Справа № 750/8038/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/43/2015
Категорія - ч.1 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 листопада 2014 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, студента Чернігівського державного технологічного університету, не одруженого, працюючого продавцем супермаркету «Вена», не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначено покарання у вигляді чотирьох місяців арешту.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 7 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.11.2013 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на дорожньому переході в парку, що розташований поблизу торгівельного центру «Мегацентр» по проспекту Миру в м. Чернігові, безпричинно, з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, ігноруючи елементарними правилами поведінки та моралі, виражаючи явну неповагу до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком руки в область верхньої частини губи з правого боку, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забитої - рваної рани верхньої губи справа, гематоми нижньої губи, що відповідно до висновку експерта № 1315 від 13.12.2013 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду потерпілий ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, просить змінити вирок місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_8 на корись потерпілого 7000 гривень на відшкодування моральної шкоди та стягнути з нього 10 000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не була дана об`єктивна оцінка з`ясованим обставинам та наданим потерпілим доказам, вважає, що саме це було підставою задоволення його позову частково.

Також, на вказаний вирок надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , в якій він ставить питання про скасування вироку Деснянського районного суду м.Чернігова та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що підставами для скасування даного вироку є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповнота судового розгляду, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що показання потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не можливо приймати до уваги, оскільки вони всі є друзями і під час даних подій втрьох завдавали тілесні ушкодження обвинуваченому, також останні розуміють, що відносно побиття обвинуваченого теж відкрите кримінальне провадження, що може призвести до притягнення останніх до кримінальної відповідальності. Наголошує, що судове слідство було не повним, що призвело до неправильних та не об`єктивних висновків. Оцінюючи показання свідків, потерпілого та обвинуваченого суд не вмотивував та не обґрунтував у вироку, чому він прийняв до уваги одні докази та не прийняв інші. Рішення в цій частині не відповідає вимогам ст.370 КПК України. Зазначає, що судом при винесенні рішення не враховано наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень та наявність відкритого кримінального провадження за фактом побиття останнього в цей же день. Також, не погоджується із правовою кваліфікацією даного кримінального правопорушення за ст.296 КК України. Разом з тим, не зважаючи на доведеність винуватості обвинуваченого, вважає що строк призначеного покарання є занадто великим і призведе до втрати роботи ОСОБА_8 . Вказує, що сума задоволеного цивільного позову у розмірі 7000 гривень є значною, оскільки потерпілий ніяким чином не обґрунтував наявність завданої йому шкоди на таку велику суму.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу з вказаних у ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які просили апеляційну скаргу захисника задовольнити, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 01.11.2013 року, у вечірній час, він повертався додому з дня народження своєї подруги, де вживав алкогольні напої. Коли поблизу торгівельного центру «Мегацентр» по проспекту Миру він переходив дорогу до парку, то побачив потерпілого, який йшов з двома хлопцями йому назустріч, і попросив у них закурити. На це, потерпілий в грубій формі нецензурно йому відмовив. Після того, як він сказав, чому той так з ним спілкується, потерпілий підійшов до нього та штовхнув його рукою у грудну клітину. Відчувши загрозу своєму здоров`ю, оскільки з потерпілим було ще два хлопця, він наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_6 . Потім, до нього підбігли друзі потерпілого, які збили його з ніг та стали бити ногами. Через деякий час хлопці пішли, а він оговтавшись пішов до магазину, де знаходився його друг.

Аналогічні пояснення були надані обвинуваченим і в суді апеляційної інстанції.

Проте, покази обвинуваченого та доводи апеляційної скарги захисника в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Зокрема, із пояснень потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що 01.11.2013 він разом із товаришами гуляв по місту і коли вони йшли парком, він, несподівано для себе відчув сильний удар в обличчя. Отямившись він побачив перед собою обвинуваченого в положенні готовому до бійки. На запитання потерпілого хто він такий, обвинувачений нічого не відповів і пішов в сторону торгівельного центру «Мегацентр».

Такі пояснення потерпілого ОСОБА_6 підтверджуються і показами свідка ОСОБА_10 , який безпосередньо був очевидцем даних подій і показав, що 01.11.2013 він проходив через парк разом з друзями і в цей час їм на зустріч йшов обвинувачений, який нічого не кажучи, безпричинно наніс ОСОБА_6 удар правою рукою в обличчя. Потім вони відтягли обвинуваченого від ОСОБА_6 і підняли останнього. На запитання навіщо він так вчинив, обвинувачений не відповів та пішов в напрямку торгівельного центру «Мегацентр».

Свідок ОСОБА_11 надав аналогічні покази та підтвердив, що саме обвинувачений наніс удар потерпілому.

Згідно висновку експерта №1315 від 13.12.2013 року, згідно якого у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді: забито-рваної рани верхньої губи справа, гематоми нижньої губи, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів, могли утворитися 01.11.2013 року і в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключена можливість, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 могли утворитися за обставин, на які він вказує. (а.п. 50-52).

Таким чином, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показанням потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в повній мірі узгоджуються між собою та з висновками судово-медичної експертизи, а тому обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_8 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у нанесенні потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень..

Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 щодо відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення є необґрунтованими.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи захисника щодо суворості призначеного покарання та суми моральної шкоди.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, але не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має постійне місце роботи та навчання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

На думку колегії суддів, ізоляція від суспільства обвинуваченого ОСОБА_8 в даному випадку може негативно вплинути на майбутню його соціальну реабілітацію та адаптацію.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому призначене покарання, у зв`язку з чим вирок в цій частині підлягає зміні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, колегія суддів вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу в сумі 8500 гривень, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, враховуючи характер та обсяг страждань потерпілого, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також реальні можливості відшкодування завданої шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди до 4000 гривень, залишивши без задоволення апеляційну скаргу потерпілого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 змінити.

ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України призначити покарання у виді штрафу розміром п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Цей же вирок змінити в частині цивільного позову, зменшити суму моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 4000 (чотири тисячі) гривень.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4