УХВАЛА

09 жовтня 2014 року м. Мукачево Справа № 303/4947/14-к
№1-кп/303/398/14

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про надіслання органу досудового розслідування окремого доручення про проведення окремих слідчих дій та виклик свідків по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою ст. 286 Кримінального кодексу України,

За участю:
прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ;
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ;
потерпілого ОСОБА_6 ;
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні 09.10.2014 захисником обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено письмове клопотання його підзахисного про проведення по даному кримінальному провадженню наступних слідчих дій, а саме:
«1. Що стало причиною загоряння автомашини ОСОБА_6 , ненавмисний підпал запальничкою здійснений ОСОБА_8 під час розшуку в автомашині документів та речей або інша причина загорання?;
2. Місце фактичного зіткнення транспортних засобів та місце розташування транспортних засобів після ДТП;
3. Окрім того, визвати в суд та допитати в якості свідків наступних осіб:
- водія евакуатора Володю, кон.номер телефону НОМЕР_1 ,
- водія евакуатора Ярослава, кон. номер телефону НОМЕР_2 , які можуть підтвердити коло осіб, які знаходились на місці ДТП, розміщення транспортних засобів після ДТП, осіб, які заволоділи належним ОСОБА_3 майном (акумулятор, радіо магнітола, документами, грошима та іншим майном),
3. Понятих, які брали участь у складанні процесуальних документів після ДТП,
4. Водіїв двох фур, які їхали в попутному та зворотному напрямках і їхні транспортні засоби були обладнанні відео реєстраторами;
5. Судово-медичних експертів, які не проводячи експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та подружжя ОСОБА_10 сфальсифікували акти судово-медичної експертизи та вказали відсутність у них тілесних ушкоджень,
6. Капітана міліції ОСОБА_11 Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області який відбирав 09.11.2013 року пояснення від ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , які зареєстровані в канцелярії Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, передані слідчому ОСОБА_13 , проте з невідомих причин не приєднані та відсутні в матеріалах справи».
Необхідність задоволення клопотання обґрунтовується доводами про те, що практично всі докази у справі отримані з порушенням КПК України і суд не може надати їм належної оцінки. Експертний висновок складений особою, яка була в нетверезому стані. Всі зібрані по даному кримінальному провадженні докази є необґрунтованими та неправильними, і, як наслідок, не можуть бути покладені в основу вироку. Також під час досудового розслідування даного кримінального провадження не було допитано ряд свідків, покази яких мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини по справі. Не проведено відтворення обставин та обстановки місця ДТП з участю всіх сторін.
Прокурор у судовому засіданні, з думкою якого погодилися потерпілий та його представник, висловив заперечення щодо можливості задоволення вищевказаного клопотання, оскільки суд, у процесі судового розгляду даного кримінального провадження, неодноразово надавав їм відповідну правову оцінку. В загальному, заявлене обвинуваченим та його захисником клопотання спрямовано лише на затягування судового розгляду даного кримінального провадження.
Розглянувши заявлене клопотання, та заслухавши думку учасників судового розгляду, суд констатує наступне.
Одними із загальних засад кримінального провадження є рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом у їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів та розумність строків (п.п. 3, 15, 16, 21 частини першої ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України), поняття яких законодавцем визначено у ст.ст. 10, 22, 23, 28 названого Кодексу.
Відповідно до ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з вимогами ст. 85 Кримінального процесуального кодексу України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до положень ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ст. 92 Кримінального процесуального кодексу України).
Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (частини перша третя ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України).
Поряд з цим, ст. 333 Кримінального процесуального кодексу України (частини третя, черверта) передбачено, що у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.
Приймаючи вищевказані законодавчі приписи по відношенню до заявленого обвинуваченим клопотання суд виходить з того, що в процесі судового розгляду даного кримінального провадження судом було досліджено ряд доказових матеріалів (протоколи огляду місця події, схема ДТП, висновки експертів, тощо), в яких вказано на причину загорання автомобіля потерпілого та на фактичне місце зіткнення транспортних засобів, якими керували обвинувачений та потерпілий. При цьому, як обвинувачений, так і його захисник висловили свої критичні зауваження відносно досліджених судом доказів сторони обвинувачення, і суд, у відповідності до частини першої ст. 89 Кримінального процесуального кодексу України надасть їм відповідну правову оцінку у нарадчій кімнаті під час ухвалення відповідного судового рішення на наслідками судового розгляду даного кримінального провадження.
Таким чином, слід констатувати відсутність фактичних обставин для надіслання доручення органу досудового розслідування з метою проведення слідчих дій, зазначених у клопотанні.
По відношенню до виклику та допиту у якості свідків водіїв евакуаторів та великовантажних автомобілів, а також понятих, то суд звертає увагу на фактичну відсутність належних ідентифікуючих даних цих осіб, для можливості їх виклику у судове засідання. Крім того, суд не може виконувати функції органів досудового слідства та займатися встановленням анкетних даних певних осіб з метою сприяння одній із сторін кримінального провадження у збиранні відповідних доказів, оскільки на суди, в законодавчому порядку, покладено функцію щодо здійснення правосуддя (ст. 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»), а не розшуку окремих осіб, зі створенням умов для цього, під час судового розгляду кримінального провадження, у контексті з положеннями ст.ст. 10, 22, 26, 28 Кримінального процесуального кодексу України.
Також, і з показів обвинуваченого та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 встановлено, що після ДТП, яке мало місце 08.11.2013, вони не зверталися до територіальних закладів охорони здоров`я з метою надання їм відповідної медичної допомоги, тому й твердження про необхідність допиту експертів, які, в подальшому, констатували відсутність у вищевказаних осіб будь яких тілесних ушкоджень за наслідками ДТП, є вкрай непереконливим та необґрунтованим.

Необхідність допиту у якості свідка працівника Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатської області ОСОБА_11 з приводу відсутності у матеріалах кримінального провадження пояснень від ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , суд також не вбачає, оскільки на підставі ст.ст. 22, 23 26 Кримінально процесуального кодексу України, суд безпосередньо досліджує докази надані учасниками судового процесу, і при цьому вони є вільними у використанні цих прав, а тому з`ясування питань наявності чи відсутності у матеріалах кримінального провадження тих чи інших доказів, яких не має в натурі, не входить в компетенцію суду.
Крім того, всі вищевказані доказові матеріали, якими їх вважає обвинувачений та їх захисник, не були відкриті протилежним сторонам у відповідності з положеннями ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України , і тому суд, в будь якому випадку, не має права допустити відомості, що в них містяться у якості доказів під час судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слід відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 22, 26, 28, 333, 350 369, 371-372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про надіслання органу досудового розслідування окремого доручення про проведення окремих слідчих дій та виклик свідків по даному кримінальному провадженню відмовити повністю.
2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1