Справа № 1007/9650/2012
Провадження № 1/1007/491/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

========================================================================

11 вересня 2012 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді Рабець М.Д.

при секретарях Леоненко О.В., Щипакіній К.В.

з участю прокурорів Мельниченко О.Ю., Неділько С.А.

представника потерпілої ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонера, одруженого, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, інвалідності, нагород не маючого, раніше не судимого,-

у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судом визнано доведеним, що підсудний ОСОБА_2 04 травня 2011 року, близько 12 години, у світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по проїжджій частині вул..Короленко в напрямку вул.Київська в м.Бровари Київської області, здійснив зупинку в районі розташування будинку №64-а, після чого, проявивши злочинну самовпевненість, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п. 2.3б Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, перед початком руху не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкод або не безпеки іншим учасникам руху, порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та при виявленні небезпеки для руху або перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим порушив п.12.3 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_3, яка переходила проїзну частину по вул..Короленко в м.Бровари Київської області зліва на право відносно руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід потерпіла ОСОБА_3 згідно висновок експерта № 97 від 26.07.2012 року отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому шийки правої бедренної кісточки із зміщенням уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоровя на строк більше 21 дня.

Порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 2.3б, 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв'язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_3

Таким чином, підсудний ОСОБА_2 своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом завдав потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 предявлено обвинувачення за ст.286 ч.1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину в предявленому обвинуваченні за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся, пояснив, що він дійсно керуючи автомобілем вчинив наїзд на потерпілу ОСОБА_3 яка переходила дорогу. Він спочатку зупинився, а потім почав рухатись і потерпіла почала переходити дорогу і тому сталось зіткнення передньою частиною автомобіля з потерпілою, яка впала на проїжджу частину дороги та отримала тілесні ушкодження. Він надав їй допомогу, завіз на приймальне відділення лікарні, викликав працівників міліції. В послідуючому надавав матеріальну допомогу на лікування потерпілої в умовах стаціонару. За себе повідомив, що є пенсіонером, має неповнолітню дитину.

Покази підсудного ОСОБА_2 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ст. 299 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом підсудного та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують його особу.

Винність ОСОБА_2, крім його визнавальних показань, підтверджується також сукупністю зібраних по справі досудовим слідством доказами, на досліджені яких підсудний не наполягав, оскільки не оспорював фактичні обставини справи.

Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність винності ОСОБА_2 в предявленому йому обвинуваченні.

Цивільний позов по кримінальній справі в процесі досудового слідства та в судовому засіданні не заявлявся.

Аналізуючи зібрані матеріали, суд встановив, що в судовому засіданні повністю доведена винність підсудного ОСОБА_2 в тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив. п.п. 2.3б, 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення аварійної дорожньо-транспортної ситуації, та явилось причиною вчинення дорожньо-транспортної пригоди наїзду на пішохода потерпілу ОСОБА_3 і такі його дії знаходяться в прямому причинному зв'язку із наступившими наслідками, спричиненням потерпілій середнього ступеня тілесні ушкодження, тобто у вчинені злочину, передбаченого ст.286ч.1 КК України.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2 за ст.286 ч.1 КК України і він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Підсудний ОСОБА_2 в процесі судового розгляду справи, в стадії доповнень судового слідства визнавши себе винним, звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст.286ч.1 КК України на підставі ст.46 КК України, та закриття провадження в справі в зв'язку з примиренням з потерпілою. Вказав, що вину визнає повністю, щиро розкаюється, злочин вчинив вперше, примирився з потерпілою та відшкодував завдані збитки, усунув заподіяну шкоду.

Представник потерпілої ОСОБА_1 підтримала заявлене клопотання. Просить кримінальну справу відносно ОСОБА_2 закрити, оскільки її мама - потерпіла ОСОБА_3 з ним примирилася, так як він повністю відшкодував завдані збитки.

Прокурор вважає, що є законні підстави для закриття справи на підставі статті 46 КК України.

Так, згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як встановлено, ОСОБА_2 вперше обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, примирився з потерпілою та повністю відшкодував завдані збитки.

Заслухавши підсудного, представника потерпілої, думку прокурора, які не заперечували проти закриття кримінальної справи і вказали, що наслідки такого закриття їм розяснені і зрозумілі, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст.286ч.1 КК України, оскільки він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою, відшкодував завдані збитки, усунув заподіяну шкоду.

Долю речових доказів, необхідно вирішити відповідно до статті 81 КПК України.

За таких обставин, відповідно до ст..46 КК України та керуючись ст.ст.7-1; 8, 282 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.286ч.1 КК України у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою ОСОБА_3, провадження по кримінальній справі закрити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 підписку про невиїзд з постійного місця проживання скасувати з часу набрання постановою законної сили.

Речові докази по справі автомобіль НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 та переданий органом досудового слідства йому під зберігальну розписку слід залишити в його розпорядженні, дозволити ним користуватись після набранням постановою законної сили.

Копію постанови направити в органи ДАІ за місцем проживання та реєстрації транспортного засобу підсудного ОСОБА_2 для прийняття рішення по факту порушення ним п.п. 2.3б, 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд на протязі 7 діб з дня прийняття рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4