Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
387/1221/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ кримінальне провадження № 0000692 про обвинувачення

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні хвору матір, не працюючого, пільг не має, раніше судимого 18.02.2013 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29.07.2013 року близько 24.00 години ОСОБА_5 після вчинення ОСОБА_7 крадіжки з володіння ОСОБА_4 , що розташоване в АДРЕСА_1 , бензомоторного тримеру «Садко» вартістю 1417 грн.15 коп. та дробарки кормів з електродвигуном вартістю 422 грн. 13 коп., достовірно знаючи, що майно являється викраденим, реалізовуючи злочинний умисел на незаконний збут майна, одержаного злочинним шляхом, знаходячись у той час неподалік місця вчинення злочину, домовився із жителем с.Нововікторівка Добровеличківського району ОСОБА_8 та збув останньому вказане майно.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і суду пояснив, що 29.07.2013 року близько 21.00 години, ідучи по вул. Набережна в с. Гнатівка Добровеличківського району, він випадково зустрів ОСОБА_9 в центрі, який попросив помогти перенести речі. Запитуючи про походження речей, ОСОБА_9 відповів, що забрав речі за борги.

Погодившись на прохання, він разом із ОСОБА_9 пішли по цій же вулиці Набережній, і близько 22.00 години прийшли до потерпілого додому, з яким обвинувачений був знайомий. ОСОБА_9 пішов у двір і сказав почекати його, а він залишився чекати останнього на лавочці біля будинку напроти.

У подвір`ї було темно, світло не вмикалось, ніяких розмов він не чув, почув лише як розбилось скло, але не зрозумів що це за звук та звідки він.

Через хвилин 20-30 ОСОБА_9 повернувся, покликав його через ворота та вони разом перенесли речі до його будинку, який також знаходиться на вул. Набережна.

Потім ОСОБА_9 запитав, чи не знає він кому можна продати дані речі, на що він повідомив, що можна продати Ковтуну. Нікітін зателефонував спочатку до ОСОБА_10 зі свого телефону, а потім із його телефону.

Пізніше ОСОБА_10 приїхав та домовлявся з ОСОБА_9 про купівлю речей, повідомив, що віддразу віддасть частину грошей, а якщо шукати не будуть, то віддасть іншу частину. і дав ОСОБА_9 100 грн.

Вони самі грузили речі в машину, він в цей час пішов додому, переодягнувся, щоб їхати з ОСОБА_10 , оскільки йому наступного дня потрібно було випасати корови.

Щиро каявся і запевнив суд, що подібного більше не трапиться.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина повністю доведена сукупністю зібраних по справі та досліджених у судовому засіданні, узгоджених між собою доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що зі ОСОБА_11 він мав дружні стосунки, оскільки з останнім він був добре знайомим.

В період з 27 по 31 липня 2013 року він був відсутнім за місцем свого проживання і по приїзду додому 31.07.2013 року він виявив, що у будинку було вибите скло і що було вчинено крадіжку тюнера, модему, бензотример, дробарки кормів, дрелі та болгарки.

Він повідомив про це у міліцію. Наступного дня він дізнався, що у нього було вчинено дві крадіжки, оскільки спочатку побачене вибите скло він закрив ганчіркою, а потім побачив зірвану ганчірку і знову ж таки повідомив до міліції.

01 серпня 2013 року від працівників міліції він дізнався, що крадіжку вчинив ОСОБА_11 , який в подальшому відшкодував йому збитки грошима.

На запитання захисника повідомив, що із його речами був затриманий ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що перебуваючи у ОСОБА_12 , в період з 27 по 29 липня 2013 року до нього зателефонував ОСОБА_11 і повідомив, що у нього є бензопила та бензокоса, які не є краденими речами, та запропонував взяти ці речі.

Погодившись на пропозицію, він приїхав до ОСОБА_11 , а потім вони разом поїхали до будинку, який розташований неподалік будинку ОСОБА_11 . Там ОСОБА_9 виносив речі та клав їх до автомобіля і також запевнив, що вони не є краденими.

Потім він з ОСОБА_11 поїхав додому в с. Гнатівка , а вже через декілька днів до нього приїхали працівники міліції та повідомили йому, що речі, які він придбав у Щерби, крадені. На прохання слідчого він виніс вказані речі, їх сфотографували, потім він їх завіз потерпілому

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що точної дати він не пам`ятає і всі дії він робив особисто, розбивав скло у будинку, виносив речі.

Крадіжку із будинку потерпілого вчиняв двічі, оскільки дізнався, що ОСОБА_13 не було вдома. Перший раз викрав різні речі, а другий раз-комп`ютер.

Спочатку розбив вікно зі сторони городу, заліз в будинок, у веранді взяв косилку, болгарку, дрельку, все майно точно він не пам`ятає, виніс все на вулицю та сховав у занедбаному будинку, який був розташований поруч. Оскільки речей було багато, він пішов вздовж вулиці, на своєму шляху зустрів ОСОБА_11 і попросив останнього допомогти перенести речі до повороту, при цьому останнього запевнив, що це майно не крадене.

До ОСОБА_10 з приводу продажу майна він спочатку телефонував зі свого телефону, а потім із телефону Щерби, і повідомив, що майно крадене, ОСОБА_10 погодився його придбати, але щоб ніхто не знав.

Викрадене майно грузив до автомобіля ОСОБА_10 разом із останнім, ОСОБА_11 при цьому не було, він підійшов до автомобіля, коли речі були загружені.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 01.08.2013 року та фототаблицями до нього, а саме домоволодіння ОСОБА_4 , згідно якого було встановлено крадіжку з його домоволодіння (т.1 а.с.39-45);

- протоколом огляду місця події від 02.08.2013 року та фототаблицями до нього, а саме домоволодіння ОСОБА_8 , згідно якого було виявлено у домоволодінні останнього викрадені речі (т.1 а.с.57-59);

- висновком експерта № 334 від 16.08.2013 року щодо вартості бензомоторного тримера « ОСОБА_14 » та дробарки кормів з електродвигуном (т.1 а.с.70-80).

Дослідивши та перевіривши представлені по справі докази, а саме показання потерпілого та свідків, які є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, надав їм належну оцінку в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого доведеною і кваліфікує його дії за ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його вік та рід занять, стан здоров`я, згідно якого ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря психіатра Добровеличківської ЦРЛ, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суду визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та ту обставину, що на утриманні обвинуваченого перебуває його матір-інвалід.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого суд не знаходить.

У зв`язку з наведеним, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, суд вважає за можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, його ролі і участі у вчиненому, призначити обвинуваченому, з застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яке основне покарання, не зазначене у санкції статті 198 КК України, а саме штраф в сумі 3400 грн, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що обвинувачений засуджений 18.02.2013 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки , однак у відповідності до вимог ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, тому вказані вироки підлягають виконанню окремо.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 198 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в сумі 3400 грн, застосувавши ст.69 КК України.

Речові докази по справі- бензомоторний тример «Садко» та дробарка кормів з електродвигуном, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоархангельський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: