Справа № 154/3697/14-к Провадження №11-кп/773/144/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.395 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий,
· засуджений за ст.395 КК України до покарання у виді двох місяців арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишено попередній особисте зобов`язання.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 17 вересня 2014 року відносно нього встановлено адміністративний нагляд ОВС строком на 1 рік 6 місяців з покладенням певних обов`язків та встановлення обмежень дій піднаглядного, а саме: заборони ОСОБА_7 виходити з будинку з 22 години по 06 годину наступного дня; заборона перебувати в ресторанах, кафе міста; реєстрація в ОВС 1 раз на місяць.
Однак, ОСОБА_8 , будучи попереджений про покладені обов`язки та встановлені відносно нього обмеження, маючи намір ухилитись від встановлення та виконання адміністративного нагляду, самовільно, без відома та відповідного дозволу Володимир-Волинського MB УМВС України у Волинській області, залишив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та виїхав в м. Київ.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, пом`якшити призначене покарання, застосувавши до нього ст.69 КК України. Посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні обтяжуючі покарання обставини та є ряд обставин, які його пом`якшують, що є підставою для застосування ст.69 КК України. За таких обставин, просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду залишити без змін, оскільки призначене обвинуваченому покарання є справедливим, відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, його особі та діючому кримінальному законодавству.

Заслухавши доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який проти апеляційної скарги заперечив, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину при вказаних у вироку обставинах відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які в суді першої інстанції не оспорювалися.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст.395 КК України є правильною і також не оскаржувалась.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та його кваліфікація учасниками судового провадження в апеляційній інстанції також не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Ці вимоги закону судом першої інстанції в повній мірі дотримані.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості. Крім того, враховано і те, що вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, однак раніше неодноразово вчиняв злочини та був судимий, даний злочин вчинив під час не знятої та непогашеної судимості за попереднім вироком, характеризується посередньо, проживає у незареєстрованому шлюбі з співмешканкою, яка на момент розгляду справи та постановлення вироку є вагітною.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

А тому, врахувавши усі обставини у кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкцій закону, за яким його засуджено, з реальним його відбуванням, яке відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і підстав вважати його надто суворим немає.

Законних підстав для зміни або скасування вироку щодо ОСОБА_7 з підстав наведених в апеляційній скарзі та застосування щодо нього ст.69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду від 04 лютого 2015 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4