Справа № 462/4240/14-к
У Х В А Л А
11 червня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001091 відносно ОСОБА_6 про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

встановив:
04 березня 2014 року до Залізничного районного суду м.Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001091 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов ТОВ «Факро Львів», розписки про отримання копії обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування і цивільного позову ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на те, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки фактично не містить викладу обставин кримінального правопорушення, стороною обвинувачення так і не усунуто недоліки обвинувального акту, у зв`язку з якими такий вже двічі був повернутий прокурору. Також зазначає що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, досудовим розслідуванням не встановлено і в обвинувальному акті не вказано доказів на підтвердження вини обвинуваченого, не обгрунтовано доказами кожен елемент складу злочину, який інкримінується обвинуваченому, нерозкритою залишилася об`єктивна сторона даного злочину та суб`єктивна сторона, яка характеризується прямим умислом та корисливим мотивом.

Заслухавши обвинуваченого, який підтримав клопотання свого захисника, прокурора, котрий проти задоволення клопотання заперечив з тих підстав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, і просивпризначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, представника потерпілого, який також проти клопотання заперечив, дослідивши обвинувальний акт, клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, попередні судові рішення про повернення обвинувального акта прокурору в даному кримінальному провадженні, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, то суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про повернення його прокурору.

Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Згідно ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і який завершує досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Як вбачається із клопотання захисника обвинуваченого, таке частково зводиться до незгоди із пред`явленим обвинуваченням, відсутності доказів, а також недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. На думку суду, такі мотиви повернення обвинувального акта прокурору не грунтуються на законі, оскільки судовий розгляд, згідно ст.337 КПК України, проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, і того, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та чи є вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, покладається на сторону обвинувачення, яка згідно принципу змагальності (ст.22 КПК України) самостійно обстоює свою правову позицію, вільна у поданні суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Крім цього, слід зауважити, що ч.2 ст.291 КПК України визначеновичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, а відтак інформації, яку має право знати суд до початку судового розгляду.

Таким чином неприпустимим є зазначення в обвинувальному акті відомостей про перелік і зміст доказів обвинувачення. Таке розкриття доказів обвинувачення було б грубим порушенням Європейської конвенції з прав та основоположних свобод, оскільки п.3 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий, неупереджений та всесторонній суд, а повідомлення про докази тих чи інших обставин до судового розгляду справи є неприпустимим та є прямим втручанням сторони обвинувачення в судочинство.

Щодо посилань захисника на те, що обвинувальний акт фактично не містить викладу обставин кримінального правопорушення, зокрема, часу, місця і способу вчинення, то такі не можуть братися судом до уваги, враховуючи наступне.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акта, виклад фактичних обставин злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, відповідає формулюванню обвинувачення, а також вимогам ст.91 КПК України, зокрема, містить спосіб вчинення розтрати чужого майна, дані про час і місце вчинення такої, які прокурор вважає встановленими і які підлягають доказуванню під час судового розгляду.
Суд вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі усунуто недоліки обвинувального акта, у зв`язку з наявністю яких такий двічі 29.07.2014 року та 06.11.2014 року повертався судом прокурору для доопрацювання, а питання щодо відповідності зазначених у обвинувальному акті обставин фактичним не може бути предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні, а вирішується судом при ухваленні вироку.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що доводи захисника про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України є необгрунтованими і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокуророві, а тому клопотання, з наведених мотивів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 110, 291, 314, 369-372 КПК України, суд
ухвалив:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1