У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Кузьменко О.Т., Пошви Б.М.

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві
30 жовтня 2008 року кримінальну справу
за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області від 19 серпня 2008 року.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2008 року
засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця
та мешканця АДРЕСА_1, судимості не має,

за ч. 3 ст. 212 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять
років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади директора
підприємства усіх форм власності на строк три роки, ч. 1 ст.358 КК України на
один рік обмеження волі, ч. 3 ст. 358 КК України на один рік обмеження волі, ч.
2 ст. 366 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади директора підприємства всіх форм власності на строк один рік.

На підставі ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_1 призначено п'ять років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади директора підприємства
всіх форм власності на строк три роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного
покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Згідно зі ст. 76 КК України суд зобов'язав його не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи й
періодично з'являтись у органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він, будучи службовою особою суб'єкта
підприємницької діяльності і виконуючи обов'язки директора ПП “Антал”, із травня по грудень
2005 року умисно ухилився від сплати податку на додану вартість на суму 2 350
145 грн., що є особливо великим
розміром, вносячи для цього в податкові декларації та інші фінансові документи
завідомо неправдиві відомості.

Його також засуджено за те, що він 1 грудня 2005 року з метою запобігання
камерної перевірки податкових декларацій і швидкої здачі фінансової звітності
ПП “Антал” у податкових деклараціях підробив підпис ОСОБА_2, звільненого з
посади директора цього підприємства у травні 2005 року, та надав її у ДПІ
Центрального району м. Миколаєва. Він же 20 січня 2006 року у такий же
спосіб та за тих же обставин повторно підробив підпис ОСОБА_2 у податковій
декларації, яку подав у ДПІ Центрального району м. Миколаєва.

Окрім того, у період з 26 липня до 9 серпня 2006 року
ОСОБА_1підробив та використав завідомо неправдиві бухгалтерські документи ПП
“Агро Траст” та ПП “Ритмо” для підтвердження податкового кредиту та валових
витрат ПП “Антал” за 2005 рік.

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області 19 серпня 2008 року за апеляцією прокурора, який
затвердив обвинувальний висновок, зазначений вирок у частині призначеного
засудженому покарання скасувала й постановила свій вирок, яким призначила
ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 212 КК України п'ять років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади директора підприємства усіх форм власності на строк три
роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч. 1 ст. 358 КК
України один рік обмеження волі, ч. 3 ст. 358 КК України один рік обмеження
волі, ч. 2 ст. 366 КК України два роки позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади директора підприємства усіх форм власності на строк один рік.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено п'ять років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади директора підприємства
усіх форм власності на строк три роки з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1посилаючись на те, що апеляційний суд при призначенні йому покарання
неналежним чином врахував обставини, що пом'якшують покарання, й дані про його
особу, внаслідок чого призначив надто суворе покарання, просить вирок
апеляційного суду змінити й звільнити його на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора, яка вважала вирок законним та
обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за обставин,
викладених у вироках, та кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 212, ч. ч. 1 та 3
ст. 358 КК України ґрунтуються на доказах, зібраних у встановленому порядку, в
тому числі показаннях засудженого, який визнав винність.

Разом з тим, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 366 КК України є неправильною.

Зокрема, як установив суд, тяжкі наслідки, що настали внаслідок учинення
ОСОБА_1. службового підроблення, полягали у несплаті ПП “Антал” податків на
суму 2 350 145 грн. Однак підроблення ОСОБА_1. документів було способом
ухилення від сплати податків, а наслідки, що проявились у несплаті податків на
суму 2 350 145 грн., настали не в результаті службового підроблення, вчиненого
ОСОБА_1, а внаслідок ненадходження цих коштів у бюджет.

За таких обставин кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 366 КК України
за ознакою спричинення тяжких наслідків є неправильною. За відсутністю такої
кваліфікуючої ознаки вони повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України.

Що ж стосується
висновку апеляційного суду про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1
ст. 75 КК України, він відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з цих вимог закону, ступені тяжкості вчинених злочинів, один із
яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, належно оцінивши висновки суду першої
інстанції щодо можливості виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання з
випробуванням, апеляційний суд обґрунтовано визнав відсутність підстав для
застосування ст. 75 КК України і
скасував вирок районного суду у зв'язку
з м'якістю призначеного засудженому покарання.

З урахуванням викладеного посилання засудженого на те, що апеляційний суд
неналежно оцінив обставини справи та дані про його особу, внаслідок чого
призначив суворе покарання, є безпідставним.

Виходячи з тяжкості вчинених злочинів, наслідків, що вони потягли, колегія
суддів вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи не можуть бути достатніми
для звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, застосування судом до засудженого за ч. 3 ст. 212 КК України
додаткового покарання у виді конфіскації майна суперечить закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється
за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини. Разом з тим, як орган досудового
слідства, так і суд, не встановили, що
мотивом дій ОСОБА_1 при ухиленні від сплати податків була корислива
заінтересованість в отриманні матеріальних благ
для себе особисто або інших осіб.

Тому з вироку належить виключити застосування до засудженого зазначеного
додаткового покарання.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Миколаївської області
від 19 серпня
2008 року та в порядку
ст. 395 КПК України вирок Заводського
районного суду м. Миколаєва від
14 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 змінити,
перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 1 ст. 366 КК
України та призначити покарання два роки обмеження волі з позбавленням права
обіймати посади директора підприємства всіх форм власності на строк один рік.

Виключити застосування до ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 212 КК України додаткового
покарання - конфіскацію всього майна, яке є його власністю, і на підставі ст.
70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. ч. 1 та 3
ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, остаточно призначити засудженому покарання -
п'ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади директора
підприємства усіх форм власності на строк три роки.

В решті вироки залишити без змін.

Судді:

К.Т. КРАВЧЕНКО О.Т.
КУЗЬМЕНКО Б.М. ПОШВА