г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1630/15-к
Номер провадження 1-кп/213/213/15
В И Р О К

Іменем України

26 червня 2015 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження № 0000688 від 08 травня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта: базова загальна середня, не одруженого, працюючого: Широківське лісництво ДП «Криворізьке лісове господарство»- тимчасовим робітником, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-25.10.2006 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, 21.09.2009 року звільнився умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 22 дні;

-27.04.2015 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.186 ч.1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, судимості не погашені,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, останній раз: 27.04.2015 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.186 ч.1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин.
Так, ОСОБА_4 , 07.05.2015 року приблизно о 22.00 годині знаходився позаду будинку АДРЕСА_2 , де в нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, переслідуючи корисливу мету, він повторно, умисно, з корисливих мотивів через незачинене вікно проник на балкон квартири АДРЕСА_3 вищезазначеного будинку. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 ногою штовхнув двері балкону, які не були зачинені на замок, та проник до приміщення кімнати вказаної квартири, звідки таємно викрав ноутбук «Lenovo G 575 ЕЗОО» серійний номер СВ 15716437 вартістю 1800 грн. із зарядним пристроєм до нього вартістю 200 грн., який знаходився на бильці між кріслом та диваном у кімнаті квартири та належав ОСОБА_5 .. Після чого, ОСОБА_4 утримуючи викрадене при собі через вікно балкону з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2000 грн..
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України визнає повністю та викладені у обвинувальному акті обставини не оспорював. Пояснив, що викрадене майно хотів залишити собі, проте в подальшому співробітники міліції ноутбук та зарядний пристрій, які він вкрав- вилучили у нього і повернули потерпілій. З ціною викраденого майна згоден. З 22 червня 2015 року він працевлаштувався. Просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ноутбук і зарядний пристрій - їй повернули співробітники міліції після вилучення викраденого майна. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має, просила суд суворо не карати обвинуваченого.

На підставі ч.З ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднана з проникненням у житло.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ч.1 ст.65 КК України, суд враховує відповідно до ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обвинувачений має не погашені судимості, скоїв дане кримінальне правопорушення після винесення вироку від 27.04.2015 року, яким його було засуджено за ст.ст.186 ч.1,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, скоїв тяжкий злочин, вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, матеріальна шкода потерпілій відшкодована за рахунок вилученого майна працівниками міліції, працевлаштувався з 22.06.2015 року, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, визнання вини у повному обсязі. Обставин, які обтяжують покарання згідно ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі, призначив мінімальний строк зазначений у санкції ч.3 ст.185 КК України.

Одночасно, суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом, а також не має підстав для застосування ст. 75 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення після винесення вироку від 27.04.2015 року, яким його було засуджено Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.186 ч.1,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, необхідно приєднати до покарання призначеного за даним вироком у вигляді позбавлення волі частково не відбуте покарання за вироком від 27.04.2015 року у вигляді позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 обрану у вигляді особистого зобов`язання необхідно змінити на взяття під варту, взявши під варту в залі суду та залишити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по проведенню судової трасологічної експертизи -необхідно стягнути з ОСОБА_4 в доход держави в розмірі 491 грн. 04 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за ст.185 ч.3 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, приєднати до покарання призначеного за даним вироком у вигляді позбавлення волі частково не відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 обрану у вигляді особистого зобов`язання- змінити на взяття під варту, взявши під варту в залі суду та залишити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк покарання рахувати з 26 червня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави витрати, пов`язані із залученням експерта в зв`язку з проведенням судової трасо логічної експертизи № 51/01-52 від 08.05.2015 року в розмірі 491 гривні 04 коп..

Речові докази: три сліди пальців рук та дактилокарта, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження №0000688 залишити при них;

-ноутбук «Lenovo G 575 Е 3ОО» серійний номер СВ 15716437 із зарядним пристроєм до нього, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 - залишити у останьої.

Матеріали кримінального провадження № 0000688 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/1630/15-к, пр.1-кп/213/15.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили.

Відповідно до статті 395 КПК України апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, подається через суд, який ухвалив судове рішення, до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1