У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

- Федченка О.С.

суддів

- Косарєва В.І. і Таран Т.С.,

з участю прокурора - Микитенка О.П.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 29 січня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок
Кремінського районного суду Луганської області від 13 червня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської області
від 24 листопада 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого 17.08.2000 р. Кремінським
районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 2296 КК України (в
редакції 1960 р.) на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.45 КК України
від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ч.3 ст.309 КК України на 5 років позбавлення
волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання
частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кремінського районного суду
Луганської області від 17.08.2000 р. і призначено ОСОБА_1 остаточне покарання -
5 років 3 місяці позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 24
листопада 2006 року вирок Кремінського районного суду Луганської області від
13.06.2006 року щодо засудженого ОСОБА_1 змінено, його дії перекваліфіковано з
ч.3 ст.309 КК України (в редакції 2001 р.) на ч.3 ст.2296 КК України
(в редакції 1960 р.) та призначено покарання із застосуванням ст.44 КК України
(в редакції 1960 р.) - 3 роки 3 місяці позбавлення волі, а на підставі ст.43 КК
України (в редакції 1960 р.) до призначеного покарання частково приєднано
невідбуту частину покарання за попереднім вироком і призначено ОСОБА_1
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 9.08.2001 року
біля поля агрофірми “Валуйський шлях”, що на х.Петровське Кремінського району,
знайшов два мішки з висушеними коробочками маку у кількості 11055 г, які
привласнив, тобто повторно незаконно придбав та зберігав особливо небезпечний
наркотичний засіб без мети збуту в особливо великому розмірі.

У касаційному поданні прокурор посилаючись на неправильне
застосування кримінального закону, просить постановленні щодо ОСОБА_1 судові
рішення змінити, виключити посилання на ст.43 КК України (в редакції 1960 р.) і
призначення покарання за сукупністю вироків та вважати його засудженим за ч.3
ст.2296 КК України (в редакції 1960 р.) із застосуванням ст.44 КК
України (в редакції 1960 р.) на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання прокурора підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, після вчинення
злочину, передбаченого ч.3 ст.2296 КК України (в
редакції 1960 р.), ОСОБА_1 перебував на території Російської Федерації і на запит
Міністерства юстиції України видавався російською стороною для притягнення до
кримінальної відповідальності лише за незаконне придбання та зберігання
наркотичних засобів при обтяжуючих обставинах. У листі Генеральної прокуратури
РФ крім того зазначено, що російською стороною не задоволено клопотання щодо
видачі ОСОБА_1 в частині вмінення йому кваліфікуючої ознаки - вчинення злочину
повторно, оскільки така кваліфікуюча ознака в кримінальному законодавстві РФ
відсутня.

Відповідно до ст.14 Європейської Конвенції “Про видачу
правопорушників” від 13.12.1957 р. та ст.66 Конвенції “Про правову допомогу і
правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах” від 22.01.1993
р., видана особа не може переслідуватися, засуджуватися або затримуватися з
метою виконання вироку чи постанови про утримання під вартою ні за яке
правопорушення, вчинене до її видачі, крім правопорушення, за яке вона була
видана, і її особиста свобода ні за яких інших причин не може обмежуватися, за
винятком підстав викладених у зазначених статтях Конвенцій.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд на підставі ст.71 КК України
частково приєднав покарання за попереднім вироком, а також визнав винуватим
ОСОБА_1 незаконному повторному придбанні особливо небезпечного наркотичного
засобу в особливо великому розмірі.

Зазначенні порушення суперечать вимогам ст.14
Європейської Конвенції про видачу правопорушників, оскільки згода для
притягнення ОСОБА_1 за вчинення злочину повторно та для призначення йому
покарання за сукупністю вироків російською стороною не надавалась.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судами
неправильно було застосовано кримінальний закон, а тому судові рішення щодо ОСОБА_1 необхідно
змінити в частині призначення йому покарання за сукупністю вироків і в порядку
ст.395 КК України - в частині кваліфікації його дій.

Керуючись
ст.ст.394 - 396 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання заступника прокурора Луганської області
задовольнити.

Вирок Кремінського районного суду Луганської області від
13 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 24
листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити:

виключити із зазначених судових рішень посилання на
призначення ОСОБА_1 покарання за ст.71 КК України та, на підставі ст.395 КК
України, кваліфікуючу ознаку - вчинення злочину повторно;

вважати ОСОБА_1 засудженим за
ч.3 ст.2296 КК України (в редакції 1960 р.) із застосуванням ст.44
КК України (в редакції 1960 р.) на 3 роки і 3 місяці позбавлення волі.

С У Д Д І :

Федченко О.С. Косарєв В.І. Таран Т.С.