АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4981/14-к
Номер провадження 11-кп/786/911/14
Категорія:ч.1 ст.185 КК України З.С.Т.
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката - ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора прокуратури м.Кременчук Полтавської області на вирок Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 10 жовтня 2014 року.

Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Єреван Вірменія, вірменин, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

засуджений:
- за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;
- за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 6 400 грн.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що 24.07.2014 року, точного часу не встановлено, він, перебуваючи у квартирі таємно, шляхом вільного доступу зі столу в кімнаті вчинив крадіжку планшету „View Sonic Tablet PC VB737e, вартістю 2 000 грн. та фотоапарату „Canon Power Shot SX 30 IS, вартістю 4 000 грн., із флешкартою, об`ємом 16 Гб, вартістю 400 грн., які належать ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 6 400 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 26.07.2014 року, близько 12.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , влаштував сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 . Під час конфлікту ОСОБА_8 взяв з кутка в кімнаті дерев`яну палицю та наніс нею кілька ударів ОСОБА_11 по тулубу, голові та обличчю, чим спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді: синці, рани і садна на обличчі ,крововиливи у білкову оболонку лівого ока, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контактування.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування, оскільки судом першої інстанції не враховано того, що працівниками міліції по відношенню до нього було застосовано незаконні методи досудового розслідування, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України він не вчиняв, висновки суду першої інстанції щодо вказаного злочину, обґрунтовуються лише на показаннях потерпілої ОСОБА_10 , інших доказів, які б вказували на його причетність до його вчинення не здобуто.
В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок суду, у вступній частині, зазначивши, що ОСОБА_8 є таким, що не має судимостей, відповідно до ч.1 ст.89 КК України, виключивши абзац, в якому зазначено судимість, та зазначити номер кримінального провадження, а саме №0001006.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу в повному обсязі, та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та, не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, прохав закрити провадження в справі за ч.1 ст.185 КК України в зв`язку з відсутністю доказів, які б вказували на винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не оспорюються. Суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілій, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідає вимогам ст.65 КК України і призначене ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України покарання, яке обране з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу обвинуваченого, його характеристики, відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання.
Разом з тим, суд першої інстанції в обґрунтування висновків щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України навів показання потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 , слідчого ОСОБА_13 , яка проводила досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, оперуповноваженого СКР ОСОБА_14 , який за дорученням слідчого провів допит свідка ОСОБА_12 та дані протоколу огляду місця події від 26.07.2014 року.
Колегія суддів з наведеними судом першої інстанції висновками не погоджується з таких підстав.
Так, потерпіла ОСОБА_10 в ході судового розгляду пояснила, що дійсно в її власності перебували планшет „View Sonic Tablet PC VB737e, та фотоапарат „Canon Power Shot SX 30 IS із флешкартою, об`ємом 16 Гб, які зберігалися в її кімнаті, що зачинається на окремий замок. Повернувшись додому 24.07.2014 року біля 22 год. вона виявила пошкодження замка на дверях до її кімнати та зникнення вказаних планшета та фотоапарата. Зазначила, що в квартирі окрім ОСОБА_8 інших осіб не було, тому саме він і вчинив дану крадіжку.
Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 26.07.2014 року оглянуто квартиру АДРЕСА_2 та виявлено пошкодження замка на дверях до однієї з житлових кімнат вказаної квартири.
Свідок ОСОБА_12 в ході допиту в суді першої інстанції вказувала, що ОСОБА_8 в присутності знайомої на ім`я ОСОБА_15 пропонував їй, свідку, придбати в нього цифровий фотоапарат. В зв`язку з відсутністю в неї коштів, фотоапарат придбала в обвинуваченого саме ОСОБА_15 . Щодо наявності в обвинуваченого планшету та його реалізації жінці на ім`я ОСОБА_15 , свідок в ході судового розгляду не повідомляла.
Наведені вище показання потерпілої та свідка, як і протокол огляду місця події, ні окремо, ні в своїй сукупності не є беззаперечними доказами причетності ОСОБА_8 до вчинення крадіжки майна ОСОБА_10 .
Так, в протоколі про огляд місця події від 26.07.2014 року, а саме квартири АДРЕСА_2 , зафіксовано лише загальний опис вхідних дверей до даної квартири, при цьому не деталізовано опис та стан замка вхідних дверей, тобто наявність чи відсутність на ньому будь-яких пошкоджень. Тобто слідчий СОГ, при складанні вказаного протоколу, зазначивши наявність пошкоджень замка до однієї з кімнат квартири, а саме, де проживає ОСОБА_10 , не зафіксував та не описав стану замка вхідних дверей, що виключило б обставину проникнення до самої квартири зовні.
Окрім того, свідок ОСОБА_12 в ході судового розгляду підтвердила факт продажу ОСОБА_8 фотоапарату жінці на ім`я ОСОБА_15 , чого, власне, не заперечив і сам обвинувачений. Разом з тим, дана особа органом досудового розслідування встановлена не була, відповідно, придбаний нею фотоапарат не вилучався задля його ідентифікації з викраденим у потерпілої ОСОБА_10 .
В ході судового розгляду та в апеляційній інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вказував, що дійсно на прохання знайомого на ім`я ОСОБА_16 він продавав фотоапарат невідомій йому раніше жінці на ім`я ОСОБА_15 , знайомій ОСОБА_12 , за що від ОСОБА_17 отримав винагороду в сумі 50 грн. Однак зазначена обвинуваченим версія перевірена не була та прокурором ні в ході судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не спростована.
Показання свідків ОСОБА_13 слідчого, що проводила досудове розслідування по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_14 старшого оперуповноваженого СКР Крюківського ВМ щодо обставин допиту обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 та змісту їх показань не є належними та допустимими доказами, оскільки суперечать принципу безпосередності дослідження судом показань.
Положення ч.3 ст.62 Конституції України визначають, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в ході досудового розслідування не встановлені достатні докази для доведення в суді винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на даному етапі розгляду справи можливість їх отримати законом не передбачена, а тому в цій частині кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 підлягає закриттю, а цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування завданої їй злочином шкоди, що складається з вартості викраденого в неї майна, слід залишити без розгляду.
З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення.
Підлягає до задоволення і апеляційна скарга прокурора щодо зміни вироку, оскільки у вступній частині вироку суд першої інстанції вказав судимість ОСОБА_8 за вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 30.11.2012 року, яка відповідно до положень ст.89 КК України є погашеною.
Вимога апеляційної скарги прокурора щодо зазначення у вироку номера кримінального провадження, присвоєного саме органом досудового розслідування, не ґрунтується на законі, оскільки, відповідно до положень п.3 ч.2 ст.374 КК України у вступній частині вироку судом зазначено номер кримінального провадження, його найменування саме в суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора прокуратури м.Кременчук Полтавської області задовольнити частково.
Вирок Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 10 жовтня 2014 року в частині засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України скасувати, а провадження закрити за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту.
Цивільний позов ОСОБА_10 залишити без розгляду.
Виключити з вступної частини вироку посилання на засудження ОСОБА_8 30.11.2012 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області, в зв`язку з погашенням зазначеної судимості відповідно до положень ст.89 КК України.
В іншій частині вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 10 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же термін, з моменту отримання ним копії ухвали.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4