І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Кривенди О.В., Мороза М.А.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 26 липня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1. на постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 9 лютого 2006 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянина України, мешканця м. Мелітополя Запорізької області, раніше не
судимого,
звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням
строків давності, а справу про обвинувачення його у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 235 КК України, - закрито.
В апеляційному порядку справа не
Як зазначено в постанові, 5 січня
2002 року між ТОВ “ВІТІД” в особі ОСОБА_1. та Мелітопольською міською радою в
особі голови виконкому ОСОБА_2. був укладений договір купівлі-продажу приміщення
№ АДРЕСА_1. Пунктом 5.1 вказаного договору передбачалося, що покупець
зобов'язаний протягом двох років використовувати об'єкт за призначенням
(ресторан), а у випадку зміни власника об'єкта приватизації, покупець повинен
покласти ці обов'язки на нового власника. Ця умова договору, яка була однією з
обов'язкових вимог приватизації об'єкта нерухомості, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1.
Приміщення ресторану “Ювілейний” не використовувалося як ресторан
протягом двох років, крім того, 12 лютого 2003 року приміщення ресторану було
відчужено іншому власнику без дотримання умов приватизації комунального майна,
оскільки, на порушення п. 5.4 договору купівлі-продажу НОМЕР_1 від 5 січня 2002
року, на нового власника не було покладено обов'язків за договором.
У касаційній скарзі ОСОБА_1
зазначає, що його клопотання про закриття справи на підставі ст. 49 КК України
не було добровільним, а вчинене ним діяння через малозначність не становить
суспільної небезпеки. Просить судові
рішення щодо нього скасувати, а справу - закрити за відсутністю в діянні складу
злочину.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, суд
при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності
переконався у тому, що діяння, яке було поставлено підсудному у провину, дійсно
мало місце а підсудний винен у його вчиненні.

У судовому засіданні підсудний
особисто заявив клопотання, яке було підтримане і його захисником, про закриття
справи щодо нього на підставі ст. 49 КК України, а тому суд обґрунтовано
звільнив ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням
строків давності.

Отже, доводи касаційної скарги про
те, що клопотання про закриття справи ОСОБА_1 заявив під тиском інших осіб не
ґрунтуються на матеріалах справи і є
безпідставними.

Суспільна небезпечність вчиненого ОСОБА_1. діяння
полягає у заподіянні шкоди суспільним відносинам у сфері приватизації нерухомого майна, а тому доводи касаційної скарги про малозначність
такого діяння колегія суддів вважає необґрунтованими.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити
суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне,
обґрунтоване і справедливе рішення при
перевірці справи у
касаційному порядку не виявлено.

Оскільки передбачені ч. 1 ст. 398
КПК України підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду щодо
ОСОБА_1. відсутні, колегія суддів не вбачає підстав для призначення справи до
розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги
ОСОБА_1 відмовити.

судді:

Скотарь А.М. Кривенда О.В. Мороз М.А.