АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «Агрістейт» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та, в межах кримінального провадження № 0000967 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, накладено арешт на майно, що належить ТОВ «Агрістейт», а саме на врожай сільськогосподарських культур, який засіяний і підлягає збиранню в 2014 році та знаходиться на полях, площею 2 707 га.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя наклав арешт на врожай сільськогосподарських культур, пославшись на те, що вказане майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме має ознаки предмету злочину, а тому з метою недопущення зникнення або втрати цього майна, чи настання інших негативних наслідків, підлягає арешту.

В апеляційній скарзі директор товариства просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, оскільки слідчий суддя не взяв до уваги вимог закону, які свідчать про те, що арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного, особи, яка нестиме цивільну відповідальність за дії підозрюваного, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, однак ТОВ «Агрістейт», як вказує апелянт, не має жодного із вищезазначених процесуальних статусів та відносно службових осіб товариства відсутні докази вчинення злочину. Також зазначає апелянт, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно товариства, не врахував наслідки арешту майна для третіх осіб, не забезпечив своїм рішенням розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обрав надто обтяжливий спосіб арешту. Крім того, вказує директор товариства, що при розгляді клопотання слідчий суддя, всупереч вимогам закону, не дослідив питання переліку і виду майна, що було арештовано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, що належить ТОВ «Агрістейт», слідчий суддя зазначив, що в провадженні СВ прокуратури м. Києва знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000967 від 04 липня 2014 року за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. Розслідування ведеться за фактом того, що невстановлені службові особи ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом підробки документів до реєстраційно-установчих документів вказаного товариства заволоділи чужим майном в особливо великому розмірі, а саме часткою статутного капіталу в розмірі 45,45% вказаного товариства, яка належить Gresdale Holdings Limited (м. Нікосія, Кіпр). Також слідчий суддя зазначив, що в Україні існує група компаній у сфері виробництва сільськогосподарської продукції, що створена з 100 % участю іноземних компаній. Загалом структура бізнесу включає 40 господарських товариств, які пов`язані між особою господарсько-фінансовими відносинами та відносинами контролю, до якого входить, в тому числі, і ТОВ «Агрістейт». Орган досудового розслідування, як вказав слідчий суддя, вважає, що певне коло осіб мають на меті привласнити майно цього підприємства, всупереч волі іноземних інвесторів, шляхом відчуження готової продукції, що належить підприємству.

Встановивши зазначені фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність арештувати врожай сільськогосподарських культур, який засіяний ТОВ «Агрістейт» і підлягає збиранню в 2014 році, з метою недопущення зникнення або втрати цього майна, чи настання інших негативних наслідків.

Разом з тим, з викладених в ухвалі слідчого судді фактичних обставин кримінального провадження, в рамках якого ставиться питання про накладення арешту на майно ТОВ «Агрістейт», взагалі не можна віднайти логічного і правового взаємозв`язку між об`єктивною стороною злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та майном ТОВ «Агрістейт».

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 191 КК України, характеризується вчиненням дій, пов`язаних з привласненням, розтратою, заволодінням чужого майна, а при одночасній кваліфікації таких дій за ст. 366 КК України вчиненням їх шляхом службового підроблення.

Привласнення вважається закінченим з моменту вилучення майна й отримання винним можливості розпорядитися ним як свої власним. Момент закінчення розтрати збігається з моментом витрачання чужого майна. Заволодіння чужим майном вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд особою, яка незаконно обернула майно на свою користь чи на користь інших осіб.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що мало місце, шляхом підроблення документів, заволодіння майном статутним капіталом в розмірі 45,45%, що належить ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2». Будь-яких даних про те, що певна особа, шляхом підроблення документів, привласнила, розтратила, заволоділа майном ТОВ «Агрістейт» в ухвалі слідчого судді не міститься. Відповідно, не міститься в ухвалі і переліку цього майна, не вказано даних про особу, яка вчинила протиправні дії та способу їх вчинення.
Посилання в ухвалі на те, що певні особи мають на меті в майбутньому привласнити майно цього підприємства, не утворює собою закінчених складів злочинів, передбачених за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за якими проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Крім того, в ухвалі слідчого судді немає посилань на те, хто, в розумінні ст. 55 КПК України, є потерпілим у кримінальному провадженні, чи звертався потерпілий з відповідною заявою про вчинення злочину щодо нього або з заявою про залучення як потерпілого у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Агрістейт» не підтверджує факту вчинення протиправних дій службовими особами товариства щодо майна товариства, повідомляє, що ТОВ «Агрістейт» є єдиним законним власником належного йому майна і зі змісту ухвали слідчого судді спростувати ці твердження не видається можливим.

Тому, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочинів відносно майна ТОВ «Агрістейт» в ухвалі слідчого судді, всупереч вимогам ст.132 КПК України, є недоведеним.
Вимоги закону щодо перевірки достатності доказів, що вказують на вчинення злочинів, слідчим суддею взагалі залишені поза увагою, чим також порушено вимоги ст. 132, ст. 173 КПК України. В ухвалі не наведено посилань на жоден доказ вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та не проаналізовано докази в контексті тих обставин кримінального провадження, які мають відношення до діяльності і майна ТОВ «Агрістейт».
В результаті такого підходу до вирішення клопотання, залишилося не з`ясованим слідчим суддею і питання про можливий розмір шкоди, завданої злочином та наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, як того вимагає ч. 2 ст. 173 КПК України.
Що стосується доводів клопотання та даних ЄРДР з приводу обставин кримінального провадження і місця ТОВ «Агрістейт» у ньому, то слід зазначити, що в них також з достатньою повнотою не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину.
Зі змісту даних ЄРДР щодо обставин вчинення злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, вбачається, що службові особи групи «Агрейн», а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 разом з іншими невстановленими особами, за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинили дії щодо відсторонення іноземних інвесторів, внесли всупереч їх волі зміни до статутних документів, з метою рейдерського захоплення, привласнення та розкрадання майна ряду підприємств, в тому числі і ТОВ «Агрістейт».

У витягу з ЄРДР щодо обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, зазначено, що, з метою заволодіння майном та майновими правами групи компаній «Агрейн», службові особи ряду товариств, в тому числі, і ТОВ «Агрістейт» разом з іншими невстановленими особами склали завідомо неправдиві документи з використанням підроблених печаток іноземних компаній групи «Агрейн», зокрема протоколи загальних зборів учасників, зміни до статуту, які в подальшому були подані за місцем державної реєстрації зазначених суб`єктів господарювання. Внаслідок цього державними реєстраторами до Єдиного державного реєстру юридичних і фізичних осіб були внесені офіційні дані на підставі неправдивих відомостей, які надавали новоствореним органам управління компанії «Агрейн» - наглядовим радам, в склад яких увійшли самі вищезазначені службові особи підприємств та особи, підконтрольні ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , можливість здійснювати розкрадання майна підприємств.

Тобто, в ЄРДР вказано, що певними встановленими та невстановленими особами шляхом службового підроблення, вчинено дії направлені на привласнення майна ряду товариств, в тому числі і ТОВ «Агрістейт». Однак, в ЄДРД не зазначено: при яких конкретно обставинах мало місце вчинення таких дій, як закінченого злочину, тобто у чому полягали дії, передбачені об`єктивною стороною злочину - при яких обставинах було фактично незаконно вилучено майно ТОВ «Агрістейт» та отримано реальну можливість ним розпорядитися. Не вказано і розмір шкоди, що настала внаслідок вчинення протиправних дій щодо майна товариства.

Також в ЄРДР вказано, що дії пов`язані зі службовим підробленням, були вчинені невстановленими особами за участю службових осіб ТОВ «Агрістейт», однак не зазначено, які саме службові особи товариства вчинили такі дії та в чому саме вони полягали.

Тобто, зміст даних ЄРДР містить настільки абстрактний, неконкретизований опис обставин кримінального провадження, який не дозволяє дійти однозначного висновку, що дійсно мала місце подія вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України щодо майна ТОВ «Агрістейт».
Зміст клопотання слідчого щодо обставин злочинів містить невідповідності з даними ЄРДР, і також не характеризуються наявністю сукупності фактів, які б в обов`язковому порядку охоплювали всі істотні обставини кримінального провадження і містили аналітичну прив`язку до конкретних осіб та подій, що стосується діяльності ТОВ «Агрістейт».

Клопотання, містить загальний опис обставин кримінального провадження, які не мають прямого стосунку до майна ТОВ «Агрістейт». Єдина інформація, яка міститься у клопотанні та безпосередньо стосується ТОВ «Агрістейт» полягає в тому, що певні особи, отримавши повне управління над рядом підприємств, в тому числі над ТОВ «Агрістейт», всупереч волі іноземних інвесторів, здійснили розкрадання належних іноземним компаніям матеріальних цінностей та прибутків підприємств. Однак жодних конкретних даних про те, які дії, передбачені об`єктивною стороною злочину ст.. 191 КК України, вчинено саме щодо майна ТОВ «Агрістейт», у клопотанні не має, тобто у клопотанні не зазначено при яких обставинах було фактично незаконно вилучено майно ТОВ «Агрістейт» та отримано реальну можливість ним розпорядитися.

Крім того, об`єктивна сторона злочину, яка міститься в диспозиції ст. 191 КК України, не передбачає відповідальності за вчинення таких протиправних дій, як «рейдерське захоплення» та «розкрадання», як вказано у клопотанні і ЄРДР, тобто дії осіб кваліфіковані не у відповідності до положень КК України.

Не міститься у клопотанні і посилань на достатні докази тих обставин, на які посилається слідчий. Єдиними доказами, на які послався слідчий при мотивуванні клопотання, стали пояснення свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Разом з тим, як вбачається з клопотання, свідок ОСОБА_24 вказав, що йому стало відомо про те, що мало місце, шляхом підроблення документів, заволодіння майном статутним капіталом в розмірі 45,45%, що належить ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2». Будь-яких даних з приводу обставин, які мають відношення до ТОВ «Агрістейт», свідок не вказав.

Тобто, висновки слідчого щодо обставин, на які він посилається, ґрунтуються виключно на показання свідка ОСОБА_25 . Однак, у клопотанні не зазначено, яке відношення зазначена особа має до діяльності ТОВ «Агрістейт», з яких достовірних джерел їй стало відомо про обставини, які вона повідомляє, якими документальними даними підтверджується вчинення дій, на які вона вказує. Не долучено слідчим відповідних документальних даних і до матеріалів клопотання. В тому числі, не міститься у клопотанні посилань на пояснення потерпілих від цього злочину, які б підтверджували пояснення свідка, що майно ТОВ «Агрістейт» належало їм, однак певні особи привласнили, незаконно заволоділи чи розтратили його. Такий стан доказів, який є у розпорядженні органу досудового розслідування, не може слугувати законною підставою для застосування надто обтяжливого заходу забезпечення кримінального провадження.

Ті обставини, що у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі також підтверджує те, що орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Враховуючи вищевикладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст.. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст.. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Не встановлено належним чином, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні слідчого, правової підстави для накладення арешту на майно ТОВ «Агрістейт».

Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя та слідчий вказали, що врожай сільськогосподарських культур, який засіяний ТОВ «Агрістейт» і підлягає збиранню в 2014 році, є предметом злочину, що відповідно до ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 167 КПК України дає підстави для арешту майна.

Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження. Однак, враховуючи те, що відсутні підстави вважати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочинів відносно майна ТОВ «Агрістейт» та належні докази вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з майном ТОВ «Агрістейт» такі висновки слідчого судді та слідчого самі собою спростовуються.
Крім того, відповідні висновки слідчий та слідчий суддя зробили без сукупного аналізу обставин вчинення злочинів та засад кримінального права.

Так, предметом злочину є речі матеріального світу, з певними властивостями яких закон про кримінальну відповідальність пов`язує наявність у діях особи ознак конкретного складу злочину. Властивостями предмету злочину є ті обставини, з приводу яких чи шляхом впливу на які вчинюється злочин.

Зокрема, предметом злочину, передбаченого ст. 191 КК України, є чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання.

Однак, ні в клопотанні слідчий, ні в ухвалі слідчий суддя, з достатньою повнотою не обґрунтували, яким саме чином врожай сільськогосподарських культур, що засіяний товариством ТОВ «Агрістейт» та підлягає збиранню у 2014 році, набув ознак предмету злочину. Тобто не обґрунтували, які є підстави вважати, що врожай, який іще не зібрано з полів, був ввірений певній особі чи перебував в її законному віданні, стосовно якого ця особа здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання, та в подальшому незаконним шляхом розтратила, привласнила чи заволоділа, зважаючи на те, що злочин, передбачений ст. 191 КК України має матеріальний склад, тобто характеризується настанням суспільно небезпечних наслідків як обов`язкової ознаки складу злочину.

Згідно матеріалів клопотання, на даний час органом досудового розслідування не зібрано достатніх доказів про те, що зазначений врожай має ознаки предмету злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, не було надано таких доказів для дослідження і слідчому судді, а також не встановлено їх при апеляційному розгляді, тому, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді і слідчого та наявність правової підстави, передбаченої ч. 2 ст. 170, ч. 2 ст. 167 КПК, для накладення арешту є помилковими.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо встановити тих обставин, яке відношення майно ТОВ «Агрістейт» має до розслідуваних злочинів, чи мало місце реальне посягання та нього та за відсутності доказів такого посягання, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно ТОВ «Агрістейт», що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.
Крім того, слушно зазначає апелянт, що, ставлячи питання про накладення арешту на врожай, який знаходиться на полях, слідчий не надав суду даних про те, що на полях дійсно засіяно сільськогосподарські культури, не вказав їх види та обсяг, а слідчий суддя, в свою чергу, не перевірив вказаних обставин, чим не дотримався вимог ч. 5 ст. 173 КК України, яка передбачає, що при постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя зазначає перелік майна, яке підлягає арешту. Більше того ні слідчий, ні слідчий суддя не встановили територіальне місцезнаходження поля, яке перебуває у користуванні ТОВ «Агрістейт». Невідомо таких даних і прокурору, про що він повідомив в судовому засіданні колегії суддів.

Обґрунтовано посилається апелянт і на те, що накладаючи арешт на майно товариства, слідчий суддя, в порушення вимог закону, не врахував наслідки арешту майна для третіх осіб і не забезпечив своїм рішенням розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Зокрема суддя не оцінив тих обставин, що на сьогоднішній день ТОВ «Агрістейт» здійснює законну підприємницьку, пов`язану з сільськогосподарським виробництвом, а тому накладення арешту на врожай може призвести то фінансових втрат підприємства, позбавити підприємство можливості сплатити податки і збори, виплатити заробітну плату, виконати фінансові зобов`язання перед орендодавцями та засіяти поля під урожай на наступний рік, тобто призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності юридичної особи та суттєво позначиться на інтересах інших осіб, зокрема на інтересах осіб, які працюють за трудовим договором у цьому підприємстві та селян, які надали в оренду свої паї.
Крім того, слід наголосити, що мали місце й інші істотні порушення процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна розглядається за участю власника майна. Не прибуття цих осіб не перешкоджає розгляду клопотання. Тобто, слідчий суддя має право розглянути клопотання за відсутності власника майна, однак при цьому в матеріалах провадження мають міститися дані про належне повідомлення цієї особи про дату та час розгляду клопотання.

Як вбачається з матеріалів судової справи, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого про арешт майна без участі власника майна та за відсутності даних про те, що власник майна був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання. В матеріалах судової справи міститься лише копія повідомлення, адресована ТОВ «Агрістейт», про те, що 01 вересня 2014 року відбудеться судове засідання по розгляду клопотання, проте немає даних про вручення відповідного повідомлення адресату.

Таким чином, розгляд клопотання було проведено з порушенням прав власника майна на захист, що призвело до однобічності судового розгляду та незаконності судового рішення.

Відповідно до змісту ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Статтею 38 КПК України, яка дає визначення органам досудового розслідування, передбачено, що органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є слідчі підрозділи: органів внутрішніх справ, органів безпеки, органів, що здійснюються контроль за додержанням податкового законодавства, органів бюро розслідувань (повноваження якого на даний час виконують органи прокуратури відповідно до Перехідних положень КПК України).

Виходячи з цього, а також на підставі системного аналізу зазначених норм КПК України, можна зробити висновок, що органом досудового розслідування є не сам по собі слідчий підрозділ, а відповідний орган внутрішніх справ, безпеки чи прокуратури, до складу якого входить слідчий підрозділ.

При таких обставинах, фактичне місце знаходження структурного підрозділу взагалі не має правового значення при вирішенні питання щодо місця розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки підсудність визначається не за фактичним місцем знаходження слідчого підрозділу, а за місцем знаходження відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

У даному випадку досудове розслідування у кримінальному провадження, в рамках якого внесено клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проводиться слідчим відділом прокуратуру м. Києва. Прокуратура м. Києва, як юридична особа, територіально знаходиться під юрисдикцією Печерського районного суду м. Києва.

Тобто, слідчий повинен був звернутися з клопотанням про арешт майна у цьому кримінальному провадженні до Печерського районного суду м. Києва, однак, порушивши вимоги ст. 132 КПК України, звернувся з відповідним клопотанням за місцем розташування слідчого підрозділу. Слідчий суддя, в свою чергу, також не врахував положення ст. 132 КПК України, безпідставно прийняв клопотання слідчого для розгляду по суті порушених у ньому питань, чим порушив правила підсудності розгляду клопотання.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга власника майна задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Агрістейт» ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та, в межах кримінального провадження № 0000967 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, накладено арешт на майно, що належить ТОВ «Агрістейт», а саме на врожай сільськогосподарських культур, який засіяний і підлягає збиранню в 2014 році та знаходиться на полях, площею 2 707 га., скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погодженого старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про накладення в межах кримінального провадження № 0000967 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, арешту на майно, що належить ТОВ «Агрістейт», а саме на врожай сільськогосподарських культур, який засіяний і підлягає збиранню в 2014 році та знаходиться на полях, площею 2 707 га.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1704/2014 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_26
Доповідач ОСОБА_1