ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ознайомившись з касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року щодо вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 10 липня 2014 року стосовно ОСОБА_1,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, засуджено

ОСОБА_1, 1989 р.н., уродженця та мешканця м. Львова, який згідно положень ст. 89 КК України не має судимості, громадянина України,

- за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_1 застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для життя та здоров'я потерпілих, 20.06.2013 на вул. Загірній, 1 в м. Львові та 05.07.2013 в магазині «Продукти» на вул. Золотій, 25 в м. Львові, зірвав з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 золоті ланцюжки з кулонами, відкрито викравши їх майно загальною вартістю 18 000 грн. та 7 000 грн. відповідно.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м'якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Твердження прокурора про те, що засуджений не застосовував насильство, яке не було небезпечне для життя та здоров'я потерпілих, є необґрунтованим, а висновки судів про те, що зривання ланцюжка з шиї є таким насильством - правильне. Отже підстави для перекваліфікації дій засудженого в цій частині відсутні.

Призначаючи покарання суд дотримався загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, оскільки врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків пенсіонерів, щиро покаявся та відшкодував завдану шкоду.

За таких обставин, апеляційний суд обґрунтовано залишив без зміни рішення суду першої інстанції про призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а в касаційній скарзі прокурора відсутні переконливі та достатні доводи на спростовування вищезазначених висновків суду та визнання вказаного покарання явно несправедливим.

Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.

Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року щодо вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 10 липня 2014 року стосовно ОСОБА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6