Ухвала

іменем україни

10 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі ОСОБА_5,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000710, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя

АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за касаційною скаргою прокурора на вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2014 року,

за участю прокурора ОСОБА_6,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із вироком суду апеляційної інстанції, ухваленим щодо ОСОБА_1, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 71 КК України, визначив засудженому остаточне покарання в розмірі, меншому від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 263 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2011 року й остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 місяців.

08 липня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області за апеляційною скаргою прокурора скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 у частині призначення покарання та ухвалив новий, за яким призначив останньому покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначив засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

У решті вирок суду залишив без зміни.

Як установлено судом, 11 березня 2014 року ОСОБА_1, знаходячись на ринку «Ювілейний» по вул. Подбельского в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав мисливський ніж, виготовлений саморобним способом за типом мисливського ножа СІЛА, що є холодною зброєю, який у подальшому носив при собі без передбаченого на те законом дозволу до часу його виявлення та вилучення працівниками міліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора про підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 263 КК України в касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положенням ч. 4 ст. 71 КК України встановлено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_1 був раніше засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2009 року за ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі, та 13 червня 2013 року - звільнений умовно-достроково від відбування призначеного покарання на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 18 днів. Злочин, за який його засуджено новим вироком, ОСОБА_1 вчинив 11 березня 2014 року, тобто в період умовно-достроково звільнення.

Однак, суд апеляційної інстанції вищезазначених вимог закону не дотримався та допустив помилку, призначивши засудженому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, що є меншим від невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене вирок щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне й обґрунтоване рішення, покарання призначити з дотриманням вимог ст.ст. 65, 71 КК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4