Справа № 750/6501/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/14/2015
Категорія - ст.115 ч.2 п.6КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження :

прокурора ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10

представника кримінальної міліції у справах дітей ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_13 ,

представника потерпілої, адвоката ОСОБА_14 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/14/2015 за апеляційними скаргами захисників, адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Славутич Київської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає з обома батьками за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку в кримінальній міліції та службі у справах дітей не перебував, не працює, не судимий,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, з призначенням покарання за ст. 115 ч.2 п.6 КК України 14 /чотирнадцять/ років 10 /десять/ місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено з дня затримання, з 01.04.2014 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_16 та ОСОБА_10 :

- на користь потерпілої ОСОБА_13 13300 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та по 75000 грн. з кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- на користь потерпілого ОСОБА_17 по 75000 грн. з кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 1917 грн. 48 коп.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 31 березня 2014 року, близько 17 год. 30 хв., неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, завдав ОСОБА_18 не менше 20-25 ударів молотком в обличчя та волосисту частину голови, та намагався задушити потерпілу шляхом стиснення шиї, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді політравми, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №103 від 16.05.2014 року, є тяжкими тілесними ушкодженнями за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_18 настала внаслідок масивної крововтрати, що виникла внаслідок черепно-лицевої травми з множинними переломами кісток обличчя.

Доводячи до кінця свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 заволодів грошима в сумі 4135 грн. та виробами із золота, а всього на загальну суму 13435 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку суду внаслідок невірної кваліфікації дій обвинуваченого, про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч.1 ст. 115 КК України, з призначенням мінімального покарання. Посилається на відсутність доказів, які б підтверджували вчинення умисного вбивства потерпілої ОСОБА_18 з корисливих мотивів, зокрема, на показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які показали, що при зустрічі з ОСОБА_9 відразу після події, у ОСОБА_9 були з собою гроші тільки в сумі приблизно 100 грн., що виключає факт заволодіння майном потерпілої. Свідок ОСОБА_20 також зазначив, що ОСОБА_9 розповідав, що когось покалічив чи вбив через свою дівчину, бо на неї щось сказали, що свідчить про відсутність і корисливого мотиву. Судом не враховані показання свідка ОСОБА_10 , що у сина проблем з грошима не було, вона давала йому гроші, в тому числі і на репетитора. Корисливий мотив відсутній, бо немає доказів, які б підтверджували існування зазначеного майна, належного потерпілій, джерело та факт його придбання, знаходження за місцем мешкання потерпілої, тому така кваліфікуюча ознака злочину, як умисне протиправне заподіяння обвинуваченим смерті потерпілій з корисливих мотивів підлягає виключенню. При призначенні покарання судом не враховано з`явлення ОСОБА_9 із зізнанням, в якому він особисто повідомив правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення, критичне ставлення до своїх дій, намагання частково відшкодувати шкоду шляхом направлення грошових коштів поштовими переказами.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку суду з поверненням кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, та призначення і проведення ОСОБА_9 комплексної стаціонарної психолого-психіатричної експертизи будь-якими експертами, в чому їм було відмовлено, з необхідним дослідженням обставин об`єктивно, повно та неупереджено за допомогою спеціальних знань в галузі психології та психіатрії, бо в матеріалах справи є дві амбулаторні судово-психіатричні експертизи, в яких у судовому засіданні не усунуті суперечності, а відмовлено в її проведенні та відмовлено у допиті експерта ОСОБА_22 , щоб він оцінив експертні висновки. Такі рішення суду суперечать листу ВССУ №223-1446/0/4-12 від 05.10.2012 року, який передбачає, що якщо в кримінальному провадженні проводилося два чи більше експертних дослідження щодо одного і того ж предмета чи питання, висновки яких повністю або частково різняться за своїм змістом, суд для з`ясування причин розбіжностей вправі призначити одночасний допит двох чи більше експертів. Посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та на істотні порушення вимог КПК порушення права на захист обвинуваченого, що виразилось у тому, що під час дебатів один із адвокатів ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_7 , була відсутня, не змогла виступити та надати правову допомогу обвинуваченому в повній мірі, участь захисників є обов`язковою згідно ст. 52 КПК України.

Вважає незаконним покладення судом в основу обвинувального вироку показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які вони давали слідчому та були оголошені в судовому засіданні, бо це суперечить вимогам п.4 ст.95 КПК України.

В запереченнях на апеляційні скарги захисників прокурор прокуратури м. Чернігова ОСОБА_25 посилається на їх безпідставність, просить залишити їх без задоволення, а вирок вважає законним та обґрунтованим, із залишенням без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників, адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали кожен свою апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення та думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його законного представника, ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги захисників, пояснення та думку потерпілої ОСОБА_13 та її представника, адвоката ОСОБА_14 , думку прокурора, які заперечують проти апеляційних скарг та просять залишити вирок суду без змін, думку представників служби та кримінальної міліції у справах дітей, які заперечують проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та покладаються на розсуд суду щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , перевіривши доводи апеляційних скарг, розглянувши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_9 в межах апеляційних скарг у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав частково, від дачі показань відмовився. В апеляційному суді показав, що нічого не пам`ятає і відповідати на питання не може.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні 31 березня 2014 року близько 17 год. 30 хв. в квартирі АДРЕСА_3 умисного вбивства потерпілої ОСОБА_18 з корисливих мотивів, об`єктивно та повно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтувавши свій висновок доказами, наданими органами досудового розслідування та перевіреними у судовому засіданні показаннями потерпілих, свідків, речовими доказами, документами, висновками експертів.

Показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_26 доводиться, що ОСОБА_18 з осені 2013 року проводила предметні заняття із ОСОБА_9 у себе вдома, куди він ходив не систематично. 31.03.2013 року близько 21 год. 30 хв., прийшовши до ОСОБА_18 , побачили відкриті вхідні двері квартири, вона лежала на підлозі в кухні в калюжі крові, речі були розкидані, в кімнаті в комоді відкриті шухлядки, з яких все викинуте; зникли гроші в сумі 4000 грн., золоті вироби з тіла ОСОБА_27 та дві сумки чорна та біла.

Свідок ОСОБА_28 підтвердила, що їй відомо, що ОСОБА_9 у лютому 2014 року у ОСОБА_29 позичив 4000 грн. і ОСОБА_29 говорив, що частину грошей ОСОБА_30 повинен був віддати 01.04.2014 року. Також їй відомо, що серед учнів були розмови про причетність ОСОБА_9 до наркотичних засобів, останнім часом він нервував. 31.03.2014 року бачила, як ОСОБА_9 спілкувався з ОСОБА_29 , розмовляли нормально, посміхалися. На її думку, ОСОБА_9 вчинив злочин, бо був винен гроші.

Свідок ОСОБА_29 підтвердив, що напочатку березня 2014 року позичив ОСОБА_9 гроші, частину яких у сумі приблизно 1000 грн., той повинен був йому віддати до 01.04.2014 року; на що йому гроші, не питав. Зі слів ОСОБА_9 знав, що він торгував наркотиками, а тому він думав, що у ОСОБА_9 можуть з`явитись такі гроші. Він і раніше позичав ОСОБА_9 гроші у розмірі до 100 грн., але той віддавав їх не завжди своєчасно. Не заперечує, що у ОСОБА_31 були кишенькові гроші. 31.02.2014 року він зустрівся із ОСОБА_9 у школі, але повернення грошей не вимагав. Близько 16 год. ОСОБА_9 зателефонував йому з телефону дівчини, пообіцяв зайти, але не заходив. В цей день ОСОБА_9 йому про свої плани не розповідав.

З показань свідка ОСОБА_32 , дівчини ОСОБА_9 , доводиться, що з ним вони навчаються в одній школі, де він часто пропускав заняття, дружать, знає його з позитивного боку. Їй було відомо про його заняття у ОСОБА_18 31.03.2014 року вони зустрілись після другого уроку, ОСОБА_9 був одягнутий у джинси, сірі кросівки, куртку, мабуть, чорного кольору, була сумка сірого кольору. О 14 годині зустрілись з ним у нього вдома, сказав, що зателефонує ввечері. О 21 год.23 хв. ОСОБА_9 прийшов до неї додому у стані алкогольного спяніння, був вдягнутий в джинси, кросівки, кофту, на яку зверху була одягнута не його кофта, сумки при ньому не було. Знизу на його джинсах були сліди бурого кольору. ОСОБА_9 розповів їй, що вчинив вбивство репетитора з української мови, але як - не розповідав. Сказав, що взяв у неї 130 грн., після чого випив, та приїхав до неї /до ОСОБА_33 /. Гроші не показував і не розповідав, що брав із квартири ОСОБА_18 золоті прикраси. Говорив, що по дорозі когось зустрічав. З її телефону ОСОБА_9 телефонував у міліцію та повідомив про вчинення ним вбивства.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_21 показали, що знаходячись на риболовлі неподалік Золотого пляжу по вул. Сонячній, близько 17 год. бачили, як ішов ОСОБА_9 , одягнути в тонкий синій светр, штани з плямами крові, забруднені кросівки; запропонував їм випити, але звідки у нього гроші, не сказав. На горілку, цигарки та закуску ОСОБА_9 витратив приблизно 130-150 грн., горілку вони вжили. ОСОБА_9 сказав, що побився з якимось хлопцем із-за дівчини. Давали ОСОБА_9 свої светри. Всі разом заходили до ОСОБА_20 .. Раніше ОСОБА_9 вживав наркотичні засоби курив траву, вживав алкоголь.

Свідок ОСОБА_20 підтвердив, що близько 20 год. до нього прийшли ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , з якими він вийшов погулять. ОСОБА_9 розповів, що він когось покалічив або вбив із-за своєї дівчини ОСОБА_34 , що на неї хтось щось сказав. Говорив, що він на вулиці взяв металевий предмет та покалічив хлопця, у того ж хлопця залишив і свій портфель. Говорили про кров на одязі ОСОБА_31 , але він її не бачив. ОСОБА_30 тоді був одягнутий у джинси, легкий светр, взуття не пам`ятає. Йому / ОСОБА_35 / відомо про вживання ОСОБА_9 наркотиків, їх він курив щодня, вживав наркотики і при ньому, був схильний до брехні. До нього ОСОБА_30 прийшов сумний, у стані алкогольного спяніння.

З показань свідка ОСОБА_24 доводиться, що він декілька разів з ОСОБА_9 курили коноплю, поводились нормально. Коли наркотики були у ОСОБА_9 , то він говорив, що його пригостили. Йому ОСОБА_30 телефонував з телефону своєї дівчини, ОСОБА_34 . 31.03.2014 року на прохання по телефону ОСОБА_9 вони зустрічалися близько 12 год., разом у підвалі будинку викурили коноплю, яку приніс ОСОБА_30 , та пішли до магазину „Союз, де ОСОБА_30 сказав, що у нього ввечері з`являться гроші, бо він піде на „гоп-стоп до вчительки, у якої бачив гроші, але скільки, не говорив, бо вона образила його дівчину. Як ОСОБА_9 збирався робити „гоп-стоп не знає.

Свідок ОСОБА_10 , мати ОСОБА_9 , не заперечувала, що у сина були проблеми з алкоголем, напади неадекватної поведінки, але відкрито до фахівців не звертались, щоб не було неприємностей у школі. Декілька випадків все ж було і це передавали до міліції. Підтвердила, що син часто пропускав заняття в школі і у репетитора, про що велись з ним розмови, причин не вказував. Матеріально син мав все, що потрібно, гроші йому давала і не відмовляла в цьому. Вказала на випадок, коли син виніс з дому та продав картини. Про вчинене син пояснив, що це сталося через дівчину, яку образила вчителька.

Суд першої інстанції дослідив інші докази по справі, співставив їх в сукупності з документами та речовими доказами, та встановив, що ОСОБА_9 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.2 п. 6 КК України, обґрунтувавши такий висновок показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_26 , свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , що була вбита ОСОБА_18 у себе вдома з корисливим мотивом і до цього причетний ОСОБА_9 , даними протоколів огляду місця події та відеозаписом на DVD-R диску, роздруківками цифрового запису РМІ „Марс ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, аудіо записами на СD-R диску повідомлення до чергової частини міліції про вчинене вбивство, роздруківками телефонних дзвінків з мобільного телефону, належного ОСОБА_32 , де вбачається, що про вбивство було повідомлено обвинуваченим по телефону в цей же день, висновками судово-медичних експертів № 290 та № 103 щодо локалізації, спрямованості, характеру та тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень та причини смерті потерпілої ОСОБА_18 , висновками судово-психіатричних експертиз № 219, № 220 щодо стану ОСОБА_9 , речовими доказами та висновками судово-медичних експертиз речових доказів /молотка, піднігтьового вмісту обвинуваченого, одягу, взуття/, на яких залишені сліди злочину, даними протоколів слідчих експериментів та їх відеозаписів з участю ОСОБА_9 , де він розповів причини та обставини вчинення ним вбивства потерпілої, іншими доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, об`єктивно та ретельно дослідив вказані наявні докази по справі, докладно виклав їх у вироку, належним чином оцінив та вірно встановив обставини вчиненого ОСОБА_9 злочину, який виразився в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_18 з корисливих мотивів, та правильно кваліфікував його дії за ст. 115 ч. 2 п. 6 КК України, що не викликає сумнівів.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про невірний висновок суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_9 за даним законом, про наявність в діях ОСОБА_9 умисного вбивства потерпілої ОСОБА_18 без обтяжуючої обставини з корисливих мотивів -, з перекваліфікацією його дій на ч. 1 ст. 115 КК України, з призначенням мінімального покарання за цим законом, то колегія суддів вважає їх такими, що суперечать дослідженим по справі доказам.

Висновки суду про те, що ОСОБА_9 вчинив саме умисне вбивство ОСОБА_18 з корисливих мотивів, а не просто її вбивство, підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_29 , який вказав, що позичав ОСОБА_9 гроші і 1000 грн. він повинен був віддати до 01.04.2014 року; свідка ОСОБА_32 , яка підтвердила, що ОСОБА_30 31.03.2014 року о 21 год. 23 хв. прийшов до неї у нетверезому стані і повідомив, що вбив вчительку та взяв гроші, низ джинсів був у плямах крові; свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 про те, що 31.03.2014 року ОСОБА_30 у вечірній час купував для всіх горілку, цигарки, закуску та витратив приблизно 120-150 грн., був п`яний, сумний; зокрема, свідок ОСОБА_24 підтвердив, що ОСОБА_9 напередодні 31.03.2014 року говорив, що у нього „ ввечері з`являться гроші, бо він піде на „гоп-стоп до вчительки, у якої бачив гроші; показаннями потерпілих щодо наявності до події злочину у ОСОБА_18 вдома грошей приблизно 5000 грн., золотих виробів на тілі ланцюжок, обручка та золота печатка, а після вбивства зникнення 4135 грн. та цих золотих виробів; свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 про те, що ОСОБА_9 вживав наркотики, вживав спиртні напої, курив, що також потребувало певних грошових витрат.

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 290 від 09.04.2014 року та комісійної судово-медичної експертизи № 103 від 16.05.2014 року доводиться, що ОСОБА_18 було нанесено не менше ніж від 20-25 травматичних впливів внаслідок дії твердих тупих предметів з обмеженою поверхнею, спричинено комплекс тілесних ушкоджень у вигляді політравми: черепно-лицевої травми множинні садна та зливні синці на обличчі, забито-рвані рани волосистої частини голови та обличчя, масивні розриви слизових оболонок та м`яких тканин обличчя, множинні переломи виличних кісток, нижньої та верхньої щелеп та переломи кісток носу; закритої травми органів шиї з двобічними переломами великих ріжків під`язикової кістки, саден на лівій бічній поверхні шиї; закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер та синцем на грудній клітці; синця на шкірі правого передпліччя, а також наявністю шокових нирок, білокрів`я внутрішніх органів. Переважна більшість ран у ділянці обличчя та голови утворилась від дії тупого предмета, контактуюча поверхня якого має ребро. Смерть ОСОБА_18 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від масивної крововтрати з розірваних судин обличчя внаслідок черепно-лицевої травми. Весь комплекс завданих тілесних ушкоджень був спричинений в короткий проміжок часу, не міх утворитись від падіння, і навіть при своєчасній спеціалізованій медичній допомозі прогноз щодо життя потерпілої був би несприятливий. Характер та тяжкість тілесних ушкоджень голови та лиця потерпілої свідчить про те, що вони були заподіяні в основному металевим молотком, що узгоджується з висновком судово-медичної експертизи речових доказів - № 73 від 25.04.2014 року щодо знайденого на місці події молотка згідно протоколу огляду місця події від 31.03.2014 року, де на ньому присутня кров, що належить ОСОБА_18 .

Згідно протоколів огляду місця події кв. АДРЕСА_3 , від 31.03.2014 року, шахти ліфта під`їзду № 2 будинку №19 від 09.04.2014 року вбачається, що в квартирі розкидані речі, шухляди комода висунуті, їх вміст викинутий, лежить труп жінки, біля нього металева частина молотка з залишками дерев`яного руків`я, сліди бурого кольору у вигляді фрагментів відбитків підошви взуття, в шахті ліфта виявлено сумки чорного та світлого кольору, гаманець білого кольору з квітковим малюнком, що належали потерпілій.

Згідно протоколу огляду місця події від 01.04.2014 року, яким вилучено одяг та взуття, належне ОСОБА_9 , висновків судово-медичних експертиз цих речових доказів від № 72 від 25.04.2014 року, № 85 від 08.05.2014 року, № 299 від 10.06.2014 року доводиться, що слід взуття на місці події належить ОСОБА_9 , на його джинсах, кросівках, пуловері та у піднігтьовому вмісті у Симоненка знайдена кров, яка належить ОСОБА_18 .

З аналізу цих доказів, а також того, що ОСОБА_9 визнав вину частково, але не давав показання, вбачається, що в діях ОСОБА_9 щодо умисного вбивства ОСОБА_18 наявний /присутній/ корисливий мотив, що спростовує твердження апелянта ОСОБА_7 про його відсутність.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_9 мав умисел на вбивство потерпілої ОСОБА_18 з корисливих мотивів і довів свій умисел до кінця з огляду на обстановку, яка передувала нанесенню потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченим, знаряддя та спосіб вчинення злочину, характер поранень потерпілої, використання металевого молотка, з нанесенням ударів у життєво важливі органи.

Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, конкретні обставини справи злочин вчинено щодо особи, яка не спричиняла тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що потерпіла була жінкою, її вік та фізичні дані, особу винного, що злочин вчинив у неповнолітньому віці, не розкаявся, стан його здоровя, виховання та розвитку, наявність обох батьків, думку служб у справах дітей, формально позитивні характеристики з місць навчання та проживання, відсутність судимостей, та обставини, що пом`якшують покарання - вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що призначене ОСОБА_9 покарання такого виду і розміру буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для пом`якшення покарання не знаходить.

Твердження адвоката ОСОБА_7 , що при призначенні покарання судом не враховано з`явлення ОСОБА_9 із зізнанням, в якому він особисто повідомив правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, бо у вироку про обґрунтування доведеності його вини у вчиненому вказано на роздруківку цифрового запису РМІ „Марс ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, з якого вбачається, що 31.03.2014 року о 22 год. 45 хв. з номеру НОМЕР_1 чоловік, який представився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив про вчинення ним вбивства, але судом це не визнано зізнанням у розумінні ст. 66 КК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення КПК при розгляді справи, що виразилось у неприйнятті судом висновків судових експертів № 248 від 09.07.2014 року щодо психічного стану обвинуваченого, покладення в основу вироку показань свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які вони давали на досудовому слідстві, порушення права обвинуваченого на захист внаслідок відсутності на дебатах другого захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_7 , то вони не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що під час дослідження особи обвинуваченого, разом із висновками амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 219 від 08.05.2014 року, суд торкався і висновку експертів № 248 від 09.07.2014 року, наданого стороною захисту, бо ґрунтовно розглядав заявлене захистом клопотання під час судового розгляду про проведення стаціонарної комплексної судово-психіатричної експертизи, постановив окреме судове рішення, яким відмовив у задоволенні такого клопотання за його недоцільністю, про що частково також зазначив і у вироку.

Як вбачається з матеріалів справи, на досудовому слідстві була призначена і проведена судово-психіатрична експертиза стосовно ОСОБА_9 , яку провели лікарі психіатри - психологи судово-психіатричного експертного підрозділу м. Чернігова, КЛПЗ „ЧОПНЛ , з безпосередньою участю підозрюваного ОСОБА_9 , з вивченням кримінального провадження, медичних карток ОСОБА_9 , його пояснень щодо вчиненого, з висновком, що загальний розвиток ОСОБА_9 відповідає рівню інтелектуальної норми та його віковому розвитку; у нього мали місце клінічні ознаки дисоціального розвитку особистості (F60.2 За Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), але він був повністю здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Це не перешкоджало його участі на досудовому і судовому розгляді, бо він здатний правильно сприймати обставини, які мають значення до справи, та давати про них правильні свідчення, примусові заходи медичного характеру йому не показані. Клінічних ознак тимчасового розладу психічної діяльності у нього не простежується. Клініко - психологічних ознак фізіологічного афекту у нього не виявлено. Наркологічне лікування зараз йому не показане /висновок № 220/.

Тобто, суд докладно, повно і обьєктивно дослідив докази психічного та психологічного стану обвинуваченого до та після вчинення ним кримінального правопорушення, зробив вірний висновок, що розбіжностей з висновком експертів сторони захисту за № 248 від 09.07.2014 року немає, тому підстав для виклику на допит експерта ОСОБА_22 та призначення і проведення комплексної стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 не вбачається, це також не викликається обставинами справи, даними допитів свідків, законного представника ОСОБА_10 , медичних документів про відсутність якихось дивацтв у поведінці ОСОБА_9 . Висновок експертів № 219 відповідає вимогам ст. 102 КПК України.

Щодо доводів захисника ОСОБА_8 про покладення в основу вироку показання свідків, даних на досудовому слідстві, то з матеріалів справи /журналу судового засідання та прослуховування ходу судового засідання/ доводиться, що свідки ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 були присутні у судовому засіданні, суд безпосередньо їх допитував та вислуховував, а оголошення їх показань на досудовому слідстві використав для нагадування їм обставин події та як документ, що не суперечить закону.

Не знайшли свого обґрунтування і посилання захисника ОСОБА_8 щодо порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 під час судових дебатів у суді першої інстанції, бо з матеріалів справи вбачається, що адвокат була зайнята іншими справами, ОСОБА_9 погодився на судові дебати у її відсутності, бо був присутній другий його захисник, адвокат ОСОБА_8 , який теж зголосився на дані обставини і захищав обвинуваченого.

Розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням обґрунтованих вимог потерпілих.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418 - 419, 376, 424-426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисників, адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2014 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4