Провадження № 1-кп/742/74/15
Єдиний унікальний № 742/836/15-к
ВИРОК
Іменем України
18 березня 2015 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000231 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бондарі Чорнухинського району Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, на утриманні має малолітню дитину 2014 р.н., не працюючий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень за ст.ст. 185ч.1, 129ч.1, 121 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
13 грудня 2014 року, близько 17:00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_2 , де знаходився з метою позичити грошей у власниці будинку особи похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю останньої та інших осіб, діючи з корисливим мотивом, спрямованим на викрадення майна ОСОБА_7 , таємно викрав належний їй мобільний телефон "Нокіа-1280", вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 126,18 грн., у який була вставлена сім-картка мобільного оператора "МТС", вартістю 10,00 грн., на якій перебували грошові кошти в сумі 20,00 грн., після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, всього викравши майна ОСОБА_7 загальною вартістю - 156,18 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

Крім цього, 15 грудня 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_3 , під час побутової сварки зі своєю дружиною - ОСОБА_8 , вимахував перед її обличчям ножем господарсько-побутового призначення, що не є холодною зброєю, при чому висловлював їй словесні погрози вбивством, які вона сприйняла як реальні.

Своїми умисними діями, які виразились у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 129 КК України.

Крім цього, 23 грудня 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у будинку АДРЕСА_4 , де проживав його батько - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході розпиття спиртних напоїв між ними виникла побутова сварка, під час якої ОСОБА_6 наніс не менше 5 ударів кулаком по голові та тулубу ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, синців на верхніх та нижніх повіках лівого ока з садном нижньої повіки, синця верхньої губи, садна в ділянці лівого лобного бугра, крововиливів в лобній ділянці зліва та в потиличній ділянці справа на м`яких покривах голови з внутрішньої поверхні, субдуральної гематоми по випуклій поверхні правої півкулі головного мозку, субарахноїдальних крововиливів по випуклій поверхні потиличної долі справа, по медіальній поверхні тім`яної долі справа, заднього краю правої долі мозочка, вторинних внутрішньостовбурових крововиливів, які згідно висновку судово-медичної експертизи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; та тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної клітки, переломів 3-7 ребер справа по середньо-ключичних та біля грудинних лініях, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу терміном більше 21 дня, після чого пішов з даного господарства, а ОСОБА_9 залишився всередині будинку. Спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та субдурального крововиливу призвели до дислокації стовбуру головного мозку, від чого ОСОБА_9 увечері ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в будинку за вказаною адресою.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто - умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ст.ст. 185ч.1, 129ч.1, 121 ч.2 КК України визнавав повністю і пояснив про фактичні обставини скоєння ним кожного із вищеназваних злочинів.

Так, він детально розповів про крадіжку 13.12.2014 року, коли він мав намір позичити грошей у престарілої жительки АДРЕСА_2 - ОСОБА_7 , та скориставшись її відсутністю та інших осіб в цьому будинку, таємно викрав мобільний телефон "Нокіа-1280" із сім-карткою, після чого непомітно залишив цей будинок. Пізніше він пошкодив цей телефон під час сварки з дружиною, але полагодив його і повернув у власність потерпілій.

Крім цього ОСОБА_6 пояснив, що 15.12.2014 року він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_3 , під час побутової сварки зі своєю дружиною ОСОБА_8 , вимахував перед її обличчям кухонним ножем та висловлював словесні погрози вбивством, які вона сприйняла як реальні.

Крім цього ОСОБА_6 пояснив, що 23.12.2014 року він у стані алкогольного сп`яніння, разом з батьком ОСОБА_9 перебували в будинку АДРЕСА_4 , де проживав останній. В ході розпиття спиртних напоїв між ними виникла побутова сварка в кімнаті будинку, де батько погрожував йому ножем, а тому він захищаючись, вдарив декілька раз батька кулаком в лице, відібрав у нього ніж та викинув його під тумбочку. Таким чином, конфлікт було вичерпано і вони продовжили розпиття спиртного. Через деякий час батько знову став словесно погрожувати йому, а тому він вирішив залишити будинок і вони перемістились в коридор, де він ( ОСОБА_6 ) декілька разів ударив кулаком в область голови батька, від чого той упав на сідницю та вдарився головою об стіну, а він ( ОСОБА_6 ) продовжив наносити удари кулаком та ногами, таким чином він заподіяв не менше 5 ударів кулаком по голові та тулубу ОСОБА_9 , після чого залишив будинок, а ОСОБА_9 залишився всередині будинку. Потім він через вікно він спостерігав, як батько ліг спати, а пізніше він у телефонній розмові з сестрою (потерпілою) ОСОБА_4 повідомив їй про цей конфлікт з батьком, і за проханням останньої, наступного дня він пішов до будинку та виявив там батька мертвим. Отже, овинувачений ОСОБА_6 вказує, що перший конфлікт у кімнаті коли батько погрожував йому ножем, було вичерпано і вони продовжили розпиття спиртного. Потім він наніс вищеназвані тілесні ушкодження батьку в коридорі, але вказує, що в нього був відсутній умисел на заподіяння батькові тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до смерті останнього. При цьому він усвідомлює, що саме унаслідок нанесених ним ударів через день і наступила смерть батька, що ніхто інший не заподіював тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .. Обвинувачений ОСОБА_6 заявив про щире каяття у скоєних злочинах, особливо у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень своєму батьку, які спричинили смерть останнього. Він просить суд зважити на часткове добровільне відшкодування збитків від крадіжки, що він сприяв розкриттю злочинів, його молодий вік та просить суд не застосовувати суворої міри покарання за скоєне.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у даному кримінальному провадженні, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінальних правопорушень за ст.ст. 185ч.1, 129ч.1, 121 ч.2 КК України, що підтверджується наступними доказами :

Потерпілою у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ст.121ч.2 КК України є дочка загиблого ОСОБА_9 - ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні погодилася із правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, який заподіяв тяжкі тілесні ушкодження її батьку, від чого і наступила смерть останнього, про що їй стало відомо зі слів брата (обвинуваченого) ОСОБА_6 .. При цьому ОСОБА_4 пояснила, що її покійний батько останнім часом зловживав спиртним та інколи проявляв агресію, зокрема до своєї дружини, яка і залишила місце проживання з ним ( ОСОБА_9 ). Але про фактичні обставини кофлікту її батька з обвинуваченим 23.12.2014 року, вона нічого не знає, бо вже після цього була повідомлена по телефону братом ( ОСОБА_6 ) про наявність такого конфлікту та дізналася про настання смерті батька. Потерпіла вважає необхідним застосувати покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно вимог закону, але не наполягає на занадно суворій мірі покарання.

Винність ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , підтверджується дослідженими судом документальними доказами, а саме:

Рапортом помічника оперативного чергового Прилуцького МВ УМВС про те, що за адресою Прилуцький р-он с.Білошапки вул.Садова,6 виявлено труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його паспортними даними (т.2а.п.10,44).
Протоколом огляду місця події від 25.12.2014 року, в ході якого за вищеназваною адресою виявлено труп ОСОБА_9 з ознаками насильственної смерті, а також Протоколом додаткового огляду місця події від 26.12.2014 року, де виявлені плями бурого кольору схожі на кров та господарський ніж (т.2а.п. 11-14; 34-37).
Протоколом огляду трупа ОСОБА_9 в морзі Прилуцької ЦМЛ (т.2а.п.18-21) та Висновком судово-медичної експертизи №336 про те, що потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, та інших, які виникли від дії тупих твердих предметів, по давності можуть відповідати 23.12.2014 року. На тілі виявлені ознаки не менше 5-ти травмуючих дій, а причиною смерті потерпілого явилась дислокація стовбуру головного мозку внаслідок закритої черепно-мозкової травми, субдурального крововиливу, що яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 (т.2а.п.26-32).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 29.12.2014 року із фототаблицею до нього, де обвинувачений ОСОБА_6 в деталях розказав і показав на місці скоєння злочину, як наносив тілесні ушкодження своєму батьку ОСОБА_9 (т.2а.п.85-97).

Речовими доказами: - ніж господарсько-побутового призначення, штани, светр, футболка, труси, шкарпетки, фрагмент лінолеуму, пара напівчобіт, спортивна кофта, спортивні штани, кухонний ніж, зразки нігтів та піднігтьового вмісту потерпілого ОСОБА_9 , зразки нігтів та піднігтьового вмісту підозрюваного ОСОБА_6 , зразки крові підозрюваного ОСОБА_6 на марлевих тампонах, які зберігаються в камері схову речових доказів Прилуцького МВ УМВС (т.2а.п.22-23, 63-64, 120-121); - мобільний телефон "Нокіа-1280", сім-картка "МТС", клавіатура від даного мобільного телефону, що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 (т.1а.п.107-109).

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, суд знаходить спростованими твердження самого обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що нього був відсутній умисел на заподіяння своєму батьку ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень які потягли смерть останнього, оскільки, наносячи удари в життеєво-важливий орган потерпілому (голову) усвідомлював, що може заподіяти шкоду здоровю останньому і бажав (або свідомо припускав) її настання. Тому, суд приходить до висновку, що хоча умисел обвинуваченого ОСОБА_6 і був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоровю, то в такому разі відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяно, тобто обвинувачений усвідомлював, що може заподіяти тяжку шкоду здоровю потерпілого і свідомо припускав її настання, а уже як наслідок від отриманих тяжких тілесних ушкоджень - наступила смерть потерпілого ОСОБА_9 ..

Суд враховує фактично установлені по справі обставини справи і те, що умисно наносячи удари кулаком в голову потерпілому, обвинувачений ОСОБА_6 діяв із непрямим умислом щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, та мав необережну форму вини щодо настання смерті потерпілого. Такий висновок суду підтверджується сукупністю вищенаведених доказів та узгоджується з положеннями п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003року Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи про умисну форму вини у діях підсудного щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а ставлення винного до настання смерті характеризується необережністю. При цьому є наявним причинно-наслідковий звязок поміж такими умисними діями обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 із фактично наступившими наслідками смертю останнього. Відповідно до змісту чинного законодавства, субєктивна сторона злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, характеризується умисною виною, тобто коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.

Тому, суд не може прийняти до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що потерпілий перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння напав на нього з ножем, а він обороняючись заподіяв тілесні ушкодження, оскільки судом установлено, що був вичерпаний перший конфлікт і ніж був відібраний та відкинутий під тумбочку (де і був вилучений). Після цього пройшов певний час і сторони (батько й син) продовжили розпивати спиртне, а вже потім, в коридорі виник другий конфлікт, при тому жодних реальних погроз обвинуваченому зі сторони потерпілого не було. Відтак, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , що потягло смерть останнього.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження в частині решти обвинувачення ОСОБА_6 за ст.ст. 185ч.1, 129ч.1 КК України, суд, за правилами ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин які ніким не оспорюються та враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій за ст.ст. 185ч.1, 129ч.1 КК України, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та часткове відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є вчинення злочину щодо особи похилого віку (щодо потерпілої ОСОБА_7 ) та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне із яґких (ст.121ч.2 КК України) кваліфікується як тяжке, обставини які помякшують та обтяжують його покарання та позицію потерпілих, які не мають претензій до обвинуваченого та не наполягають на суворій мірі його покарання. Також суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має молодий вік та посередньо характеризується за місцем проживання, ніде не працює, має сім`ю, але вчинив злочин в т.ч. щодо дружини, він не перебуває на обліку в наркодиспансері та у лікаря-психіатра, перебуває на обліку призовників Прилуцько-Варвинського ОМВК, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та повністю визнав свою вину в інкримінованих злочинах (т.2а.п.129-143).
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, пов`язане з позбавленням волі ближче до мінімальної межі санкції інкримінованих правопорушень.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 - 294 грн. 84 коп. процесуальних витрат, за проведення експертиз.

Цивільні позови у даному кримінальному провадженні відсутні, а долю речових доказів по справі необхідно вирішити в порядку ст.100 ч.9 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 129ч.1, 121 ч.2 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі,

за ч.1 ст.129 КК України у вигляді 6 місяців арешту,

за ч.2 ст.121 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 70ч.1, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів, призначити остаточне покарання ОСОБА_6 у вигляді 8 (вісім) років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його арешту 12 січня 2015 року, та зарахувати в строк відбування покарання 3 дні його затримання з 26 по 29 грудня 2014 року.

До вступу вироку в законну силу заспобіжний захід засудженому ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою в СІЗО №31 м. Чернігова управління Державної пенітенціарної служби України.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 294 (двісті девяносто чотири) грн. 84 коп. процесуальних витрат, за проведення експертиз.

Речові докази по справі: - ніж господарсько-побутового призначення, штани, светр, футболка, труси, шкарпетки, фрагмент лінолеуму, пара напівчобіт, спортивна кофта, спортивні штани, кухонний ніж, зразки нігтів та піднігтьового вмісту потерпілого ОСОБА_9 , зразки нігтів та піднігтьового вмісту підозрюваного ОСОБА_6 , зразки крові підозрюваного ОСОБА_6 на марлевих тампонах, які зберігаються в камері схову речових доказів Прилуцького МВ УМВС знищити, або-ж згідно заяви ОСОБА_6 повернути у його власність предмети одягу (т.2а.п.22-23, 63-64, 120-121) ; - мобільний телефон "Нокіа-1280", сім-картка "МТС", клавіатура від даного мобільного телефону, що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у її законному володінні та розпорядженні (т.1а.п.107-109).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Прилуцький міськрайонний суд.

Головуючий суддя ОСОБА_1