Справа № 362/1328/15-к
Провадження № 1-кп/362/126/15
ВИРОК
Іменем України
28.05.2015 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 389 КК України, ч. 1 ст. 164 КК України, тобто в ухиленні від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю (керувати транспортними засобами) особою, засудженою до цього виду покарання та в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), -
В С Т А Н О В И В :
Згідно вироку Таращанського районного суду Київської області 31 січня 2011 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
16.10.2012 року вказаний вирок надійшов до Васильківського районного підрозділу Фастівського МРВ КВІ управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області для виконання в частині позбавлення ОСОБА_6 права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
05.12.2012 року ОСОБА_6 взято на облік вказаним підрозділом КВІ і йому, у відповідності зі ст.ст. 34, 37 КВК України, роз`яснено, що він зобов`язаний додержуватись встановленого порядку та умов відбування покарання, не керувати транспортними засобами строком 3 роки, з`являтись за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
30.01.2014 року Фастівським МРВ КВІ управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області отримано відповідь ДАІ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області про те, що на ОСОБА_6 07.12.2013 року складено 2 адміністративні протоколи, а саме: протокол серії АГ2 №148645 за ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, та протокол серії АА2 №674071 за ч. 3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
13.12.2013 року постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів терміном на 1 рік. Окрім цього, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, 14.12.2013 року на ОСОБА_6 рішенням начальника Васильківського ВДАІ накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Окрім цього, 05.12.2012 року ОСОБА_6 попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю особою (керувати транспортними засобами), засудженою до цього виду покарання.
Крім того, 14.02.2014 року та 25.02.2014 року ОСОБА_7 не з`явився на виклик до кримінально-виконавчої інспекції, чим порушив вимоги ст. 34 ч. 1 КВК України.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України.
Рішенням Дарницького районного суду м Києва від 01.09.2011 року ОСОБА_6 зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно на утримання дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 18.03.2011 року.
27.03.2013 року відділом Державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з ОСОБА_6 аліментів відповідно до вищезазначеного рішення суду.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України визнав повністю, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав частково та показав, що 31.01.2011 року він був засуджений Таращанським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі, з позбавленням прав керування транспортними засобами на строк 3 роки. Після відбуття покарання він став на облік у Васильківському ВКВІ, де йому було роз`яснено не керувати транспортними засобами, не відбувши цей строк, але він вжив спиртні напої та керував транспортним засобом 07.12.2013 року, за що працівниками ДАІ було складено два протоколи за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і керування ним без посвідчення водія. Відповідно до вищезазначених протоколів на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, але він його не сплатив, до суду його не викликали, але через деякий час прийшли документи від суду, що його позбавили прав керування транспортними засобами на один рік. Під час проживання у незареєстрованому шлюбі з потерпілою ОСОБА_5 у 2008 року у них народився син і всі разом вони проживали до 2009 року, бо в ОСОБА_9 він попав в ДТП і його засудили на 2 роки обмеження волі. Коли він відбував покарання, то ОСОБА_5 йому телефонувала в місця обмеження волі, щоб він відмовився від сина, але він на це згоди не надав. Восени 2012 року він звільнився з місць відбування покарання достроково, а у 2013 році він приїздив до ОСОБА_5 і вона йому розповіла, що вона подала на нього в суд про стягнення аліментів та пропонувала повернутися в сім`ю, але він їй відмовив. З 2013 року після звільнення він ніде офіційно не працював, а тільки неофіційно. Коштів на утримання сина він ОСОБА_5 не надавав, бо у нього в самого їх не вистачало, зарплата була невеликою. Ще під час відбування покарання ОСОБА_5 йому повідомила, що на нього подано на стягнення аліментів, але офіційно йому ніхто про це не повідомив, з цього приводу його не викликали в спецчастину і не надавали ніяких документів. Виконавча служба його жодного разу не викликала і йому не повідомляли, що треба приносити туди квитанції про сплату аліментів. Йому приходив лист у 2013 році з виконавчої служби, що йому призначено до сплати аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно, цей лист приходив за місцем його реєстрації в с. Путрівка, Васильківського району, Київської області і його йому надала його тітка ОСОБА_10 , яка проживає за вказаною адресою і з цього часу він знав, що йому треба платити аліменти, але на той час він не мав коштів, а пізніше у нього виявили хворобу туберкульоз і він пів року лікувався. На даний час він потерпілій ОСОБА_5 з аліментів нічого не заплатив і він зможе сплачувати їй аліменти тільки по 1000 гривень щомісяця і то починаючи з 10.04.2014 року і погасить цю заборгованість.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що в 2011 році в березні місця ця вона подала позовну заяву про стягнення аліментів. На той час ОСОБА_6 не був засуджений, цей позов вона подала до Дарницького районного суду м. Києва. Дарницький районний суд м. Києва повідомляв відповідача ОСОБА_6 за його адресою в с. Путрівка, Васильківського району, Київської області, але він не з`явився, в зв`язку з чим було відкладено розгляд даної цивільної справи і його повторно знову викликали, але він знову не прибув і було постановлено судове рішення про стягнення з нього аліментів. В серпні 2012 року ОСОБА_6 їй зателефонував і сказав, що відбуває покарання і в процесі розмови з ним вона йому повідомила, що подала на нього на стягнення аліментів. Під час розмови ОСОБА_6 повідомив їй, що оскільки у них є спільна дитина то його можуть амністувати, а для цього йому потрібно передати копію свідоцтва про народження дитини. Восени 2012 року після звільнення ОСОБА_6 приїхав до неї, взяв сина в кінотеатр і сказав, що на День його народження купить велосипеда, а після цього зник. Тоді вона йому теж говорила, чому він не платить аліменти, на що він їй відповів, що ніяких грошей не буде їй платити. Через деякий період часу вона йому зателефонувала і сказала, щоб він більше не приїздив до неї і не тероризував дитину. Вона йому сказала, якщо так, то нехай він відмовиться від дитини і ніхто не буде нікому тріпати нерви, ця розмова була після його звільнення з місць позбавлення волі. У 2013 році в березні місяці вона звернулася до виконавчої служби про те, що ОСОБА_6 не платить їй аліменти, оскільки він взагалі їй нічого не сплатив.
Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, а саме:
· копія вироку Таращанського районного суду Київської області від 31.01.2011 року, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
· копія паспорта на ім`я ОСОБА_6 ;
· підписка ОСОБА_6 про те, що він ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання та попереджений за ухилення відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 389 КК України від 05.12.2012 року;
· протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 від 07.12.2013 року за ст. 126 КУпАП;
· постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2013 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП про накладення на нього стягнення у вигляді позбавлення керування транспортними засобами терміном на 1 рік;
· копія виконавчого провадження №619/4 року номер перереєстрації 182/14 на ОСОБА_6 від 27.03.2013 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 18.03.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.
· Постанова про відкриття виконавчого провадження Васильківського ДВС від 27.03.2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 ;
· довідка-розрахунок Васильківського ВДВС №182/4 від 02.06.2014 року;
· пропозиція-попередження Васильківського ВДВС ОСОБА_6 від 14.04.2014 року №182/4;
· довідка про розмір аліментів сплачених в твердів грошовій сумі від 06.05.2014 року № 182/4;
· заява потерпілої ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності від 24.04.2014 року;
· протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 від 19.05.2014 року № 775/4346;
· подання ВКВІ до Васильківського МВС від 05.05.2014 року стосовно ОСОБА_6 ;
· заява про залучення ОСОБА_5 , як потерпілої від 12.06.2014 року;
· свідоцтво про народження ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в графі батько зазначений ОСОБА_6 ;
· вимога про судимість ОСОБА_6 ;
· характеристика за місцем проживання ОСОБА_6 з Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області - посередня;
· характеристика за місцем проживання ОСОБА_6 з Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області негативна;
· довідка лікарів психіатра та нарколога, відповідно до яких ОСОБА_6 на обліку психіатра та нарколога не перебуває;
· постанова Ірпінського міського суду Київської області від 19.09.2012 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, невідбутий строк 10 місяців 10 днів.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 в ухиленні від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю (керувати транспортними засобами) особою, засудженою до цього виду покарання та в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 389, ч. 1 ст. 164 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_6 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України, ОСОБА_6 , раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем реєстрації характеризується посередньо.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 389, ч. 1 ст. 164 КК України: щире каяття.
Обставини, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Вироком Таращанського районного суду Київської області від 31.01.2011 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, до повного відбуття покарання, призначеного йому вироком Таращанського районного суду Київської області від 31.01.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворого, або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд враховує характеристики на ОСОБА_6 за місцем його проживання та реєстрації, його щире каяття, те, що він раніше судимий, думку потерпвлої, яка просила його суворо не карати, але заставити його в подальшому сплачувати аліменті і вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 389, ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі на певний строк.

Суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого виду покарання у виді штрафу, оскільки останній не працює і при його призначенні можуть виникнути труднощі в процесі виконання даного вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_6 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Разом з тим, враховуючи те, що вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальні правопорушення є злочинами невеликої тяжкості, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 , думку потерпілої з приводу призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд вважає за можливе застосувати до призначеного йому основного покарання ст. ст. 75.76 КК України.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався та в судовому засіданні прокурором не було заявлено такого клопотання, а тому суд при постановленні вироку не застосовує до ОСОБА_6 запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 389, ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання:

· за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

· за ч. 1 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 призначити за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутої частини додаткового покарання, призначеного вироком Таращанського районного суду Київської області від 31.01.2011 року у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки 9 (дев`ять) місяців 12 (дванадцять) днів.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Строк відбування основного покарання відраховувати з дня постановлення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1