Справа № 444/172/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/370/15 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001224 від 21.11.2014р. за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 09.02.2015р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Примощаниця, Барського району, Вінницької області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором МПП «ВіМ», одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 09.02.2015р. ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік ; за ч. 1 ст. 366 КК України на до штрафу у розмірі 510 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 призначено три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь районного бюджету кошти в розмірі 3303,60 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 786, 24 грн. витрат за проведення експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 працюючи директором МПП «ВІМ», що знаходиться у смт. Куликів Жовківського району Львівської області по вул. Калнишевського, 1а, маючи у підпорядкуванні працівників, тобто, будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, умисно 24 грудня 2013р. в м. Жовква підписав та завірив гербовою печаткою МПП «ВІМ» завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: довідку форми КБ-2 на суму 12 262 грн. 48 коп. про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. по поточному ремонту дитячого будинку сімейного типу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , та акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-3 за грудень 2013р. по поточному ремонту дитячого будинку сімейного типу, що знаходиться в АДРЕСА_2 , згідно яких, виступаючи підрядником, провів будівельні роботи, а замовник Жовківський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді прийняв зазначені будівельні роботи, які 25.12.2013р. подані в Управління Державної казначейської служби України у Жовківському районі Львівської області з метою оплати за вказані будівельні роботи.

Однак, роботи по установленню вентиляторів у квартирах (витяжка), установленню провітрювана, заміні гофротруби та придбанні гофротруби діаметром 100 мм, установленню водонагрівачів проточних, прокладанні трубопроводів опалення із сталевих водогазопровідних не оцинкованих труб діаметром 20 мм, встановленні крану кулькового діаметром 20 мм, прокладенню шлангу, установленню фільтрів для очищення води в трубопроводах систем опалення діаметром 20 мм, виконавцем МПП «ВІМ» не виконані, а роботи про прочищенню вертикального димоходу з цегли, улаштуванню витяжних стояків з азбестоцементних труб діаметром 100мм, встановленню гільзи з нержавіючої сталі діаметром 100 мм, установленню різьби діаметром 20 мм виконані не в повному об`ємі.

У загальному МПП «ВІМ» не виконано робіт на суму 3 303, 60 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , будучи директором МПП «ВІМ», що знаходиться у смт. Куликів Жовківського району Львівської області по вул. Калнишевського, 1а, маючи у підпорядкуванні працівників, тобто, будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, 24 грудня 2013р. в м. Жовква підписав та завірив гербовою печаткою МПП «ВІМ» завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: довідку форми КБ-2 на суму 12 262 грн. 48 коп. про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. по поточному ремонту дитячого будинку сімейного типу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , та акт № 1 форми КБ-3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. по поточному ремонту дитячого будинку сімейного типу, що знаходиться в АДРЕСА_2 , згідно яких, виступаючи підрядником, провів будівельні роботи, а замовник Жовківський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді прийняв зазначені будівельні роботи.

В подальшому 25.12.2013р. вищевказані документи подані в Управління Державної казначейської служби України у Жовківському районі Львівської області для проведення оплати за вказані будівельні роботи, на основі яких МПП «ВІМ» з бюджету Жовківського району безпідставно перераховано гроші в сумі 3 303 грн. за роботи, які підрядником фактично виконані не були.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду прокурор, подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи вірність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та засудити: за ч. 2 ст. 191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік 6 місяців; за ч.1 ст. 366 КК України до штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік. На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи.

В обґрунтування покликається на те, що суд першої інстанції всупереч вимог закону України про кримінальну відповідальність та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні ОСОБА_7 на підставі ст.70 КК України додаткового покарання за сукупністю злочинів, поглинув однакові за видом і розміром додаткові покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Окрім цього, всупереч вимогам ч. 2 ст. 53 КК України, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу, не вказав у якому розмірі в неоподатковуваних мінімумів доходів громадян він його визначив, зазначивши лише розмір штрафу у грошовій одиниці.

Заслухавши доповідача, думку прокурора у підтримку поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні суду апеляційної інстанції подав клопотання про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014р.» і щодо якого не заперечили інші учасники процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши клопотання обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та клопотання підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове ) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей. Застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться основне чи додаткове

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів визнає обґрунтованими, оскільки, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191 КК України та за ч. 1 ст. 366 КК України однакові за видом та розміром додаткові покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік, і які не є призначеними у максимальних межах санкцій статей, та на підставі ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне додаткове покарання ОСОБА_7 визначив у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 рік.

Окрім цього, суд першої інстанції, всупереч вимогам ч. 2 ст. 53 КК України, признаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу, не вказав у якому розмірі в неоподатковуваних мінімумів доходів громадян він його визначив, зазначивши лише розмір штрафу у грошовій одиниці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду 1 інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 вчиненні вказаних у вироку кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, є обґрунтованим і учасниками кримінального провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Жовківського районного суду Львівської області від 9 лютого 2015р. щодо ОСОБА_7 слід скасувати у частині призначеного покарання та ухвалити у цьому кримінальному провадженні новий вирок.

Колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_7 слід визнати винним у тому, що він, працюючи директором МПП «ВІМ», що знаходиться у смт. Куликів Жовківського району Львівської області по вул. Калнишевського, 1а, маючи у підпорядкуванні працівників, тобто, будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, умисно 24 грудня 2013р. в м. Жовква підписав та завірив гербовою печаткою МПП «ВІМ» завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: довідку форми КБ-2 на суму 12 262 грн. 48 коп. про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. по поточному ремонту дитячого будинку сімейного типу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , та акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-3 за грудень 2013р. по поточному ремонту дитячого будинку сімейного типу, що знаходиться в АДРЕСА_2 , згідно яких, виступаючи підрядником, провів будівельні роботи, а замовник Жовківський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді прийняв зазначені будівельні роботи, які 25.12.2013р. подані в Управління Державної казначейської служби України у Жовківському районі Львівської області з метою оплати за вказані будівельні роботи.

Однак, роботи по установленню вентиляторів у квартирах (витяжка), установленню провітрювана, заміні гофротруби та придбанні гофротруби діаметром 100 мм, установленню водонагрівачів проточних, прокладанні трубопроводів опалення із сталевих водогазопровідних не оцинкованих труб діаметром 20 мм, встановленні крану кулькового діаметром 20 мм, прокладенню шлангу, установленню фільтрів для очищення води в трубопроводах систем опалення діаметром 20 мм, виконавцем МПП «ВІМ» не виконані, а роботи про прочищенню вертикального димоходу з цегли, улаштуванню витяжних стояків з азбестоцементних труб діаметром 100мм, встановленню гільзи з нержавіючої сталі діаметром 100 мм, установленню різьби діаметром 20 мм виконані не в повному об`ємі.

У загальному МПП «ВІМ» не виконано робіт на суму 3 303, 60 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , будучи директором МПП «ВІМ», що знаходиться у смт. Куликів Жовківського району Львівської області по вул. Калнишевського, 1а, маючи у підпорядкуванні працівників, тобто, будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, з корисливих мотивів, 24 грудня 2013р. в м. Жовква підписав та завірив гербовою печаткою МПП «ВІМ» завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: довідку форми КБ-2 на суму 12 262 грн. 48 коп. про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. по поточному ремонту дитячого будинку сімейного типу, який знаходиться в АДРЕСА_2 , та акт № 1 форми КБ-3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. по поточному ремонту дитячого будинку сімейного типу, що знаходиться в АДРЕСА_2 , згідно яких, виступаючи підрядником, провів будівельні роботи, а замовник Жовківський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді прийняв зазначені будівельні роботи.

В подальшому 25.12.2013р. вищевказані документи подані в Управління Державної казначейської служби України у Жовківському районі Львівської області для проведення оплати за вказані будівельні роботи, на основі яких МПП «ВІМ» з бюджету Жовківського району безпідставно перераховано гроші в сумі 3 303 грн. за роботи, які підрядником фактично виконані не були.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання колегія судді враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, працює, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, та приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, особу винного та конкретні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування призначеного основного покарання, та вважає, що його слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014р.» від 08.04.2014р. № 1185-VII, який набрав чинності 19.04.2014р., звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014р.» від 08.04.2014р. № 1185-VII.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 9 лютого 2015р. щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 191 КК України - три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на один рік шість місяців; за ч.1 ст. 366 КК України - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п`ятсот десять гривень) з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на один рік.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014р.» від 08.04.2014р. № 1185-VII.

У решті вирок Жовківського районного суду Львівської області від 9 лютого 2015р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .