Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А копія:
23 лютого 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції (далі-прокурор), на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року,
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року про засудження ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України змінити в частині призначення покарання обвинуваченому та на підставі ч.3 ст.72 КК України включити в резолютивну частину вироку наступний пункт: «На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання за вироком Рівненського міського суду від 09 серпня 2013 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. виконувати окремо». В решті вирок суду залишити без змін.
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 від відбування покарання звільнено з встановленням іспитового строку тривалістю два роки, з покладенням згідно до ст.76 КК України відповідних обов`язків. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи в сумі 196 грн. 56 коп.

В апеляційній скарзі прокурор доводить, що судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки суд постановляючи вирок не врахував, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час невідбутого покарання у виді штрафу, а тому повинен був застосувати правила ст. ст. 71,72 КК України та зазначити у вироку про самостійне виконання покарання за вироком від 09 серпня 2013 року.

За вироком суду, ОСОБА_5 , 15 серпня 2014 року близько 10 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав належні братові ОСОБА_7 золоті сережки вагою 3,21 г., чим спричинив останньому майнової шкоди у сумі 1018 грн. Він же, 25 серпня 2014 року, близько 10 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний братові ОСОБА_7 телевізор марки «Philips», чим спричинив останньому майнової шкоди на суму 10399 грн. Також, 01 вересня 2014 року, ОСОБА_5 , близько 12 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний братові ОСОБА_7 планшет марки « LG G PAD 8.3 V 500» вартістю 3710 грн., чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та прокурором не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України є вірною.

За вимогами п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок і в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09 серпня 2013 року (т.1 а.с.109) ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. На час розгляду справи в суді вказаний штраф сплачений не був.

Однак, призначаючи покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції допустив помилку, не зазначивши в резолютивній частині вироку про самостійне виконання даного вироку та вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 09 серпня 2013 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 - змінити.

Внести зміни в резолютивну частину вироку, а саме доповнити абзацом п`ятим наступного змісту: «На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання за цим вироком та вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 09 серпня 2013 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно».

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її ухвалення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1