Код суду 233 Справа № 233/2909/15-к
Вирок
Іменем України
02 червня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000480 від 30 березня 2015 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, не одруженого, студента 3 курсу Київського механіко-технологічного коледжу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 20 березня 2015 року у денний час (більш точний час під час слідства не встановлений), перебуваючи на одному з блокпостів, розташованому на виїзді із м. Дзержинська в напрямку м. Артемівськ Донецької області, після надання волонтерської допомоги благодійного фонду «Божі діти» військовослужбовцям Збройних сил України, в ході бесіди з одним із військовослужбовців, попросив, у разі можливості, надати йому футляр з-під використаного РПГ та гільзи з-під патронів у якості сувеніру на пам`ять, після чого він залишив свій контактний номер телефону.
22 березня 2015 року у денний час доби (більш точний час під час слідства не встановлено), вищезазначений невстановлений в ході досудового розслідування військовослужбовець Збройних сил України, на території благодійної організації « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої у АДРЕСА_2 , передав, тобто безоплатно надав ОСОБА_6 поліетиленовий пакет білого кольору та футляр з-під РГП, які він узяв у руки та відніс у свою кімнату, після чого пішов надавати благодійні послуги військовослужбовцям. Згодом, приблизно 30 хвилин потому, коли військовослужбовці Збройних сил України уїхали з вищезазначеної благодійної організації, він повернувся у свою кімнату, яка була розташована в гостинній кімнаті на 1 поверсі по АДРЕСА_2 , та оглянувши зміст поліетиленового пакету, виявив, що в ньому знаходилось наступне: пусковий пристрій 72,5 мм реактивної протитанкової гранати типу РПГ-22 («НЕТТО») (1 од.); частина корпусу кумулятивної протитанкової гранати ПГ-7 пострілу ПГ-7В та 9 гільз 23 мм артилерійських патронів, які до категорії бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв не відносяться, а також бойові припаси - два патрони з маркуванням «60 90», «539 79», калібру 5,45х39 мм; один патрон з маркуванням «188 86», калібру 7,62х54 R; один патрон з маркуванням «188 71», калібру 12,7х108 мм; один патрон з маркуванням «3 72», калібру 14,5х114 мм, та 23 мм осколково-фугасно-запалювальний патрон з підшивачем В 19 У (1 од.).
Переконавшись, що вищезазначені патрони цілі і не пошкоджені, а також усвідомлюючи, що вони є бойовими припасами, ОСОБА_6 залишив їх у себе, чим незаконно придбав та почав незаконно зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу за адресою: АДРЕСА_2 .
30 березня 2015 року приблизно об 11 годині, ОСОБА_6 , з метою поїздки до м. Києва, став збирати свої речі, при цьому патрони (бойові припаси) упакував у свою дорожню сумку, поклавши у предмети одягу окремо від інших предметів, які не є бойовими припасами, вибуховими речовинами чи вибуховими пристроями. Після цього, приблизно о 12 годині цього ж дня, він взяв дорожню сумку, де знаходилися вищезазначені бойові припаси, і переніс до мікроавтобусу «Рено», на якому добрався до автовокзалу м. Дзержинська Донецької області, чим незаконно здійснив носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
У той же день, приблизно о 13.00 год. (більш точного часу під час слідства встановлено не було), ОСОБА_6 , знаходячись в районі автовокзалу у м. Дзержинськ Донецької області по вул. Енгельса 1, сів в таксі - автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos», державний номер: « НОМЕР_1 », та виїхав з м. Дзержинська у напрямку м. Костянтинівка Донецькій області. При цьому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що при ньому в дорожній сумці знаходяться бойові припаси, поклав сумку до зазначеного автомобіля, чим продовжив незаконно носити та зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
У цей же день, 30 березня 2015 року, приблизно о 13.30 год., працівниками СКМСД Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області спільно з державною прикордонною службою України східного регіонального управління оперативно-бойової прикордонної комендатури «Одеса -1», на блокпосту - БП (КрП) - 02 «Неліпівка», який розташовано на перехресті доріг Іванопілля - Олександро-Шультіно Костянтинівського району Донецької області, був зупинений вищевказаний транспортний засіб, в якому в якості пасажира передвигався ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_6 , у період часу з 14.00 год. по 14.40 год. було проведено у встановленому законом порядку огляд особистих речей, під час якого у дорожній сумці виявлено та вилучено: два патрона з маркуванням «60 90», «539 79», які є боєприпасами, виготовленими промисловим способом; проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, штатними патронами до армійської нарізної вогнепальної зброї центрального бою, автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74«У» та ін., які придатні для здійснення пострілів; один патрон з маркуванням «188 86», який є боєприпасам до нарізної стрілецької зброї - патроном калібру 7,62х54 R, штатними набоями до армійської нарізної вогнепальної зброї центрального бою, гвинтівкам «СВМ», «Мосіна», який придатний для здійснення пострілів; один патрон з маркуванням «188 71», який є боєприпасом нарізної стрілецької зброї - патронами калібру 12,7х108 мм, штатними набоями до армійської нарізної вогнепальної зброї центрального бою кулемета «ДШК» (СРСР), універсальний кулемет Березина (СРСР), кулемет ШВАК (СРСР), кулемет НСВ «Утес» (СРСР/РФ), танковий кулемет НСВТ (СРСР/РФ), який придатний для виробництва пострілів; один патрон з маркуванням «3 72», який є боєприпасом до нарізної стрілецької зброї патроном калібру 14,5х114 мм, штатними набоями до армійської нарізної вогнепальної зброї центрального бою, кулемета «ККВ» (СРСР), (крупнокаліберний кулемет Володимирова) та інші, який придатний для виробництва пострілів; 23 мм осколково-фугасно-запалювальний патрон з підшивачем В 19 У (1 од.), виготовленим промисловим (заводським) способом, який відноситься до категорії бойових припасів, які ОСОБА_6 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Тим самим, ОСОБА_6 , своїми навмисними діями порушив вимоги п.п. 8, 9, 10, 11, 12 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, - незаконне придбання, носіння, та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
18 травня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

19 травня 2015 року між старшим прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000480 від 30 березня 2015 року, та підозрюваним ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, носіння, та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

При цьому ОСОБА_6 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий; за місцем проживання (навчання) характеризується негативно; на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває; у скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, - незаконне придбання, носіння, та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Цивільний позов не пред`являвся.

Речові докази по справі: два патрона калібру 5,45х39 мм; один патрон калібру 7,62х54 R; один патрон калібру 12,7х108 мм; один патрон калібру 14,5х114 мм; один 23 мм осколково-фугасно-запалювальний патрон з підшивачем В 19 У (а.к.п. 36-37), які поміщено в кімнату для зберігання речових доказів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області (а.к.п. 38), варто передати до ГУМВС України в Донецькій області.
Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів (проведення судово-балістичної експертизи - 691,20 грн., проведення судово-вибухотехнічної експертизи - 768,00 грн.), суд констатує те, що експертизи проведені державним органом, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України, а тому відшкодуванню за рахунок обвинуваченого не підлягають.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -
з а с у д и в :
Угоду про визнання винуватості, що укладена 19 травня 2015 року між старшим прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 травня 2015 року покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі: два патрона калібру 5,45х39 мм; один патрон калібру 7,62х54 R; один патрон калібру 12,7х108 мм; один патрон калібру 14,5х114 мм; один 23 мм осколково-фугасно-запалювальний патрон з підшивачем В 19 У, які поміщено в кімнату для зберігання речових доказів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, - передати до ГУМВС України в Донецькій області.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя