Справа №: 1-75/2010
Провадження №: -
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2010 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Пулика В.В.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

прокурора Попадинець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 відкрито викрав чуже майно, тобто вчинив грабіж, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Злочин скоєно при наступних обставинах.

08 грудня 2009 року близько 12 години ОСОБА_2, зустрівши на центральній автодорозі в с. Якубів Долинського району двох осіб, які скуповували у населення худобу, запропонував останнім купити в нього теля, маючи намір викрасти його та продати як своє власне. З цією метою ОСОБА_2 зайшов на територію господарства бувшої своєї тещі ОСОБА_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, і переконавшись в тому, що мешканців вказаного господарства немає, проник в приміщення хліву, вивів звідти на подвір»я теля, якого за 900 гривень продав скупникам худоби.

При передачі теляти невстановленим органом попереднього слідства скупникам худоби, на подвір»я господарства зайшов господар ОСОБА_4, однак ОСОБА_2, незважаючи на присутність останнього, продовжив дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, передавши скупникам худоби викрадене ним теля, чим спричинив потерпілій ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 2000 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 визнав себе винним у вчиненні відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_3 і вказав, що проживає разом з батьком та братом. На даний час він не працевлаштований і кошти на проживання здобуває виконуючи різні підсобні роботи в с. Якубів Долинського району.

Приблизно в 2000 чи 2001 році його покійна мати ОСОБА_5 надала йому для утримання корову і він спільно з дружиною та її батьками утримували її.

08 грудня 2009 року близько 13-14 години він йшов по центральній автодорозі с. Якубів Долинського району і до нього підїхав автомобіль марки «ВАЗ-2101» зеленого кольору з причепом, реєстраційних номерів автомобіля він не пригадує. В салоні автомобіля було двоє невідомих йому чоловіків віком приблизно від 30 до 40 років, які запитались у нього, чи не знає він, де можна купити теля чи бичка. Вислухавши їхнє запитання, він відповів, що може продати теля і присівши у салон їхнього автомобіля, вони підїхали до домогосподарства батьків його колишньої дружини. Підійшовши до приміщення стайні, він відімкнув металевий заслон і зайшовши в стайню, показав скупщинам худоби теличку. В той час його колишньої дружини та її батьків не було в будинку і він повідомив мужчинам, що тварина належить йому.

Після огляду телички, незнайомі йому громадяни повідомили, що вони можуть купити теля за 900 гривень. Погодившись на їхню пропозицію, він вивів із стайні теля і скупщики худоби в його присутності зарізали дану тварину і помістили тушу в кузов причепа. В цей момент на подвіря зайшов його колишній тесть ОСОБА_4, який побачив їх і спитав його, що він робить. Він відповів, що продав теличку, тесть з ним не сперечався і пішов займатися своїми справами, а вони також виїхали з подвіря.

Гроші, отримані за продаж телички, він потратив на власні потреби, купуючи для себе та свого батька різні продукти харчування. Вважає, що йому належить продана ним теличка, оскільки вона від корови, яку йому подарувала його покійна мама.

Відшкодував потерпілій завдані злочином збитки, кається у вчиненому, просить суворо не карати його.

Кається у вчиненому, просить суворо не карати його.

За клопотанням підсудного суд визнає недоцільним проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду проти цього не заперечують, підсудний визнав свою вину, відшкодував потерпілій завдані злочином збитки, його показання відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, просить суд не допитувати потерпілу та свідків по даній справі і не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудного у вчиненні злочину, правильною кваліфікацію його дій за ст. 186 ч.3 Кримінального кодексу України, оскільки він відкрито викрав чуже майно, тобто вчинив грабіж, поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та його особу: те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиросердечно розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні одну неповнолітню дитину, добровільно відшкодував потерпілій завдані злочином збитки, остання просить суворо не карати підсудного.

Щире каяття підсудного, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих злочином збитків суд визнає за обставини, які помякшують покарання підсудного; обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, обставин, які помякшують покарання підсудного та його особи: він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну неповнолітню дитину, потерпіла просить суворо не карати підсудного, суд вважає за необхідним призначити підсудному покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах, установлених у санкції ч. 3 ст. 186 КК України та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов»язки, передбачені ст.76 КК України.

Потерпілою по справі в ході попереднього слідства заявлено цивільний позов про стягнення з підсудного 2000 гривень матеріальних збитків; в ході судового розгляду справи підсудний добровільно відшкодував потерпілій завдані злочином збитки, в зв»язку з чим остання просила залишити її позовні вимоги без розгляду, тому суд вважає за необхідним позовні вимоги потерпілої залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Застосувати ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст.76 Кримінального кодексу України, покласти на засудженого ОСОБА_2 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи .

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_2 підписку про невиїзд - залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом пятнадцяти діб з часу його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: