солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2013 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування постанови старшого слідчого Слідчого відділу ПМ ДПА у Солом`янському районі м. Києва Фурман О.П. від 27.07.2009 про визнання речовим доказом по кримінальній справі №50-3497 автотранспортного засобу Тойота-Лексус, д.н. НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2013 ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування постанови про визнання речовим доказом автотранспортного засобу Тойота-Лексус (кузов НОМЕР_2, сірий бензин, рік випуску 2000), д.н. НОМЕР_3 по кримінальній справі №50-3497, винесену старшим слідчим Слідчого відділу ПМ ДПА у Солом`янському районі м. Києва Фурман О.П. 27.07.2009.

ОСОБА_2 посилається на норми ст. 174 КПК України в редакції 2012 року і просить скасувати арешт, накладений на зазначений автомобіль оскаржуваною постановою. Зазначає, що дана постанова є протиправною та такою, яка винесена з порушенням діючого на момент винесення законодавства України, тобто в розумінні ст. 174 КПК України 2012 року є необґрунтованою, в розмінні КПК України 2012 року - це неналежний і недопустимий доказ.

Вивчивши зазначену скаргу та долучені до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, в червні 2001 року згідно вантажної митної декларації в адресу ОСОБА_5 в зоні діяльності Київської регіональної митниці на територію України ввезено автомобіль марки «Тойота Лексус» (кузов НОМЕР_2, сірий бензин, рік випуску 2000). Зазначений автомобіль було зареєстровано в УДАІ МВС України в м. Києві під д.н. 990007КА.

27.07.2009 цей транспортний засіб старший слідчий слідчого відділу ПМ ДПА у Солом`янському районі м. Києва Фурман О.П. визнав речовим доказом по кримінальній справі №50-3497 і виніс відповідну постанову.

Листом від 25.03.2013 №700/07-09/30 СВ ДПІ у Солом`янському районі м. Києва ДПС повідомила, що в його провадженні перебуває кримінальна справа №50-3497, порушена відносно ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358 КК України.

Згідно п. 10 Перехідних положень КПК України кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду розслідуються згідно з положеннями КПК України в редакції 2012 року. Відтак 24.11.2012 відомості по даній справі були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 24.11.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України за фактом ухилення від сплати митних платежів шляхом підробки документів при розмитненні автомобілів на загальну суму 670089 тис. грн.

Листом від 28.02.2013 ГУ МВС України в Одеській області УДАІ повідомило, що до АІС «Арешт» УДАІ ГУМВС України в Одеській області було внесено відповідну інформацію про арешт зазначеного транспортного засобу із формулюванням «Заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» на підставі вищезазначеної постанови слідчого.

Так, відповідно до ст. 174 КПК України в редакції 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України в редакції 2012 року).

Натомість пунктом 9 розділу 11 «Перехідних положень» КПК України 2012 року передбачено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності КПК України, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України.

Окрім того, положення розділу 11 «Перехідних положень» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги, клопотання та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчинені ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України в редакції 1960 року.

КПК України 1960 року був передбачений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про визнання автомобіля речовим доказом до таких процесуальних рішень не відносилася.

Таким чином, обов`язковою передумовою звернення до суду з клопотанням в порядку 174 КПК України є те, що арешт накладено в порядку, визначеному КПК України в редакції 2012 року, в іншому разі це питання має бути вирішено у відповідності до положень 1960 року.

За змістом внесеного клопотання слідує, що постанова про визнання автотранспортного засобу речовим доказом винесена у відповідності до положень КПК України 1960 року, а відтак положення ст. 174 КПК України 2012 року не підлягають застосуванню.

В свою чергу, положення КПК України 1960 року не передбачають можливості скасування постанови про визнання речовим доказом судом. Згідно ст. 81 КПК України 1960 року питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою, чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи. При цьому спір про належність речей, що підлягають поверненню вирішується в порядку цивільного судочинства.

Посилання на недопустимість доказу по новому КПК України 2012 року суд до уваги також не приймає, оскільки справа по суті не розглядається, крім того, у відповідності до положень п. 8 розділу 11 «Перехідних положень» КПК України 2012 року, допустимість доказів, отриманих до набрання чинності КПК України 2012 року, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

У відповідності до положень ст. 5 КПК України 2012 року, процесуальне рішення приймається судом згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання процесуальної дії або прийняття такого рішення.

Оскільки із клопотанням про скасування постанови про визнання речовим доказом і скасування арешту заявник звернувся до слідчого судді і зазначене клопотання розглядається судом під час дії КПК України 2012 року, вважаю необхідним шляхом постановлення ухвали відмовити в її розгляді по суті, як такої, що не підлягає вирішенню в рамках КПК України 2012 року.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 8, 9, 11 розділу 11 «Перехідних положень» КПК України в редакції 2012 року, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у розгляді клопотання ОСОБА_2 про скасування постанови старшого слідчого слідчого відділу ПМ ДПА у Солом`янському районі м. Києва Фурман О.П. від 27.07.2009 про визнання речовим доказом по кримінальній справі №50-3497 автотранспортного засобу Тойота-Лексус, д.н. НОМЕР_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя В.С. Кицюк