Справа № 1-257/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2011 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: Бутельської Г.В.

при секретарі: Нетесі С.М.

за участю прокурора: Олійник Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого неповнолітню дитину, раніше судимого, 21.03.2005 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 ч.3 ст.15, ч.5 ст.185, ч.2 ст.289 ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 ст.69, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі. Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.10.2009 року ОСОБА_1 замінено не відбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців 12 днів на виправні роботи строком на 2 роки з відрахуванням із заробітної плати на користь держави 20 %, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та області,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 вчинив незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Крім цього, ОСОБА_1 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Злочини вчинено за наступних обставин.

06 лютого 2011 року близько 21.00 год. ОСОБА_1, знаходився у дворі домоволодіння №128 по вул. Леніна в м. Кіровограді, попросив у потерпілої ОСОБА_2 мобільний телефон для того щоб подзвонити знайомому. Отримавши телефон, скориставшись тим, що потерпіла його знала, йому довіряла, і зайшла у флігель, у нього виник намір на заволодіння чужим майном шляхом обману. Діючи умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи ОСОБА_1 заволодів шахрайським шляхом повторно мобільним телефоном «Нокія 1100», вартістю 150 грн., в якому була сім-карта мобільного оператора звязку «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 20 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_2В матеріальну шкоду на загальну суму 180 грн.

З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 17 лютого 2011 року близько 17.20 год. ОСОБА_1, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, проходив по пров. Червоному в м. Кіровограді, на перехресті з провулком Катранівським, біля будинку №40/15, побачив автомобіль НОМЕР_1. Діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою наживи, ОСОБА_1, за допомогою відкрутки, яка була у нього, відкрив водійські двері вказаного автомобіля та проник в салон, звідки таємно, повторно намагався викрасти майно належне потерпілому ОСОБА_3, а саме магнітолу «Проложі СМД-150», вартістю 380,80 грн. Але довести злочин до кінця не зміг, з причин, що не залежали від волі підсудного, оскільки в той час коли намагався відєднати та зняти магнітолу був затриманий власником автомобіля на місці вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, підтвердив покази дані на досудовому слідстві, не заперечив проти фактичних обставин справи і показав що дійсно 06.02.2011 року близько 21.00 год., він прийшов до знайомого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_5. Вказав, що знайомого дома не було, йому було відомо, що знайомий здавав флігель квартирантам. Коли він постукав у двері щоб запитати де господар будинку, з флігеля вийшла потерпіла, яка сказала, що не знає де господар. Після чого, він попросив у неї телефон щоб подзвонити, потерпіла його дала. Зазначив, що коли потерпіла передала йому мобільний телефон і зайшла у флігель, у нього виник намір на заволодіння телефоном. Також вказав, що в цей же день телефон продав, гроші потратив на власні потреби. Крім цього, 17.02.2011 року біля 17.00 год., він проходив по пров. Червоному з метою крадіжки. Біля одного з дворів побачив автомобіль ВАЗ-2105, білого кольору. Після чого, за допомогою викрутки, яка була у нього, відкрив водійські дверцята та проник до салону, де став витягувати з панелі магнітолу. В цей час прийшов власник автомобіля, він вибіг через інші двері і став тікати, але був затриманий. Зазначив, що на вчинення злочину штовхнуло те, що у нього не було роботи і грошей. У вичиненому розкаявся.

Вина підсудного ОСОБА_1 підтверджується доказами, дослідженими в порядку ч.3 ст.299 КПК України, оскільки покази підсудного відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Суд кваліфікує діяння підсудного ОСОБА_1 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Підсудний вчинив злочини середньої тяжкості, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, має неповнолітню дитину, раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, вчинив злочин у період відбування покарання.

Обставинами, помякшуючими покарання підсудного, суд визнає щире каяття, явка з повиною.

Обставин, обтяжуючих покарання підсудного, судом не визнано.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає що виправлення підсудного ОСОБА_1 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.

Приймаючи до уваги той факт, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.03.2005 року ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.185 ч.3 ст.15, ч.5 ст.185, ч.2 ст.289 ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 ст.69, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі, і за постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.10.2009 року останньому змінено невідбуту частину покарання на виправні роботи строком на 2 роки з відрахуванням 20 % із зарплати на користь держави, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання за сукупністю вироків і до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, за правилами ст.72 КК України, де одному дню позбавлення волі відповідають три дні виправних робіт.

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.03.2005 року за правилами ст.72 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з 18 лютого 2011 року.

Міру запобіжного заходу на апеляційний період залишити тримання під вартою.

Речові докази по справі, які повернуто під зберігальну розписку потерпілим, залишити ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як їм належні.

Судові витрати за проведення експертиз у сумі 675,36 грн. віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб, через даний суд, з моменту його проголошення, а засудженим у той же самий строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Г. В. Бутельська