Справа № 513/789/15-к
Провадження № 1-кп/513/90/15
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2015 року приблизно о 14 годині ОСОБА_5 , знаходячись на території подвір`я свого будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою спричинення тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, під час сварки, умисно наніс правою рукою один удар ножем в область грудної клітини з лівої сторони своєму синові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого, останньому згідно висновку судово медичної експертизи № 128 від 27 травня 2015 року було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення лівої половини грудної клітки з наявністю колото - різаної рани в IV межребір`ї по лівій задній пахвовій лінії, розвитком пневмоторокса та підшкірної емфіземи, які згідно п.2.1.3. «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. За згодою учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням документів щодо характеристики обвинуваченого.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 16 травня 2015 року приблизно о 10 годині ранку до нього в гості за місцем проживання прийшли сусідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і принесли 2 л домашнього вина, яке він, його дружина та вказані особи всі разом розпивали. Через деякий час прийшов його син ОСОБА_4 , випив 2 стакани вина і пішов відпочивати. Коли сусідки пішли додому, приблизно о 13 годині 30 хвилин його дружина ОСОБА_8 стала сварити його за те, що він не працює. Він був у нетверезому стані і вирішив повіситися. З цією метою на веранді він взяв ніж, вийшов під навіс, відрізав мотузку і пішов до городу. В цей час дружина покликала з хати сина ОСОБА_4 , який підбіг до нього і вирвав в нього з рук мотузку, а він ножем, який держав у правій руці, наніс один удар потерпілому з лівої сторони грудної клітини. Після чого сина доставили до Саратської ЦРЛ.

Потерпілий ОСОБА_4 щодо обставин заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень дав аналогічні пояснення та підтвердив, що обвинувачений оплачував його лікування, вони помирились і він просить не позбавляти обвинуваченого волі.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 312 від 17 червня 2015 року, ОСОБА_5 будь-яким психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає. В момент інкримінованого йому діяння ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, знаходився у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, здатний в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В даний час ОСОБА_5 психічних розладів не виявляє, здатний розуміти значення оголошеної йому підозри, здатний приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. За своїм психічним станом він не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Стан алкогольного сп`яніння, в якому перебував ОСОБА_5 в момент вчинення інкримінованого йому діяння, спотворює фізіологічне протікання психічних процесів і тим самим, виключає можливість виникнення стану фізіологічну афекту. ОСОБА_5 міг знаходитись в стані емоційної напруги, обумовленої конфліктом з потерпілим, яка за ступенем свого впливу на свідомість і діяльність не досягала афективної глибини.

Аналізуючи досліджені докази, суд визнає їх належними та допустимими і приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання: обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину та щиро розкаявся; позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого.

З урахуванням зазначених обставин та думки потерпілого, суд приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього в період іспитового строку обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 03 червня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком дії до 01 серпня 2015 року. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, з метою запобігання обвинуваченому вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та уникнути покарання, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Речові докази: чоловічу футболку темно-синього кольору належить знищити.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. .

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців .

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України в період іспитового строку зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку.

До набрання вироком законної сили продовжити застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Речові докази: чоловічу футболку темно-синього кольору - знищити.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1