У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Школярова В.Ф. і Філатова В.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 12 лютого 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на вирок Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 31 січня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 5 квітня 2006 року щодо ОСОБА_1.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

1975 р. народження, громадянина
України,

раніше судимого, останній раз 27
вересня 1995 року

Зборівським районним судом
Тернопільської області

за ч.2 ст. 117, ч.2 ст. 118 КК
України в редакції

1960 року до позбавлення волі на 9
років,

засуджено за ч.1 ст.122 КК України
до позбавлення волі на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
1 рік 6 місяців з покладенням відповідних обов'язків згідно ст.76 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 5
квітня 2006 року вказаний вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 11
жовтня 2005 року приблизно о 20.00 годині біля входу до будинку № 10 по вул.
Лугова в смт. В.
Березовиця Тернопільського району Тернопільської області на ґрунті особистих
неприязних стосунків умисно наніс потерпілому ОСОБА_2 удари руками у груди та
обличчя, заподіявши йому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У касаційному поданні прокурор,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 призначене занадто м'яке покарання і
безпідставно звільнено від його відбування,
просить про скасування постановлених щодо нього судових рішень і направлення
справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що у задоволенні подання прокурора слід відмовити.

Висновок про доведеність винності
ОСОБА_1. у вчиненні зазначених злочинних дій суд, як видно із вироку,
обґрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами.

Правильність застосування судом
кримінального закону - кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КК України
сумнівів не викликає, і прокурором не оспорюється.

При призначенні ОСОБА_1 покарання
суд, як убачається з вироку, відповідно до вимог закону врахував ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, який позитивно
характеризується, обставини, що пом'якшують покарання, а також думку
потерпілого, який просив ОСОБА_1 суворо не карати.

Вважати призначене ОСОБА_1
покарання несправедливим внаслідок його м'якості, про що йдеться у касаційному
поданні, немає підстав. Обране покарання і рішення суду про звільнення
засудженого від відбування покарання слід визнати таким, яке є необхідним для
його виправлення та попередження нових злочинів.

Отже, передбачених законом підстав
для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням зазначених у
ст.384 КПК України осіб не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись
ст.394 КПК України, колегія суддів,

У Х В А
Л И Л А :

у задоволенні касаційного подання
прокурора, який брав участь у розгляді справи щодо ОСОБА_1 у суді першої
інстанції, відмовити.

С У
Д Д І :

Присяжнюк Т.І.
Школяров В.Ф.
Філатов В.М.