Справа № 11-287/08
Головуючий у 1 інстанції Дільний Г.М.
ч.2 ст. 286 КК України Доповідач
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк
20 червня 2008 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бешти Г.Б.,

суддів Силки Г.І., Матвієнко Н.В.,

з участю прокурора Смолюка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу
за поданням помічника прокурора Іваничівського району на постанову попереднього
розгляду кримінальної справи Іваничівського районного суду від 23 квітня 2008
року про обвинувачення ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с. І.Франка
Дрогобицького району Львівської області, громадянина Російської Федерації,
зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.
2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Іваничівським районним судом постановою попереднього розгляду кримінальної
справи від 23 квітня 2008 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернув прокурору
району.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що
на час складання обвинувального висновку прокурору було відомо, що
ОСОБА_1вчинив злочин на території України, однак являється громадянином Російської
Федерації на території якої зареєстрований і постійно проживає. Прокурор в
обвинувальному висновку свідомо зазначив адресу проживання обвинуваченого на
території України, що позбавляє можливості суд розглянути дану справу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор, який приймав участь у
попередньому розгляді кримінальної справи, у поданні зазначає, що судом
порушено вимоги ст. 249-1 КПК України та не враховано, що у постанові про
повернення справи прокурору суд має зазначити, при здійсненні яких саме
процесуальних дій чи прийнятті процесуальних рішень прокурор допустив порушення закону і якого
саме, навести доводи, що ці порушення є суттєвими.

Вважає, що по даній кримінальній справі для виклику обвинуваченого ОСОБА_1в
судове засідання для розгляду справи по суті суд, у відповідності з
Європейською Конвенцією про видачу правопорушників від 1957 року, повинен
був дати доручення в порядку ст. 7
Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та
кримінальних справах від 10.11.1993 року (Мінська Конвенція) через Міністерство
юстиції відповідному компетентному
органу Російської Федерації про час, місце розгляду кримінальної справи про
його обвинувачення і лише після цього вирішувати питання про передачу
кримінального переслідування.

Прохає постанову суду скасувати, а справу направити для проведення нового
попереднього розгляду.

Заслухавши доповідача, який виклав суть постанови суду першої інстанції,
доводи подання, міркування прокурора, який прохає подання задоволити, вивчивши матеріали справи, колегія суддів
судової палати встановила, що подання прокурора до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Згідно ст. 249-1 КПК України суддя своєю постановою повертає справу
прокурору у разі, якщо прокурором були
суттєво порушені вимоги ст.ст. 228-232 КПК України для усунення виявлених
порушень.

Судом було встановлено, що прокурор, порушуючи вимоги п. 7 ст. 228 КПК
України, складаючи обвинувальний висновок, достовірно знав, що ОСОБА_1 зареєстрований і проживає на території Російської
Федерації, є громадянином цієї держави, неправильно вказав відомості про особу
обвинуваченого в резолютивній частині обвинувального висновку зазначив адресу
його проживання - населений пункт на території України.

Відсутність реєстрації та проживання обвинуваченого на території України
стверджується довідками сільської ради,
а факт його громадянства - листом з адміністрації Президента Російської
Федерації (а.с. 284, 310).

Посилання прокурора у поданні на те, що суд мав керуватися п. 1 ст. 12
Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року і передати справу через Міністерство юстиції
України до Російської Федерації є безпідставними, оскільки застосування
положень цієї Конвенції в даному випадку є неможливим, так як Конституцією
Російської Федерації видача своїх громадян іншій державі не передбачена.

Склавши обвинувальний висновок прокурор, у випадках, передбачених п. п.
«а», «б», «г» ч. 1 ст. 8, ст.. 15 Європейської
конвенції «Про передачу провадження у кримінальних справах» від
15.05.1972 року та на підставі ч. 1 ст. 6 цієї конвенції та у відповідності до
вимог п.п. 5.1., 5.2 розділу 5 спільного наказу Міністерства юстиції України,
Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства
внутрішніх справ, Верховного Суду України, Державної податкової адміністрації
України, Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 29
червня 1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 липня 1999
року за №446/3739 готує обґрунтоване клопотання про передачу кримінального
переслідування і через прокуратуру області надсилає його до Генеральної
прокуратури України, яка направляє клопотання до Міністерства юстиції України.

Аналогічна норма міститься у п. 1 ст. 72 та п. 2 ст. 73 Конвенції «Про
правову допомогу і правовідносини у цивільних, сімейних та кримінальних
справах» від 22 січня 1993 року.

Прокурором зазначені вимоги міжнародного законодавства не були виконані.

При таких обставинах постанова суду першої інстанції є законною і
обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, зазначених у поданні,
немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Волинської області, -

У Х В А Л И Л А :

Подання помічника прокурора Іваничівського району залишити без задоволення,
а постанову попереднього розгляду Іваничівського районного суду від 23 квітня
2008 року - без зміни.

Головуючий: /підпис/ Бешта
Г.Б.

Судді: /підписи/ Силка
Г.І., Матвієнко Н.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Волинської області Г.Б.Бешта