У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Cудової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постановлені щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові рішення.

Вироком Мелітопольського міськрайонного
суду Запорізької області від 7 березня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

на підставі ст. 89 КК
України такого,

що не має судимості,
-

засуджено:

·
за ч. 1 ст.
121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на
3 роки 6 місяців;

·
за ч. 2 ст.
296 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно
визначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

на підставі ст. 89 КК України таку,

що
не має судимості, -

·
засуджено
за ч. 2 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладено обов'язки: не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи;
повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично
з'являтися в зазначені органи для реєстрації.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області
від 16 липня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні злочинів за зміненим обвинуваченням
за таких обставин.

30 серпня 2004 року, приблизно о 14 годині,
ОСОБА_1 ОСОБА_2 інші особи,
матеріали кримінальної справи щодо яких виділені в окреме провадження, перебуваючи
на полі, розташованому поблизу с. Дружба Якимівського району Запорізької області, умисно, грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю,
ігноруючи правила поведінки, висловлюючись нецензурною лайкою, рукоятками ножів
побили ОСОБА_3, завдавши
йому тілесних ушкоджень та фізичного болю.

Крім того, ОСОБА_1 умисно завдав удар ножем у задню
поверхню грудної клітки ОСОБА_3., який лежав на землі, причинивши йому тяжке тілесне ушкодження,
небезпечне для життя в момент заподіяння.

Потерпілий підтримував обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 4
ст. 187 КК України та ОСОБА_2 за ч. ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_3 вказує на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим було
неправильно застосовано кримінальний закон, зазначає, що свій висновок суд зробив
на підставі суперечливих показань свідків, які в судовому засіданні їх змінили.
Також вказує на неконкретизованість обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та невідповідність призначеного
їм покарання ступеню тяжкості та особам засуджених внаслідок його м'якості. Просить
вирок та ухвалу скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав касаційну
скаргу, просив ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний
розгляд, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статей 362 і 365 КПК України суд апеляційної
інстанції зобов'язаний перевірити всі доводи апеляцій, в тому числі при необхідності
і шляхом проведення судового слідства. Згідно зі ст. 377 КПК України у своїй ухвалі
суд апеляційної інстанції зобов'язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення
і, якщо апеляції залишаються без задоволення, зазначити підстави, через які вони
визнані необґрунтованими.

Ці вимоги закону суд апеляційної інстанції належним чином
не виконав.

Зокрема, представник
потерпілого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у
своїй апеляційній скарзі вказував на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. При цьому зазначав,
що потерпілі під час досудового слідства та в суді давали послідовні та
детальні показання про обставини вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2. злочинів.
Вказував на суперечливість показань свідків, які в судовому засіданні їх
змінили та заперечували не лише вимагання у ОСОБА_3 грошей, а і застосування
щодо нього насильства, що суперечить іншим доказам по справі, у тому числі
даним висновку судово-медичної експертизи. На думку адвоката неправильна оцінка
таких показань призвела до невірної кваліфікації дій засуджених.

Однак, викладені в апеляції доводи суд апеляційної інстанції
не перевірив належним чином, і не дав на них обґрунтованої відповіді. По суті мотивувальна частина ухвали є копією мотивувальної частини вироку. На викладені в
апеляції представника потерпілого доводи відповідей не дано.

Таким чином, судова палата у кримінальних справах апеляційного
суду Запорізької області
при розгляді і вирішенні справи в апеляційному порядку істотно порушила вимоги кримінально-процесуального
законодавства, у зв'язку з чим
ухвалу належить скасувати, а справу - направити на новий апеляційний розгляд.

При новому апеляційному розгляді слід виконати всі вимоги
чинного законодавства, перевірити усі доводи, на які посилається представник потерпілого в апеляційній скарзі і, в залежності від встановленого, винести законне та обґрунтоване
рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 395-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_3. задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати,
а справу направити на новий апеляційний розгляд.

судді:

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.