Дело № 646/3717/14-к
№ производства 1-кп/646/378/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2014 року

м. Харків

Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - судді Шелест І.М.

при секретарі - Макарійчук А.В.

за участю прокурора - Радченко А.В.

розглянувши кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000493 від 26
лютого 2014 року, стосовно обвинуваченої

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Харкова, українки, громадянки України,
з неповною середньою освітою, не
одруженої, тимчасово не працюючої,
раніше не судимої, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2 та яка мешкає за
адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1
ст. 302, ч. 1 ст. 303 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2014 року, ОСОБА_1, маючи
злочинний намір, направлений на
звідництво для розпусти, суб'єктивно
розуміючи протиправність своїх
злочинних дій, посягаючи на моральні
засади суспільства, в ході електронної
переписки у всесвітній мережі Інтернет
на сайті знайомств «rambler-ru», де вона
зареєструвалась під nickname
«ІНФОРМАЦІЯ_2», з раніше невідомим їй
чоловіком який зареєструвався під nickname
«ІНФОРМАЦІЯ_3» домовилась про те, що 26
лютого 2014 року познайомить його з
дівчиною, яка надасть послуги
сексуального характеру, обумовивши
вартість вищевказаних послуг в сумі 2000
гривень, з яких 1000 гривень він віддасть
другій дівчині за надання послуг
сексуального характеру, решту отримає
вона за надання тих самих послуг.

25 лютого 2014 року близько 12:00 години
ОСОБА_1, реалізуючи свій злочинний
намір, завідомо знаючи, що її сестра
ОСОБА_2, 1986 р.н. раніше не займалася
проституцією, потребує матеріального
збагачення, так як не має постійного
джерела доходів, тобто використовуючи
уразливий стан особи, запропонувала
останній 26 лютого 2014 року поїхати разом
з нею в «сауну», розташовану за адресою:
м. Харків, пр. Московський, 30,
повідомивши, про те, що ОСОБА_2 отримає
від раніше невідомого громадянина
ОСОБА_3, з яким вона познайомилась на
сайті знайомств у всесвітній мережі
Інтернет, який представився на ім'я
«ОСОБА_5», грошову винагороду за
надання останньому послуг
сексуального характеру в сумі 1000
гривен.

26 лютого 2014 року близько 13:00 години,
ОСОБА_1 разом зі своєю сестрою ОСОБА_2
прибувши до «сауни», за адресою пр.
Московський, 30 у м. Харкові, скоїла
безпосереднє звідництво для розпусти,
внаслідок чого ОСОБА_2 вступила в
статевий зв'язок за грошову винагороду
в сумі 1000 гривень з громадянином ОСОБА_3
та вчинила своєрідне посередництво між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що виявляється в
сприянні добровільним сексуальним
стосункам незнайомих осіб між собою.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 302
КК України, тобто звідництво для
розпусти, та ч. 1 ст. 303 КК України, тобто
втягнення особи в заняття
проституцією.

Під час досудового розслідування між
прокурором прокуратури
Червонозаводського району м. Харкова,
якому на підставі ст. 37 КПК України
надані повноваження прокурора у
кримінальному провадженні №0000493
від 26 лютого 2014 року, та ОСОБА_1
укладена угода про визнання
винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_1 беззаперечно
визнала себе винуватою у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 302, ч. 1 ст. 303 КК
України, а саме, у звідництво для
розпусти та втягненні особи в заняття
проституцією, а також зобов'язалась
беззастережно визнати обвинувачення в
обсязі підозри та сприяти досудовому
розслідуванню.

Сторонами узгоджено, що при
затвердженні угоди ОСОБА_1 буде
призначене покарання за ч. 1 ст. 302 КК
України у виді 1 року обмеження волі, за
ч. 1 ст. 303 КК України у виді 3 років
позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70
КК України остаточне покарання у виді 3
років позбавлення волі із звільненням
від відбування покарання на підставі
ст.75 КК України з іспитовим строком.

Розглядаючи питання про затвердження
угоди про визнання винуватості суд
виходив з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при
прийнятті рішення у підготовчому
судовому засіданні суд має право,
зокрема, затвердити угоду. Відповідно
до ст. 468 КПК України у кримінальному
провадженні може бути укладена угода
між прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим про визнання
винуватості. Згідно ч. 4 ст. 469 КПК
України угода про визнання винуватості
між прокурором та підозрюваним може
бути укладена у провадженні щодо
злочинів середньої тяжкості, внаслідок
яких шкода завдана лише державним чи
суспільним інтересам.

Так, кримінальні правопорушення, у
вчиненні яких ОСОБА_1 визнала себе
винуватою, відповідно до ст. 12 КК
України є злочинами невеликої та
середньої тяжкості.

У судовому засіданні встановлено, що
обвинувачена цілком розуміє права,
визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України,
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК
України, характер кожного
обвинувачення, вид покарання, а також
інші заходи, які будуть застосовані до
неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався у тому, що укладення
угоди сторонами є добровільним, тобто
не є наслідком застосування
насильства, примусу, погроз або
наслідком обіцянок чи дій будь-яких
інших обставин, ніж ті, що передбачені в
угоді. Умови даної угоди відповідають
вимогам КПК України та КК України,
зокрема, вимогам ст. 75 КК України,
інтересам суспільства, а кримінальне
провадження свідчить про наявність
фактичних підстав для визнання
винуватості.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість затвердження
угоди про визнання винуватості від 27
лютого 2014 року, укладеної між
прокурором і ОСОБА_1, та призначення
останній узгодженої сторонами міри
покарання.

Долю речових доказів суд вирішує
на підставі ст.100 КПК України.

Цивільного позову і судових витрат не
має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 474, 475 КПК України,

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 27
лютого 2014 року по кримінальному
провадженню №0000493 від 26 лютого 2014
року, укладену між прокурором
прокуратури Червонозаводського району
м. Харкова Петрушко Д.В. та ОСОБА_1 -
затвердити.

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 302 КК
України, ч. 1 ст. 303 КК України та
призначити узгоджене покарання:

за ч. 1 ст. 302 КК України у виді 1 (одного)
року обмеження волі,

за ч. 1 ст. 303 КК України у виді 3 (трьох)
років позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у
виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання
звільнити з випробуванням з іспитовим
строком 1 (один) рік та з покладенням
відповідно до п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК
України обов'язку не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи,
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції.

Захід забезпечення кримінального
провадження відносно ОСОБА_1 не
обирати.

Речові докази - 4 грошових купюри
номіналом 500 (п'ятсот) українських
гривень кожна, які знаходяться на
відповідальному зберіганні у ОСОБА_3,
передати в дохід держави, інші речові
докази, які знаходяться в полімерному
пакеті синього кольору та передані до
камери зберігання речових доказів
Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області -
знищити.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок суду, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України, до
судової палати з кримінальних справ
Апеляційного суду Харківської області
через Червонозаводський районний суд
м. Харкова протягом 30 днів з дня його
проголошення, а засудженим в той же
строк з дня отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду. Копія вироку негайно
після його проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя

І.М. Шелест