Провадження №1-кп/761/180/2015
В И Р О К
іменем України

27 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 120 141 001 000 108 57 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі, Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , Грузія, проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимий 25 вересня 2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту на строк шістдесят днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
Відповідно до висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, він 06 жовтня 2014 року, приблизно о 12 годині, перебуваючи біля приміщення ТОВ «Домінос Піцца», що розташоване по вул. Артема, 77 в м. Києві, мав намір справити природні потреби. З цією метою він зайшов через запасний вихід всередину приміщення ТОВ «Домінос Піцца», щоб знайти туалет, однак після пошуків виявив його відсутність та хотів вийти з приміщення. Проходячи повз телефонну стійку, звернув увагу на мобільний телефон марки «НТС», який на ній знаходився. Побачивши вказаний телефон, ОСОБА_8 вирішив його таємно викрасти.

Реалізуючи свій умисел направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не слідкував, підійшов до телефонної стійки та непомітно для ОСОБА_7 та оточуючих з метою особистого збагачення, повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон марки «НТС», чорного кольору, вартістю 1 215 гривень 84 копійки, в якому знаходилася картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 20 гривень та картка пам`яті на 8 Гб, вартістю 60 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 з таємно викраденим майном, яке належить ОСОБА_7 , вийшов з приміщення ТОВ «Домінос Піцца» через запасний вихід, однак біля даного приміщення був затриманий працівниками міліції, а викрадене у нього було вилучене.

Такі дії ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, надав показання, що дійсно 06 жовтня 2014 року він йшов по вул. Артема та захотів до туалету. Він побачив якийсь вхід до приміщення та вирішив зайти всередину, щоб знайти там туалет. Коли він зайшов до приміщення, він туалет не знайшов та вийшов. Коли він вийшов з приміщення він побачив на дорозі мобільний телефон, який підняв та почав його розглядати. В цей момент до нього підійшли працівники міліції, забрали телефон та почали стверджувати, що він вкрав цей телефон та вимагали від нього кошти. В подальшому вони посадили його в автомобіль та через деякий час відвезли до відділу міліції. Наполягав на тому, що він мобільний телефон не викрадав, а знайшов його на дорозі, про що одразу повідомив працівникам міліції.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

У відповідності зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_7 про те, що в жовтні 2014 року він знаходився на своєму робочому місці в піцерії «Домінос Піцца». Як зазвичай він зранку залишив свій мобільний телефон на стійці для телефонів. Десь в обід менеджер піцерії ОСОБА_11 запитала у співробітників, чи у всіх мобільні телефони на місці. Він підійшов до стійки та побачив, що його телефон відсутній. В цей час до піцерії зайшли працівники міліції, від яких йому стало відомо, що ними був затриманий чоловік, в якого був вилучений його мобільний телефон;

- показання свідка ОСОБА_12 про те, що він 06 жовтня 2014 року був у складі слідчо-оперативної групи та перебував на вул. Артема в м. Києві. Він побачив раніше невідомо йому ОСОБА_8 , який зазирав у вікна до припаркованих автомобілів та потім зайшов до приміщення піцерії зі службового входу та одразу ж вийшов. Він тримав в руках мобільний телефон та розглядував його. В цей момент він разом із ОСОБА_13 , який також був у складі оперативної групи, підійшли до ОСОБА_8 та на запитання, що це за телефон у нього в руках, повідомив їм, що телефон він викрав;

- показання свідка ОСОБА_13 про те, що 06 жовтня 2014 року він був у складі слідчо-оперативної групи та перебував на вул. Артема в м. Києві. Він побачив раніше невідомого йому ОСОБА_8 , який зайшов до приміщення піцерії зі службового входу та одразу ж вийшов. В руках у нього був мобільний телефон. В цей момент він разом із ОСОБА_12 , який також був у складі оперативної групи, підійшли до ОСОБА_8 та на запитання, що це за телефон у нього, повідомив їм, що телефон він викрав;

- дані, що містяться у протоколі огляду місця події від 06 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких у ОСОБА_8 вилучено мобільний телефон із сім карткою;

- дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2014 року, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яку бачив в приміщенні ТОВ «Домінос Піцца»;

- дані, що містяться у протоколі огляду предмету від 08 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких проведено огляд мобільного телефону марки «НТС», вилученого протоколом огляду місця події від 06 жовтня 2014 року у ОСОБА_8 .

Суд, безпосередньо, всебічно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 .

Так, одним із основних доказів сторони обвинувачення в даному кримінальному провадженні є дані, що містяться у протоколі огляду місця події від 06 жовтня 2014 року.

Однак дані, які містяться у зазначеному протоколі, суд не вважає належно здобутими доказами, а отже, і допустимими, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 06 жовтня 2014 року було здійснено огляд місцевості навпроти входу до піцерії ТОВ «Домінос Піцца», під час якого в присутності потерпілого ОСОБА_7 та понятих, ОСОБА_8 добровільно видав мобільний телефон марки «НТС», зазначивши при цьому, що викрав вказаний телефон зі службового приміщення піцерії ТОВ «Домінос Піцца».

Згідно з ч. 3 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Проте як вбачаться з протоколу огляду місця події від 06 жовтня 2014 року ОСОБА_8 не були роз`яснені його права та обов`язки, хоча як вбачається із даних, що містяться у протоколі, він був присутнім під час проведення зазначеної процесуальної дії.

Також, положеннями ч. 3 ст. 29 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 є громадянином Грузії, українською мовою не володіє, потребує послуг перекладача. Проте таке право ОСОБА_8 не роз`яснювалось, відповідного перекладача під час проведення огляду місця події не залучалось, що є істотним порушенням його прав.

Крім того, в порушення вимог ст. 104 КПК України, в протоколі відсутній підпис обвинуваченого ОСОБА_8 , яким би він засвідчив факт ознайомлення із текстом протоколу. Факт його відмови від підписання протоколу не зазначений у протоколі та не засвідчений підписами понятих.

Також, згідно зі ст. 237 КПК України при проведенні огляду усі вилучені речі і предмети підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду, в той же час, у зазначеному протоколі взагалі не містяться відомості щодо огляду мобільного телефону, який був об`єктом крадіжки та його способу опечатування.

При цьому, сам потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні стверджував, що він не бачив як у ОСОБА_8 вилучали телефон, а телефон йому принесли співробітники міліції. Протокол огляду місця події, який він в подальшому підписав, складався в його присутності працівником міліції в службовому кабінеті піцерії. Обвинувачений ОСОБА_8 та поняті при складанні зазначеного протоколу не були присутні, а понятих він запросив із числа його співробітників. Зазначив, що протокол як він так і його співробітники, які були запрошені як поняті, підписали, але не читали, оскільки це був робочий час і у них було багато клієнтів, а тому часу на прочитання протоколу у них не було.

Такі показання потерпілого ОСОБА_7 повністю узгоджуються із показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , який стверджував, що такої процесуальної дії як огляд місця події та вилучення телефону за його участю не проводилось, телефон, який він знайшов, одразу ж забрали працівники міліції, а його відвели до службового автомобіля.

Також суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту, які не спростовані прокурором під час судового розгляду, про те, що слідчий ОСОБА_14 не мав повноважень проводити огляд місця події.

Так, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених КПК України, а згідно п. 2 ч. 2 цієї ж статі, проводити слідчі (розшукові) дії у випадках, встановленим цим кодексом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 39 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування. Пунктом 2 ч. 2 ст. 39 КПК України передбачено також, повноваження керівника досудового розслідування відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою, та призначати іншого слідчого при наявності підстав передбачених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищезазначені вимоги закону були порушені, оскільки слідчому ОСОБА_14 станом на 06 жовтня 2014 року взагалі не було доручено керівником досудового розслідування проведення будь - яких процесуальних дій, оскільки згідно доручення про проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні було надано 06 жовтня 2014 року слідчому ОСОБА_15 , про що свідчать дані в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

При цьому фототаблиця до протоколу огляду місця події підписана слідчим ОСОБА_15 .

За таких обставин суд вважає, що дані, які містяться у протоколі огляду місця події від 06 жовтня 2014 року зібрані з істотним порушенням діючого кримінального процесуального законодавства, а тому не можуть визнаватися допустимим доказом.

У зв`язку з тим, що судом визнано недопустимим доказом дані, що містяться у протоколі огляду місця події, оскільки з наведених вище обставин було встановлено, що огляд місця події та вилучення мобільного телефону були проведені з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, суд не може визнати допустимим доказом огляд мобільного телефону, який на момент огляду, як вбачається із протоколу огляду предмету від 08 жовтня 2014 року, вже знаходився в поліетиленовому пакеті, зав`язаному чорною ниткою та скріплений печаткою «Для довідок», хоча під час огляду місця події телефон взагалі не опечатувався.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2014 року, на який посилається прокурор як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_8 , містить відомості, що потерпілий ОСОБА_7 за фотознімками впізнав ОСОБА_8 як особу, яку бачив в приміщенні піцерії ТОВ «Домінос Піцца».

Проте такі дані ніяких чином не підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення крадіжки.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив про те, що дійсно 06 жовтня 2014 року він бачив ОСОБА_8 , якого він сприйняв як одного з робочих, які в той день робили ремонт в приміщенні піцерії. В подальшому під час проведення впізнання, він вказав на нього як на особу, яку бачив в піцерії в той день коли у нього викрали телефон.

Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_7 підтверджують лише існування факту крадіжки, але не доводять участі ОСОБА_8 у ній. Більш того, потерпілий у судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого раніше ніколи не знав, а побачив його вперше лише в піцерії та тоді, коли працівники міліції повідомили йому, що саме ця особа вчинила крадіжку його телефону.

Що стосується показань оперуповноваженихОСОБА_12 та ОСОБА_13 в частині підтвердження самим ОСОБА_8 факту викрадення ним мобільного телефону, то це є показаннями з чужих слів, а тому в силу ч. 7 ст. 97 КПК України є недопустимим доказом, оскільки давались співробітниками оперативного підрозділу стосовно пояснень, наданих їм під час здійснення оперативної розшукової діяльності.
Версія обвинуваченого з приводу того, що він не вчиняв крадіжки мобільного телефону, а знайшов його, прокурором не спростована.

Інших доказів на підтвердження винуватості у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину стороною обвинувачення не надано.

У відповідності з вимогами ст. 62 Конституції України, п. 23 Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Оскільки стороною обвинувачення не була доведена винуватість ОСОБА_8 поза розумними сумнівами, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості останнього слід тлумачити на його користь.

З урахуванням викладеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, приходжу до висновку, про необхідність виправдання ОСОБА_8 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 .

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдати його у зв`язку з не доведеністю, що зазначене кримінальне правопорушення вчинене ним.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «НТС», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7 .

Речовий доказ товарний чек №00525 від 19 червня 2013 року, наданий потерпілим ОСОБА_7 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: