Справа № 495/4075/15-к

ВИРОК
02.07.2015 м. Білгород-Дністровський
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
c. Червона Гребля, Чечельницького району Вінницької області, українця,
громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, має на
утриманні двох малолітніх дітей 7 та 11 років, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України , -
ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.
На виконання зазначеного Указу, 31.03.2014 року рядовий ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дислокованої у АДРЕСА_1 .
31.03.2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 134-ос рядового ОСОБА_4 призначено на посаду патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » І категорії (тип Б) військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Рядовий ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком високої культури, скромності і витримки, поважати честь і гідність кожної людини, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Незважаючи на вищевикладене, рядовий ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин.
16.09.2014 року рядового ОСОБА_4 відповідно до наказу начальника загону від 16.09.2014 року призначено на посаду стрільця-сапера 1 саперної групи інженерно-саперного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
19 вересня 2014 року рядовий ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, з метою ухилитися від військової служби на певний час, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 та ухилявся від військової служби понад один місяць до 14 год. 00 хв. 03 червня 2015 року.
03 червня 2015 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону із зізнанням.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що 19.09.2014 року залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , ухиляючи від військової служби у зв`язку з тим, що він релігійна людина та присягав не брати в руки зброю. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути справу відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також роз`яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального провадження.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та ухилення від військової служби понад один місяць, будучи військовослужбовцем.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, загальних засад призначення покарання стосовно обставин цієї справи та відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не установлено.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, що скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, що має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, вперше притягується до кримінальної відповідальності, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, і на підставі санкції даної статті призначити покарання у вигляді 2 ( двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Матеріали характеризуючі засудженого ОСОБА_4 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом № 495/4075/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :