Справа № 463/3948/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/783/148/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження № 463/3948/14-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не одруженої, не працюючої, з середньою освітою, раніше судимої, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 297 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 297 КК України на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 12 липня 2014 року.

Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_6 визнана винною у тому, що вона 04 квітня 2014 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи на території ЛКП «Музей «Личаківський цвинтар», що знаходиться на вул. Мечнікова, 33 в м. Львові, з корисливих мотивів, зневажаючи на моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, з метою незаконного заволодіння предметами, що знаходилися на могилах, таємно демонтувала та викрала надмогильні предмети із могил поховання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , чим заподіяла збитків ЛКП «Музей «Личаківський цвинтар» на суму 900 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 , повторно, 09 липня 2014 року в період часу з 15.00 по 17.00 год., перебуваючи на території ЛКП «Музей «Личаківський цвинтар», що знаходиться на вул. Мечнікова, 33 в м. Львові, з корисливих мотивів, зневажаючи на моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, з метою незаконного заволодіння предметами, що знаходилися на могилах, таємно демонтувала та викрала надмогильні предмети із могил поховання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , надмогильні фото рамки у кількості 9 штук та металеві букви із пам`ятників в кількості 9 штук, чим заподіяла збитків ЛКП «Музей «Личаківський цвинтар» на суму 3222 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 , повторно, 12 липня 2014 року близько 15.00 год., перебуваючи на території ЛКП «Музей «Личаківський цвинтар», що знаходиться на вул. Мечнікова, 33 в м. Львові, із корисливих мотивів, зневажаючи на моральні засади суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, з метою незаконного заволодіння предметами, що знаходилися на могилах, таємно демонтувала та викрала надмогильні предмети із могил поховання ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та металеві букви із пам`ятників в кількості 35 штук, чим заподіяла збитків ЛКП «Музей «Личаківський цвинтар» на суму 6180 грн.

На вирок суду захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю доказів її винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 297 КК України по епізодах за 04.04.2014, 09.07.2014 та перекваліфікувати її дії на ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 297 КК України та визначити покарання у відповідності до вимог закону з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначаючи в мотивувальній частині вироку про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 297 КК України, суд наводить докази, які нібито встановлені судом, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , протоколами огляду місця події від 04.04.2014, 09.07.2014, 12.07.2014, проте судом не враховано того, що свідки не вчиняли жодних дій щодо припинення вчинюваних нею кримінальних правопорушень. Зазначає, що ОСОБА_6 не вчинила жодних кримінальних дій, так як відомості про вчинення таких не були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань. Необґрунтовано розбіжності у показаннях свідків та не дано оцінки дій правоохоронних органів. Твердження суду про те, що ОСОБА_6 мала реальну можливість розпорядитися викраденими речами не відповідає фактичним обставинам справи, так як вона була затримана під час нібито вчинення кримінальних діянь, що вказує на відсутність такої можливості та не вказано яким способом ОСОБА_6 мала можливість розпорядитись такими речами під час її затримання.

Заслухавши доповідь судді; виступ захисника ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги - без задоволення, допитавши представника потерпілого - ОСОБА_9 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково й вирок змінити з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема:

показаннями в судовому засіданні представника потерпілого завідувача ЛКП музей «Личаківський цвинтар» ОСОБА_9 про те, що охоронці музею ОСОБА_26 та ОСОБА_24 неодноразово затримували обвинувачену на території кладовища із табличками та фрагментами букв, які були зірвані або спиляні з різних надмогильних пам`ятників. На територію кладовища музею мають право безперешкодно проходити особи чиї родичі там захороненні, а також інші особи за певну плату як відвідувачі музею, а у обвинуваченої немає захоронених родичів на цьому кладовищі. На території кладовища немає звалища на якому б знаходились надмогильні пам`ятники з яких можна було б демонтувати металеві таблички, букви чи інші елементи; показаннями свідка ОСОБА_24 про те, що 12 липня 2014 року на території кладовища ним було затримано обвинувачену з сумкою в руках, в якій як вона повідомила знаходились металеві таблички зняті нею із надмогильних пам`ятників. Він бачив як обвинувачена в присутності працівників міліції діставала із сумки надмогильні металеві таблички; показаннями свідка ОСОБА_25 про те, що 12 липня 2014 року він допомагав ОСОБА_24 затримати обвинувачену та був присутнім при огляді працівниками міліції її сумки, а також був присутній при виявлені та огляді ще двох сумок в яких знаходились металеві фрагменти табличок, фото обойм та букв, які за словами обвинуваченої були нею демонтовані з надмогильних пам`ятників 09 липня 2014 року; показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що на початку квітня 2014 року він бачив як обвинувачена зривала з надмогильних пам`ятників металеві фрагменти та таблички, він затримав її та передав працівникам міліції, які виявили в її сумці фрагменти табличок, викрутки, ключі, інший інструмент; показаннями свідки ОСОБА_27 про те, що він був присутній коли ОСОБА_26 привів на прохідну обвинувачену з двома сумками в яких знаходились інструменти та металеві фрагменти предметів з надмогильних пам`ятників, а також те, що в квітні 2014 року був присутнім при затриманні обвинуваченої на території кладовища з сумкою в якій знаходились фрагменти з надмогильних пам`ятників; показаннями свідка ОСОБА_28 про те, що він неодноразово бачив обвинувачену на території кладовища, яка ходила поміж могил та щось роздивлялась, а на початку квітня 2014 року він разом ОСОБА_26 передавав обвинувачену працівникам міліції, які як він згодом дізнався її відпустили, а також був присутній при тому як обвинувачена вказала працівникам міліції місце де вона заховала іншу сумку з демонтованими 09 липня 2014 року металевими фрагментами з надмогильних пам`ятників та інструментами; протоколом від 04.04.2014 року огляду місця події відповідно до якого в приміщенні охорони ЛКП музей «Личаківський цвинтар» працівниками міліції в присутності понятих було вилучено у особи, яка назвалася ОСОБА_29 чотири надмогильні таблички із могил поховання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ніж, викрутку, пилку-напильник, гаєчний ключ. При цьому особа яка назвала себе ОСОБА_29 пояснила, що вказані таблички вона демонтувала із надмогильних пам`ятників з метою їх подальшої здачі на металобрухт; протоколом від 12.07.2014 року огляду місця події відповідно до якого з кущів біля трамвайної колії неподалік трамвайної зупинки на вул. Погулянка в м. Львові працівниками міліції в присутності понятих вилучено сумку в якій знаходились 8 шт. елементів підсвічників коричневого кольору, 1 шт. управи для фотографії жовтого кольору, 6 шт. елементів надгробних табличок із могил поховання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , інші фрагменти надмогильних пам`ятників, в тому числі металевих букв. При цьому особа яка назвала себе ОСОБА_29 зізналась, що сумка належить їй, а металеві предмети із надмогильних пам`ятників вона демонтувала 09 липня 2014 року; протоколом від 12.07.2014 року огляду місця події відповідно до якого з кущів біля трамвайної колії неподалік трамвайної зупинки на вул. Погулянка в м. Львові працівниками міліції в присутності понятих, директора ЛКП музей «Личаківський цвинтар», а також особи, яка називала себе ОСОБА_29 , яка показувала надмогильні пам`ятники з яких вона демонтувала фрагменти металевих предметів.

В судовому засіданні встановлено, що особа яка називала себе ОСОБА_29 є ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, дослідивши усі обставини кримінального провадження, дійшов правильного висновку про доведеність винності обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України.

З огляду на викладене апеляційні доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, недостатність доказів та недоведеність її вини у вчиненні злочину не відповідають матеріалам справи і є безпідставними.

Покликання захисту на те, що в діях обвинуваченої відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, так як обвинувачена не мала можливості розпорядитися на власний розсуд викраденими речами, оскільки була затримана під час їх викрадення й у зв`язку з цим на необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої по епізоду 12 липня 2014 року на ч.3 ст.15, ч.3 ст. 297 КК України, не відповідає матеріалам справи й не ґрунтується на нормах закону.

Частина 3 ст. 297 КК України передбачає відповідальність за наругу над могилою, іншим місцем поховання, над тілом (останками, прахом) померлого або над урною з прахом померлого, а також незаконне заволодіння тілом (останками, прахом) померлого, урною з прахом померлого, предметами , що знаходяться на (в) могилі, в іншому місці поховання, на тілі (останках, прахові) померлого, вчиненні повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з корисливих чи хуліганських мотивів, або щодо пам`ятника, спорудженого в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни, жертв нацистських переслідувань, а також воїнів інтернаціоналістів та миротворців, або поєднані із застосуванням насильства чи погрозо його застосування. Таким чином даний злочин вважається закінченим з моменту вчинення дій, які є наругою над могилою (зокрема демонтування та викрадення предметів із могил поховання) в тому числі вчинених з корисливих мотивів. В даному випадку закон не пов`язує момент закінчення злочину з можливістю особи розпорядитися викраденими з могил поховання (надмогильних пам`ятників) предметами.

Твердження апелянта про те, що вирок ґрунтується на припущеннях, є необґрунтованими, жодними доводами не підкріплені, й колегія суддів їх до уваги не бере.

Як вбачається з вироку, суд при його ухваленні вирішив питання, визначені ст. 368 КПК України, в тому числі, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, якою статтею КК України він передбачений і чи винна обвинувачена у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину обґрунтовані належними й допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, а тому суд не бере до уваги твердження захисника ОСОБА_8 про порушення вимог кримінального процесуального закону щодо оцінки доказів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Разом з тим вирок суду підлягає зміні, виходячи з наступного.

У вироку зазначено, що при обрані ОСОБА_6 покарання суд враховує те, що обвинувачена є жінкою, раніше притягалась до кримінальної відповідальності, вину свою визнала частково, щиро розкаялась у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначивши ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі, недостатньо врахував особу винної та обставини, які пом`якшують покарання.

Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.

З огляду на обставини справи, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання та в сукупності знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів приходить до висновку про пом`якшення ОСОБА_6 призначеного покарання до чотирьох років позбавлення волі.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Пом`якшити призначене вироком Личаківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст. 297 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4