Справа № 11-706/11 15.11.2011 15.11.2011 28.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-706/11 Головуючий суду 1 інстанції:
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційної

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого-судді Войтовського С. А.,

суддів Куценко О.В., Семенчука О.В.

за участю прокурора Максимишина О.Л.

засудженого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 вересня 2011 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, раніше не судимий,

- засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України покладено обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь: ОСОБА_5 4192 грн. 83 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином і 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; Миколаївського обласного відділу охорони здоров'я 1777 грн. 70 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_5; науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області 8273 грн. 75 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення судових авто-технічних, транспортно-трасологічної, судово-хімічної експертиз та експертиз технічного стану транспортних засобів; Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз 1550 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення повторної судової транспортно-трасологічної експертизи.

Згідно вироку ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні злочину при наступних обставинах.

17 вересня 2010 року, приблизно о 08 год. 40 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався в світлу пору доби по сухій асфальтованій проїзній частини вул. Першотравневої в м. Очакові Миколаївської області зі сторони с. Чорноморка в напрямку перехрестя з вулицею 60 років СРСР.

Навпроти будівлі Очаківської районної СЕС по вул. Першотравневій, ОСОБА_3, грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто проявив неуважність, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, відволікся від керування транспортним засобом, при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем і допустив його зіткнення з мопедом «Сузукі», який рухався попереду в попутному напрямку під керуванням водія ОСОБА_5

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію мопеда ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я.

В апеляції та доповненнях захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що суд залишив поза увагою пояснення свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та не врахував висновки транспортно-трасологічної експертизи № 4-92 від 12.11.2010 року, які є доказом невинуватості ОСОБА_3 Ю,В. у вчинені злочину. На думку апелянта, в матеріалах справи наявні транспортно-трасологічні експертизи, висновки яких мають суперечності, однак суд їм оцінки не дав. Зазначає, що водій мопеда втратив керування і впав на дорогу, після чого відбулось зіткнення автомобіля з мопедом. Стверджує, що на момент зіткнення транспортних засобів тілесні ушкодження у водія мопеда вже були наявні. Також захисник посилається на те, що свідок ОСОБА_9 спостерігала ДТП в умовах обмеженої оглядовості і могла не бачити всі обставини зіткнення, так як рухалась по зустрічній смузі і оглядовість їй закривав транспортний засіб, що рухався попереду. Зазначає і про те, що свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказував про удар автомобіля по мопеду не правою, а лівою частиною бампера, що не узгоджується з висновками експертиз про локалізацію слідів зіткнення на автомобілі в його правій частині.

Захисник просить вирок скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши доповідь судді; пояснення засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляцію та вказали, що ДТП сталося з вини водія мопеду, який порушив Правила Дорожнього руху, оскільки не міг повертати наліво і втративши керування впав на дорогу, після чого стався наїзд автомобіля на мопед; пояснення потерпілого ОСОБА_5 і його представника ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляції; думку прокурора про залишення вироку без зміни; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Як вбачається з протоколу судового засідання, ОСОБА_3 в суді першої інстанції пояснив, що правил дорожнього руху не порушував, водій мопеду втратив керування, внаслідок чого упав на проїзну частину дороги і він здійснив наїзд на лежачий мопед під час екстреного гальмування.

В апеляційній інстанції ОСОБА_3 підтвердив свої пояснення, вказав, що вину не визнає та заперечує проти застосування Закону України «Про амністію у 2011 році», хоча є учасником бойових дій.

Разом з тим, з пояснень потерпілого ОСОБА_5 слідує, що 17.07.2010 року о 08 год. 30 хв. він рухався по вул. Першотравневій в м. Очакові. Знаходячись навпроти будівлі СЕС, зменшив швидкість руху до 10 км/год. Раптово почув позаду звук гальмування транспортного засобу та отримав удар в задню частину мопеду, внаслідок чого його відкинуло вперед на 2-3 метри, де він упав. Після цього відбулось зіткнення з автомобілем ОСОБА_3, який протягнув його по проїзній частині дороги 2-3 метри, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження.

Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підтвердили, що бачили момент зіткнення транспортних засобів. При цьому зазначили, що водій мопеда зупинився, щоб повернути ліворуч і в цей момент автомобіль «Мазда» вдарив бампером по задній частині мопеду, який потім впав на дорогу.

Доводи захисника про те, що свідок ОСОБА_9 спостерігала ДТП в умовах обмеженої оглядовості і могла не бачити всі обставини зіткнення, є припущеннями і матеріалами справи не підтверджуються. Свідок вказувала, що бачила момент зіткнення транспортних засобів, яке відбулось на зустрічній смузі на відстані 30 метрів від неї, зазначала, що після удару мопед відкинуло від машини на 1,5-2 метри. Про те, що огляд їй закривав транспортний засіб, який рухався попереду, свідок не пояснювала.

Те, що свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначав про удар автомобіля по мопеду не правою, а лівою частиною бампера, не свідчить про неправдивість його показань, які суд визнав достовірними. Вказаний свідок підтвердив факт наїзду автомобіля на мопед, який знаходився у вертикальному положенні і зупинився для виконання маневру.

Посилання захисника на порушення водієм мопеда Правил Дорожнього руху, як на доказ невинуватості засудженого, являються неспроможними, оскільки вони не знаходяться в причинно-наслідковому звязку із настанням ДТП.

Наведені судом показання потерпілого та свідків щодо зіткнення автомобіля з мопедом узгоджуються з висновком повторної судової транспортно-трасологічної експертизи № 494 від 14.02.2011 року, згідно з яким автомобіль ОСОБА_11 спочатку контактував правим боком передньої частини з задньою частиною мопеду «Сузукі», який знаходився в вертикальному положенні під кутом близько 0 градусів між поздовжніми осями транспортних засобів з подальшим падінням мопеда та контактуванням передньою частиною автомобіля справа-знизу з мопедом, що лежав на лівому борту.

З висновків автотехнічних експертиз № 1/199 від 25.11.2010 року та № 1/17 від 15.02.2011 року слідує, що водій автомобіля «Мазда 626» при виконанні вимог п. 13.1 ПДР України, мав в своєму розпорядженні можливість запобігти події в даній дорожній ситуації, а водій мопеду в даній дорожній ситуації не міг своїми односторонніми діями вплинути на розвиток ДТП і попередити його настання.

Доводи апелянта про те, що висновок експерта ОСОБА_12 № 4/92 від 12.11.2010 року транспортно-трасологічної експертизи, в якому зазначено, що ОСОБА_3 здійснив наїзд на мопед, який знаходився в лежачому положенні, є доказом його невинуватості, являються необґрунтованими.

В зазначеному висновку експерта дійсно вказано, що автомобіль «Мазда» здійснив наїзд на лежачий мопед.

Разом з тим, в судовому засіданні ці суперечності були усунуті, вказані обставини судом першої інстанції досліджені і їм дана відповідна оцінка.

Так, з матеріалів справи слідує, що в ході проведення повторної транспортно-трасологічної експертизи (висновок № 494 від 14.02.2011 року), експертом ОСОБА_13 була виявлена група слідів на автомобілі, зокрема: нашарування на передній кромці капоту, зміщення правої фари і правої частини декоративної решітки назад, тертя на верхній полиці заднього бамперу. Також виявлені групи слідів на задній частині мопеду, а саме: нашарування в нижній частині заднього ліхтаря, тертя із зовнішньої і тильної сторони заднього крила мопеду.

Експертом також вказано, що ці сліди не були наведені в досліджувальній частині висновку експерта № 4/92, експертом ОСОБА_12 не досліджувались, у звязку з чим група слідів на нижній частині автомобіля була прийнята ним як така, яка утворилась від початкового контактування з мопедом, що зумовило положення мопеда на проїзні частині в момент початкового контактування, а саме на проїзній частині на лівому борті.

З цього приводу експерт ОСОБА_13 був допитаний в судовому засіданні і підтвердив, що між автомобілем «Мазда» та мопедом було два контакти перший контакт автомобіля був з мопедом, який знаходився в вертикальному положенні, а другий з мопедом, який лежав на дорозі.

Отже, в ході розгляду справи судом були усунуті протиріччя між двома висновками транспортно-трасологічних експертиз і вірно покладено в основу обвинувачення висновок експерта № 494 від 14.02.2011 року, який узгоджується з сукупністю інших доказів, досліджених судом, зокрема з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 133-К від 22.12.2010 року, з якого вбачається, що травма у потерпілого лівого гомілкостопного суглобу та стопи могла виникнути в умовах ДТП в результаті падіння на ліву ногу з мопеду, що рухався, в тому числі після удару автомобіля, що рухався в задню частину мопеда.

Тому, посилання апелянта, що тілесні ушкодження водій мопеду отримав в результаті падіння з мопеду до зіткнення з автомобілем ОСОБА_3, є неспроможними.

З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що 17.09.2010 року він переходив проїзну частину дороги в районі Очаківської районної СЕС по вул. Першотравневій в м. Очакові. При цьому почув сигнали автомобіля, повернувся та побачив автомобіль «Мазда», попереду якого рухався мопед. Водій мопеда озирнувся на сигнали автомобіля. Після цього він (ОСОБА_7) відвернувся та почув звук гальмування і грюкіт, схожий на падіння мопеду.

З протоколу судового засідання слідує, що свідок ОСОБА_8 надав аналогічні пояснення про те, що на сигнал автомобіля водій мопеда обернувся та почав гальмувати. Після цього відбулось зіткнення автомобіля та мопеда, якого він не бачив, а лише почув звук.

Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були перевірені судом і їм дана вірна оцінка, оскільки ці свідки не бачили моменту зіткнення транспортних засобів.

Судом вірно зроблено висновок про те, що локалізація слідів ДТП на місці пригоди у сукупності з висновком повторної транспортно-трасологічної експертизи вказують, що зіткнення автомобіля та мопеда відбулось тоді, коли водій мопеда зменшив швидкість, маючи намір повернути та пропускаючи інший транспортний засіб. Зазначене підтверджується й висновком комісійної судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим в результаті ДТП.

Таким чином, твердження захисника про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось коли мопед лежав на землі внаслідок неврівноважених рухів його водія, є безпідставними.

Перевіривши зібрані докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Що стосується покарання, то воно призначено засудженому у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, який є злочином невеликої тяжкості, даних щодо особи ОСОБА_3, обставин справи.

Твердження захисника про порушення норм кримінально-процесуального закону (ст.334 КПК) щодо неконкретного викладення мотивувальної частини вироку, також являються безпідставними.

Підстав для скасування вироку, як просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів, враховуючи обставини справи, вчинення засудженим злочину з необережності вперше, приймаючи до уваги дані про особу ОСОБА_3, який має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, вважає, що при звільненні його від відбування покарання з випробуванням, суд безпідставно застосував п.п.2.4 ст.76 КК України, зобовязавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з'являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. Тому вказані зобовязання підлягають виключенню з вироку суду.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Виключити з вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 вересня 2011 року відносно ОСОБА_3 посилання на покладення на засудженого зобов`язаннь відповідно до п.п.2,4 ст.76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з'являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вказаний вирок суду залишити без змін.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_14 ОСОБА_15