У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі

головуючого

Верещак В.М.

суддів

Гошовської Т.В., Пошви Б.М.

розглянула
в судовому засіданні 1 березня 2007 року в м. Києві кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Полтавського районного суду
від 21 червня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25
листопада 2005 року.

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця м. Полтави,

громадянина України,

раніше двічі судимого:

27.10.1999 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 140 та ст.
42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

14.05.2004 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2
ст. 190, ч. 1 ст. 263, ст. 395, ст. 70, ст. 75 та ст. 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з
випробуванням та іспитовим строком терміном на 3 роки;

14.02.2005 року постановою Ленінського районного суду м. Полтави скасовано
звільнення від покарання з випробуванням, а засудженого направлено в місця
позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 187 КК
України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією ½
частини його майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів засудженому
ОСОБА_1 призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією ½ частини його майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків засудженому
ОСОБА_1 остаточно призначено 8 років позбавлення волі з конфіскацією ½ частини його майна.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілої
ОСОБА_2805 грн. матеріальної шкоди та солідарно із засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_3
на користь потерпілого ОСОБА_4 500 грн. матеріальної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 листопада 2005 року
зазначений вирок залишений без зміни.

По цій справі засуджений також ОСОБА_3, судові рішення щодо якого в
касаційному порядку не оскаржені й касаційне подання не внесено.

ОСОБА_1 засуджений за те, що він, 25 жовтня 2003 року в АДРЕСА_1, шляхом
проникнення у домоволодіння на АДРЕСА_2, вчинив крадіжку майна потерпілої
ОСОБА_5 на загальну суму 279 грн..

Крім того, у період з 14 листопада 2003 року по 28 березня 2004 року в
АДРЕСА_3ОСОБА_1, повторно, шляхом проникнення у дачний будинок потерпілої
ОСОБА_2., вчинив крадіжку її майна на загальну суму 805 грн..

23 грудня 2003 року в АДРЕСА_4ОСОБА_1, повторно, шляхом проникнення у сарай
домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 на АДРЕСА_5, вчинив крадіжку її майна на загальну
суму 385 грн..

Продовжуючи свої дії, направленні на заволодіння чужим майном, ОСОБА_1, 26
березня 2004 року, за попередньою змовою з засудженим ОСОБА_3 та особою,
матеріали щодо якого виділені в окреме провадження у зв'язку з розшуком,
розподіливши ролі, проникли у АДРЕСА_6, де, погрожуючи застосуванням ножа,
вчинили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_4 та заволоділи його майном на
загальну суму 900 грн..

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
посилаючись на те, що досудове та судове слідство проведені односторонньо,
неповно, з істотними порушеннями кримінально - процесуального закону ставить
питання про скасування постановлених щодо нього судових рішень з направленням
справи на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та, обговоривши доводи
касатора, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Твердження засудженого у касаційній скарзі про те, що суд необґрунтовано
засудив його за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, є безпідставними.

Як убачається зі справи, такі ж, як і у касаційній скарзі твердження,
засуджений висловлював у суді апеляційної інстанції, який визнав їх
безпідставними. Свої висновки, із якими погоджується колегія суддів, із цих
питань апеляційний суд належним чином умотивував у постановленому ним судовому
рішенні. Вони підтверджені доказами, які суди ретельно перевірили й належним
чином оцінили. У касаційній скарзі засудженого не наведено інші, не досліджені
судами докази, якими б спростовувались висновки судів.

Отже, оцінивши в сукупності докази по справі, суди першої й апеляційної
інстанцій постановили законні та обґрунтовані рішення щодо ОСОБА_1 та правильно
кваліфікували його дії за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, а тому підстав
для їх скасування й направлення справи на нове розслідування немає.

Доводи скарги засудженого ОСОБА_1 про те, що на
досудовому слідстві він обмовив себе внаслідок застосування щодо нього
незаконних методів слідства, а протокол відтворення обстановки та обставин події
сфальшовано, є безпідставними та
спростовуються даними, які містяться у постановах про відмову в
порушенні кримінальних справ від 29.11.2004 року та від 1.07.2005 року за вказаними фактами.

Призначене засудженому покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його
виправлення й попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, що
тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1 - відмовити.

Судді:

Верещак В.М Гошовська Т.В. Пошва Б.М.