№ 1-кп/755/799/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2013 р.Дніпровський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Метелешко О.В.,

при секретарі Кравченко Н.П.,

за участю прокурора Ткачук Г.В.,

захисника ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0011688 за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Іловайськ, Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, без місця реєстрації, без визначеного місця проживання у м. Києві, раніше судимого: 03.11.1994 року Ворошиловським районним судом м. Донецька за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 30.01.1997 року Харцизьким міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 26.07.2000 року Харцизьким міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 18.01.2006 року Амвросіївським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнився 21.04.2011 року умовно-достроково на невідбутий термін 2 роки 6 місяців 20 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, 16 липня 2013 року, приблизно о 22 годин 30 хвилин, біля входу до станції Київського метрополітену «Чернігівська», зустрів наглядно знайомого ОСОБА_3, який в процесі розмови повідомив йому, про те, що ОСОБА_4 надає сексуальні послуги за грошові кошти, що дуже його засмутило, оскільки він підтримував з останньою близькі стосунки. Перебуваючи в роздратованому стані, ОСОБА_2 повернувся до місця свого тимчасового проживання, а саме - до закинутого гаража, який знаходиться неподалік станції Київського метрополітену «Чернігівська», де вжив спиртні напої та ліг відпочивати. Того ж дня, приблизно о 23 годин 30 хвилин, по вул. Попудренка, що в м. Києві, ОСОБА_2 зустрів ОСОБА_4 та в процесі розмови повідомив останній про свою розмову з ОСОБА_3, на що ОСОБА_4 все заперечила та повідомила, що проституцією вона не займається. Зважаючи на слова ОСОБА_4 у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3, для реалізації якого ОСОБА_2 попрямував за адресою тимчасового проживання ОСОБА_3, а саме - до закинутого гаража, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Так, 17 липня 2013 року, приблизно о 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, діючи на ґрунті виниклих неприязних відносин до ОСОБА_3, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому, взявши з землі деревяну палицю, зайшов до приміщення гаража, де в цей час, перебуваючи в стані сильного алкогольного спяніння, спав на підлозі ОСОБА_3 Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, умисно почав наносити численні удари в область життєво важливих органів ОСОБА_3, а саме по голові та тулубу. У результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з розвитком крововиливу під оболонки та шлуночки головного мозку, в результаті якої останній помер.

Згідно висновку експерта № 34/1859/2 від 08.10.2013 року, при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_3 виявлено: внутрішньочерепну травму (закриту черепно-мозкову травму) у вигляді синців верхньої та нижньої повік лівого ока, нерівномірно вираженого синця на лівій боковій поверхні обличчя та шиї з множинними саднами та забійними ранами лівої вушної раковини, крововиливами в мякі покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, крововиливами під мяку мозкову оболонку, шлуночки та речовину головного мозку, набряк-набухання тканин головного мозку; закрита травма живота у вигляді синця на грудях ліворуч, розрив селезінки в ділянці воріт, крововилив в сальник, скупчення крові в черевній порожнині. Смерть ОСОБА_3 настала від закритої черепно-мозкової травми з розвитком крововиливу під оболонки та шлуночки головного мозку.

Виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворились від дії тупого предмета незадовго до смерті. Виявлена у потерпілого черепно-мозкова травма утворилась від дії не менше ніж чотирьох травматичних дій тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що має ребра, небезпечним для життя і знаходиться в прямому (причинно-наслідковому) звязку із настанням смерті та не могла утворитись в результаті падіння потерпілого з вертикального чи близького до нього положення тіла на горизонтальну площину або тупий предмет.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 винним себе за ч. 2 ст. 121 КК України визнав повністю та показав, що 16 липня 2013 року він протягом дня разом з ОСОБА_4 вжив десь 1 літр самогону. Коли ввечері десь о девятій годині він проснувся в гаражі за адресою: АДРЕСА_1, то помітив відсутність ОСОБА_4, тому пішов її шукати в сторону метро «Чернігівська», де по дорозі зустрів потерпілого, який йому повідомив, що ОСОБА_4 пішла з таксистом надавати за 20 грн. послуги сексуального характеру. Тоді він повернувся до гаражу та вжив ще 250 гр. самогону, після чого заснув. Проснувшись десь близько дванадцятої години ночі він вийшов та дорогою зустрів ОСОБА_4, яка в розмові з ним не підтвердила слова потерпілого ОСОБА_3 щодо надання нею послуг сексуального характеру. Тоді він вирішив зясувати це все з потерпілим та пішов до гаражу, де той був. Прийшовши туди, він взяв деревяну палку та вдарив потерпілого, від чого той упав на диван. Потім наніс потерпілому десь 5-6 ударів палкою, після чого пішов до себе в гараж разом з ОСОБА_4 У подальшому, він разом з ОСОБА_4 десь о четвертій годині ночі повертався до потерпілого, щоб подивитися як той себе почуває. Потерпілий хропів, він повернув його на бік та пішов. Десь о шостій годині ранку до нього прийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які повідомили, що ОСОБА_3 помер. Тоді він пішов знову до гаражу, оскільки не повірив почутому та впевнився в тому, що потерпілий дійсно помер. ОСОБА_5 повідомив, що викликав швидку допомогу та міліцію. Зазначив, що він сам хотів піти до правоохоронних органів, однак чомусь злякався і покинув з ОСОБА_4 м. Київ, однак 20.07.2013 року його було затримано. У скоєному щиро каявся та просив суворо його не карати. Зокрема, зазначив, що час, місце та обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, повністю відповідають дійсності.

Показання ОСОБА_2 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз'яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 20.09.2013 року з квитанцією з камери схову; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 20.09.2013 року з компакт-диском; висновком експерта № 34/1859/2; висновком експерта № 1859/2; актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1432 від 18.07.2013 року; актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 510 від 18.07.2013 року; актом судово-медичного дослідження № 1228 від 18.07.2013 року; висновком експерта № 214/ц; висновком експерта № 215/ц; висновком експерта № 346; висновком експерта № 883 від 09.09.2013 року; додатковим висновком експерта № 1054 від 27.09.2013 року; висновком експерта № 305хс від 31.07.2013 року; актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 689; актом амбулаторно комісійної судово-наркологічної експертизи № 50 та документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_2

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 повністю підтверджується його показаннями, наведеними вище письмовими документами та щирим його каяттям у скоєному.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу. Згідно характеристики з виправної колонії № 97 Донецької області, за час відбування покарання за попереднім вироком, мав 4 заохочення та 6 стягнень за порушення порядку.

Відповідно до акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 689 від 22 серпня 2013 року, у теперішній час та в період кримінального правопорушення, в скоєні якого підозрюється, ОСОБА_2 страждає та страждав на хронічний алкоголізм і за своїм психічним станом міг та може усвідомлювати свої дії й керувати ними.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає помякшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного спяніння та рецидив злочину (ч. 3 ст. 81 КК України в редакції 1960 року).

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_2, вищезазначених даних про його особу, конкретних обставин кримінального провадження, дане кримінальне правопорушення було скоєно в період умовно-дострокового звільнення, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Амвросіївського районного суду Донецької області від 18 січня 2006 року та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 8 (восьми) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київської області - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з 20 липня 2013 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення дактилоскопічної експертизи № 883 від 09.09.2013 року, додаткової дактилоскопічної експертизи № 1054 від 27.09.2013 року, експертизи волокон та волокнистих матеріалів № 305хс від 31.07.2013 року в розмірі 1075 грн. 80 коп.

Речові докази у кримінальному проваджені, а саме: деревяна палиця, яка передана на зберігання до камери схову Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити;

- компакт-диск з записом слідчого експерименту залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя