ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/613/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" липня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Києві по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у особливий період на посаді водія-кулеметника 24 окремого штурмового батальйону спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_2 »військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 21.07.2014 року № 607/2014 (по стройовій частині) військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 , у військовому званні «солдат» зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія кулеметника 24 окремого штурмового батальйону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, п.п. 13, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, п. 1.15 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359 та п.п. 62, 64 Настанови зі стрілецької справи, військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право, зокрема, носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством; умови зберігання військового майна повинні забезпечувати збереження його належного якісного (технічного) стану, виключати можливість втрати та відповідати вимогам вибухопожежобезпеки; під час поводження зі зброєю та боєприпасами забороняється, зокрема, мати зброю під час відвідування громадських місць, якщо перебування в них не пов`язане з несенням служби; пістолет (автомат) повинен завжди бути справним, за зберігання пістолета (автомата) i його комплекту несе відповідальність військовослужбовець, озброєний пістолетом (автоматом), який зобов`язаний обережно поводитись з пістолетом (автоматом) i кожного дня його оглядати, при розташуванні в населених пунктах на квартирах пістолет (автомат) зберігати у себе.

Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014, від 06.05.2014 року № 454/201, від 21.07.2014 року № 607/201 та від 14.01.2015 року № 15/2015, затверджених Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 1126-VII, від 06.05.2014 року № 1240-VII, від 22.07.2014 року №1595-VII та від 15.01.2015 року № 113-VIII, відповідно до ст.ст. 106 ч. 1 п.п. 1, 17, 20, ст. 112 Конституції України та ст.ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII, оголошено проведення часткової мобілізації.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-XII та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII, особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

29.10.2014 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 276 солдат ОСОБА_6 вибув до м. Київ для супроводження вантажу. При цьому, згідно з довідкою від 20.10.2014 року № 99 виданої командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдату ОСОБА_6 було видано автомат АК-74У, серійний номер № НОМЕР_2 та 6 магазинів до нього зі 180 набоями. Даний автомат на час відрядження був закріплений за солдатом ОСОБА_6 як штатна зброя.
12.11.2014 року, приїхавши до м. Києва, солдат ОСОБА_6 , діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча об`єктивно повинен був і міг їх передбачити, у порушення указаних правил зберігання зброї та боєприпасів, не вживши заходів, які забезпечують їх збереження та виключають можливість втрати, перебуваючи на Ленінградській площі в м. Киві біля універмагу «Дарниця» по пр. Миру, 3, залишив без нагляду вказану зброю у автомобілі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_3 , з якого в подальшому вказана зброя була викрадена гр. ОСОБА_7

12.11.2015 року о 13 год. 00 хв. у громадянина ОСОБА_7 , який не являється військовослужбовцем, працівниками органів внутрішніх справ було вилучено вказаний автомат, заводський номер № НОМЕР_2 , який закріплений за військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 .

Таким чином,солдат ОСОБА_6 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді водія кулеметника 24 окремого штурмового батальйону спеціального призначення «Айдар» військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 12.11.2015 року діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча об`єктивно повинен був і міг їх передбачити, маючи об`єктивні можливості забезпечити збереження ввірених йому для службового користування зброї та бойових припасів, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 20, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, п.п. 13, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 року № 1225, п. 1.15 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359 та п.п. 62, 64 Настанови зі стрілецької справи, які прямо передбачають, що військовослужбовець несе відповідальність за зберігання ввіреної йому зброї, не вживши заходів, які забезпечують збереження зброї та бойових припасів та виключають можливість їх втрати, втратив автомат АКС-74 НОМЕР_4 , заводський № НОМЕР_2 .
17.07.2015 року солдат ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно прибув до військової прокуратури Дарницького гарнізону і заявив про себе.

30.07.2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_8 та громадянином ОСОБА_6 укладено Угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Відповідно до угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 413 КК України, як втрата ввірених для службового користування зброї, бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Також, вказаною угодою, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся, визначено вид і розмір покарання, яке він повинен понести, на підставі ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, а саме у виді штрафу в розмірі 100 ( ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, який згідно з ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід не обирався, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 30 липня 2015 року про визнання винуватості, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ПРОВОТОРОВА ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити узгоджене сторонами покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
СУДДЯ: