Справа № 11-447 Головуючий у І інстанції Мезін
Категорія 42 Доповідач у 2 інстанції Колокольникова
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - Миколюка О.В.

суддів - Колокольнікової Н.М., Говорухи В.І.

за участю прокурора - Стаховської Н.О.

захисника - ОСОБА_1

засудженого - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2011 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, приватного підприємця, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

-засудженого за ст. 286 ч.3 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком - 2 роки, а також покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 судові витрати на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області - 1313,76 грн.

Згідно вироку, 13.09.2009 року близько 19 год. 55 хв. ОСОБА_2 керував власним, технічно справним, не завантаженим автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом «МАЗ - 9397»державний номерний знак НОМЕР_2 та, рухаючись зі швидкістю 60 км/год. по лівій, відносно напрямку руху автомобіля, смузі руху проїзної частини автодороги Київ - Одеса, що має дві смуги для руху транспортних засобів в протилежних напрямках загальною шириною 15м, розділених між собою ґрунтовою розділювальною смугою шириною - 6 м, у напрямку м. Одеса, на 111 км + 200 м, з метою здійснення маневру розвороту у визначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою місці для розвороту транспортних засобів, зїхав на смугу гальмування, де зупинив керований автомобіль.

В порушення вимог п.п.1.2, 1.3, 1.5, 2.3 /б/, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 допустив неуважність, не урахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи розворот, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу - «Шевроле -Авео»державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди водій ОСОБА_3 та пасажир автомобіля НОМЕР_4 - ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.

Смерть ОСОБА_4, настала від численних пошкоджень внутрішніх органів та кісток скелета з крововтратою.

Смерть ОСОБА_3 настала від закритої травми тулубу з пошкодженням внутрішніх органів і кісток скелета з крововтратою.

Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п.1.2, 1.3, 1.5, 2.3 /б/, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному звязку з настанням наслідків.

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким засудити ОСОБА_2 за ч.3 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки, у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості, неправильним застосуванням кримінального закону, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 75 КК України, оскільки судом не враховано, що засуджений вчинив тяжкий злочин, внаслідок чого загинули дві особи, що є тяжкими наслідками.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію, засудженого ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає із наступних підстав.

В судовому засіданні засуджений повністю визнав свою вину у скоєному, у зв»язку з чим, за згодою учасників процесу, судове слідство було проведено відповідно до вимог ст. 299 КК України.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого злочину доведена сукупністю наведених у вироку та перевірених у судовому засіданні доказів, яким судом дана належна оцінка та вірно кваліфіковані дії засудженого за ст. 286 ч.3 КК України, а саме : порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель кількох двох осіб.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи покарання ОСОБА_2 суд першої інстанції в достатній мірі врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпечність скоєного, особу засудженого, який позитивно характеризується, його сімейні обставини : мати є інвалідом 2 групи, думку потерпілих, які просили не позбавляти волі засудженого.

До обставин, що помякшують покарання суд вірно відніс щире каяття засудженого, а також і те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у скоєному визнав повністю, на утриманні має неповнолітню дитину, повністю відшкодував шкоду потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, судом враховано, що засуджений вчинив тяжкий злочин, внаслідок чого загинули дві особи, що є тяжкими наслідками, у зв»зку з чим суд застосував до нього додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, встановивши максимальний строк. А тому, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

З врахуванням сукупності вищенаведених обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, застосувавши ст. 75 КК України, оскільки таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50,65 КК України та є необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також, слід мати на увазі, що ухвалою апеляційного суду Київської області вирок суду першої інстанції від 01 грудня 2010р. щодо ОСОБА_2, яким він був засуджений до покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, був скасований не за м»якістю призначеного покарання, а з інших підстав.

При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта щодо мякості призначеного засудженому покарання є необґрунтованими, визначена судом міра покарання ОСОБА_2, зокрема, із застосуванням ст. 75 КК України, є домірною скоєному, а тому апеляцію прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області, -

У х в а л и в :

Апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок - залишити без задоволення, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2011 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Головуючий

Судді