ст.286 КК України та ст.1206 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до одного року.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням йому одного року шести місяців іспитового строку, поклавши на засудженого передбачені ст.76 КК України обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

В задоволенні цивільного позову прокурора Олевського району Житомирської області в інтересах держави в особі Олевського районного фінансового управління Житомирської області до ОСОБА_3 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок злочину залишити без розгляду і роз`яснити, що позивач має право у порядку ч.2 ст.207 ЦПК України звернутися до суду повторно у загальному порядку.

Після набранням вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: автомобіль, марки «Peugeot», моделі «Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 повернути власнику.

Матеріали кримінального провадження № 0000163 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/120/15-к.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави кошти в сумі 833 (вісімсот тридцять три) грн., 46 коп., витрат на залучення експерта.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1