Номер провадження: 11/785/70/15
Номер справи місцевого суду: 491/1692/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію прокурора на ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 25.12.2014 року, якою виділено матеріали кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та про обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України по факту крадіжки металевого листа та про обвинувачення ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 296 КК України і направлено прокурору Ширяївського району Одеської області для проведення досудового розслідування,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду близько 15 години 22.10.2013 року ОСОБА_17 через відчинене вікно з корисливою метою проник до приміщення житлового будинку жителя с. А.Іванівка Миколаївського району Одеської області ОСОБА_18 , звідки таємно викрав гроші в сумі 360 грн.

Він же о 20 годині 8.03.2014 року таємно викрав з автомобіля марки Москвич АЗЛК 2140 держномер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_19 і знаходився в с. А. Іванівка Миколаївського району Одеської області майно потерпілого ОСОБА_20 вартістю 600 грн.

Він же о 22 годині 15.04.2014 року таємно викрав з автомобіля марки ВАЗ 2103 держномер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_21 і знаходився в с. А. Іванівка Миколаївського району Одеської області майно потерпілого ОСОБА_21 вартістю 600 грн.

Він же о 23 годині 40 хвилин 17.04.2014 року з корисливою метою проник до підсобного приміщення потерпілої ОСОБА_22 по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав майно потерпілої на суму 1273.50 грн.

Він же о 3 годині 26.04.2014 року з корисливою метою проник до підсобного приміщення домоволодіння потерпілої ОСОБА_23 по АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти майно на суму 645 грн, однак не зміг довести свій злочинний умисел по незалежним від його волі причинам, оскільки був помічений потерпілою та втік з місця злочину.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_17 вказує, що суд при обранні покарання не врахував пом`якшуючих покарання обставин, зокрема те, що злочини він скоїв у неповнолітньому віці, щиро розкаявся у вчиненому, викрадені речі повернені потерпілим і претензій до нього вони не мають, він позитивно характеризується, та призначив занадто суворе покарання. Також наголошує на порушенні його прав, оскільки йому, на його думку, не було роз`яснено право на розгляд його справи судом присяжних, в зв`язку з чим просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд.

Прокурор в апеляції та змінах до неї, не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, кваліфікації його дій, вказує, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів не дотримався вимог закону та керівних роз`яснень, які зазначені в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання про те, що однакові за видом та розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей ( санкцій частин статей) КК України. В зв`язку з цим прокурор в апеляції просив скасувати вирок, ухвалити новий вирок, яким призначити за ч. 3 ст. 185 КК України та за сукупністю злочинів покарання ОСОБА_17 3 роки 6 місяців позбавлення волі. А в поданих до апеляції змінах прокурор просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_17 покарання у вигляді позбавлення волі за ст. 185 ч. 2 КК України терміном один рік, за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі і за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України три роки позбавлення волі.

Вислухавши доповідача, обвинуваченого і його захисника про задоволення апеляції та пом`якшення обвинуваченому покарання, прокурора про зміну вироку, призначення покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України та сукупністю злочинів 3 роки позбавлення волі, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляції обвинуваченого і прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_17 у вчиненні зазначених у вироку злочинів підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. 91 КПК України, дії його за ч. 2 ст. 185; ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, що не оскаржується в апеляціях.

Разом з тим, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд дійсно не дотримався вимог закону та керівних роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання про те, що однакові за видом та розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей ( санкцій частин статей) КК України, і поглинув однакі за розміром покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, які не були призначені у максимальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Також суд не врахував в достатній мірі дані про його особу обвинуваченого його вік, відношення до скоєного, відсутність шкоди по справі.

Виходячи з цього, апеляційний суд погоджується із доводами апеляцій обвинуваченого та прокурора про необхідність пом`якшення призначеного покарання, вважає за необхідне врахувати, що злочини ОСОБА_17 скоєно у неповнолітньому віці, повне визнання ним свої вини, розкаяння у скоєному, відсутність шкоди по справі і вважає можливим призначити за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, рахуючи вище приведені обставини виключними, із застосуванням ст. 69 КК України два роки позбавлення волі, в зв`язку з чим вирок суду в частині призначення покарання належить змінити.

Виходячи із об`єму вчинених злочинних дій та їх характеру, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, в зв`язку з чим не погоджується з доводами обвинуваченого і його захисника про звільнення ОСОБА_17 від відбування покарання з випробуванням.

Доводи апеляції обвинуваченого щодо не роз`яснення йому права на розгляд його справи судом присяжних не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції може розглядатися судом присяжних лише щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. ОСОБА_17 ж інкриміновано скоєння злочинів за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, санкціями яких передбачене найсуворіше покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

За таких обставин апеляції обвинуваченого і прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляції обвинуваченого ОСОБА_17 і прокурора частково задовольнити, вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 27.01.2015 року відносно ОСОБА_17 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_17 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до 3 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_17 , який утримується під вартою з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_3 ОСОБА_24 ОСОБА_2