АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

№ провадження 11-сс/774/123/14 Слідчий суддя - ОСОБА_1
Категорія: ст.193 КПК України Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

за участю в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши 03 лютого 2014 року у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції у м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року захисника ОСОБА_7 в інтересах

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.294 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року було задоволено клопотання слідчого СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 березня 2014 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що підтверджується наявними вагомими доказами у кримінальному провадженні, а також з урахуванням тих обставин, що підозрюваний не працює, міцних соціальних зв`язків не має, існують ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на свідків чи вчинить інше кримінальне правопорушення або продовжить кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, та застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини. На думку захисника, викладені в ухвалі висновки зроблені без належного оцінювання в сукупності всіх обставин кримінального провадження та не доведеності обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_9 . Також зазначив, що районним судом не вмотивовано висновки щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що є неодмінною умовою застосування запобіжного заходу, та необґрунтовано неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, шляхом застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, 26 січня 2014 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 294 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до вимог ст.214 КПК України.

26 січня 2014 року о 18-30 годин ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

27 січня 2014 року слідчий СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 49 рішення ЄСПЛ Ніколова проти Болгарії.

Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів, до 27 березня 2014 року.

Апеляційним переглядом встановлено, що слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо ОСОБА_9 виняткового виду запобіжного заходу, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, та наявні ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на свідків чи вчинить інше кримінальне правопорушення або продовжить кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Також, суд першої інстанції у відповідності до вимог ч.4 ст.183 КПК України вмотивовано, з урахуванням наявних підстав та обставин не визначив щодо ОСОБА_9 розмір застави у кримінальному провадженні.

Крім того, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу підозрюваного, його характеризуючі відомості, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи.

Наявність позитивної характеристики підозрюваного, на яку посилається захисник, не може бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовує висновки суду про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, що на момент вирішення питання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена, оскільки відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків у даному кримінальному провадженні, які б виправдовували тримання його підзахисного під вартою, є необґрунтованими, оскільки наявність існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджуються наданими матеріалами кримінального провадження, які також були предметом дослідження судом першої інстанції.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , характеризуючих даних про особу підозрюваного, наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип до особистої свободи підозрюваного, обрав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року залишити без змін.

Судді