В И Р О К

Іменем України №1- 20708р.

11 листопада 2008 року
Лубенський міськрайонний суд
Полтавської
області

В складі головуючого : судді Яценка
В.В.

при секретарі : Мирній Т.Ф.

з участю прокурора : Загребельного О.В.

захисника : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженець

Житомирської
обл. Народинського р-ну, с. Христинівка,

мешканець
АДРЕСА_1, українець, гр. України, освіта

середня-спеціальна,
одружений, П/П, безпартійний,

судимий:

22.06.1998 року
Варвинським районним судом

Чернігівської області по ст. 81 ч. З КК
України (відповідно

до КК України в редакції
від 1960 року) до 2 років

позбавлення волі. Згідно ст. 45 КК України
(відповідно до

КК України в редакції увід
1960 року) ОСОБА_1

засуджено умовно з іспитовим
терміном 1 рік, судимий

16.08.1999 року
Гребінківським районним судом

Полтавської області по
ст. 81 ч. З КК України (відповідно

до КК України в редакції від 1960 року) до 3 років

позбавлення волі. Згідно ст. 43 КК України
(відповідно до

КК України в редакції від
1960 року) ОСОБА_1

приєднано 6
місяців позбавлення волі
за вироком

Варвинського районного
суду Чернігівської області від

22.06.1998 року по ст.
81 ч. З КК України (відповідно до

КК України в редакції
від 1960 року) за яким останнього

засуджено до 2 років
позбавлення волі та згідно ст. 45 КК

України (відповідно до
КК України в редакції від 1960

року) засуджено
умовно з іспитовим терміном 1
рік.

Всього засуджено на 3
роки 6 місяців виправно-трудової

колонії загального
режиму. Звільнився 19.01.2001 року за

постановою Автозаводського районного суду
м.

Кременчук, Полтавської
області від 18.01.2001 року по ст.

53 КК України
умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 3 дні,

судимий 25.07.2001 року
Драбівським районним судом

Черкаської області по
ст. 81 ч. З КК України (відповідно до

КК України
в редакції від
1960 року) до
3 років

позбавлення волі. Звільнився 15.03.2004-року
по відбуттю

строку
покарання, судимий 13.Ш.2005
року місцевим

Варвинським районним
судом Чернігівської області по ст.

185 ч.
2 КК України до
3 років обмеження волі зі

звільненням від
покарання з іспитовим строком на 2 роки у

відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України,

в скоєні злочину передбаченого ст.
185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_1 органами досудового
слідства обвинувачується в тому, що він маючи спільний умисел на викрадення цегли в загальній кількості 2 900 шт. 21.04.2008 року близько 11
год. на власному автомобілі ВАЗ-2103 держ. номер НОМЕР_1 з причепом приїхав до господарства ОСОБА_3, розташованого
в с. Карпилівка, Лубенського р-ну, Полтавської обл., де була складена цегла червоного кольору. Знаходячись у даному
господарстві ОСОБА_1, таємно, шляхом вільного доступу викрав та завантажив в
причеп 300 шт. цегли по ціні - 60 коп. за 1 шт. на суму - 180 грн., яку
вивіз з господарства.

22.04.2008 року близько 12 год. ОСОБА_1
знову приїхав до вищеназваного господарства,
що в с. Карпилівка, Лубенського р-ну на даному автомобілі ВАЗ-2103 з причепом,
де викрав ще 300 шт. цегли по ціні - 60 коп. за 1 шт. на суму - 180 грн., які завантажив в причеп та вивіз з
господарства. Також цього ж дня о 15 год. ОСОБА_1 приїхав даним автомобілем з причепом до цього ж
господарства, де ще викрав та завантажив у цей же причеп 300 шт. цегли по ціні
- 60 коп. за 1 шт. на суму - 180 грн. та знову вивіз з господарства.

24.04.2008 року близько 15 год. ОСОБА_1
приїхав знову до вищеназваного двору
ОСОБА_3 на автомобілі ЗІЛ-130 держ. номер НОМЕР_2, де викрав та завантажив його цеглою у кількості - 2 000 штук
по ціні - 60 коп. за 1 шт. на суму - 1 200 грн. Після чого вивіз дану цеглу з господарства.

Всього ОСОБА_1 викрав
за 4 рази майна ОСОБА_3 на загальну суму - 1 740 грн.

Збитки
потерпілому не відшкодував.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
винним себе в скоєні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України визнав
повністю, про обставини викрадення цегли та шиферу належних ОСОБА_3, дав покази як указано в описовій частині
вироку.

Згідно
ст.. 299 КПК України, судом не досліджувались докази вини підсудного ОСОБА_1
стовно фактичних обставин справи.

Дії підсудного ОСОБА_1 слід
кваліфікувати за ст..185 ч.2 КК України,
тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При
обранні міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпечності вчиненого ним злочину.

Обставин,
що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_1 суд не
вбачає.

Обставиною
, що пом'якшує покарання , суд визнає щире каяття у вчиненому, що знайшло своє
підтвердження в дачі правдивих показів, як на досудовому слідстві так і в ході
судового слідства.

Суд
також враховує особу підсудного ОСОБА_1, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем
помешкання , має на утриманні двох малолітніх дітей, яких виховує особисто.

Суд,
вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання за вчинений злочин у вигляді
позбавлення волі .

Разом з тим суд вважає , що виправлення та
перевиховування підсудного ОСОБА_1 можливе
без ізоляції від суспільства , і з урахуванням призначуваної міри покарання
вважає можливим звільнити його від відбування призначуваної міри покарання на
підставі ст.. 75 КК України.

По
справі потерпілим ОСОБА_3 заявлений до ОСОБА_1 цивільний позов про
відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1740 гривень та моральної шкоди в
розмірі 1300 гривень.

Заподіяння
моральної шкоди мотивував тим, що мав намір будуватися , але внаслідок
викрадення в нього цегли не зміг цього зробити. Крім того вимушений був
звертатися в органи міліції, щодо розшуку винних осіб у викраденні цегли та
шиферу. Вимушений був неодноразово приїздити до райцентру , що потягло за собою
моральні страждання.

Суд
вважає, що постільки матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_3 заподіяна діями
підсудного ОСОБА_1 , позов в цій частині підлягає задоволенню повністю.

Суд
також вважає, що потерпілий ОСОБА_1 поніс моральні страждання внаслідок
викрадення в нього цегли та шиферу придбаних на будівництво , і погоджується з
розміром заподіяної шкоди в сумі 1300 гривень.

Керуючись
ст.. ст.. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 за ст..
185 ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі .

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від
призначеного покарання звільнити з іспитовим терміном на 3 (три) роки.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу залишити попередню
- підписку про невиїзд.

Позов
ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Стягти
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1740 гривень та моральну
шкоду в розмірі 1300 гривень.

Речові
докази по справі : автомобіль ЗІЛ -130 дн.з. НОМЕР_2, який зберігається під
збережувальною розпискою у ОСОБА_1, залишити ОСОБА_1, як йому належний.

Автомобіль
ЗІЛ -130 д.н.з. НОМЕР_3 . який знаходиться під збережувальною розпискою у
ОСОБА_4 , залишити ОСОБА_4, як йому належний.

Тисячу
штук цегли, яка знаходиться на збереженні у потерпілого ОСОБА_3 залишити
ОСОБА_3, як йому належну.

Відповідно
до ст.. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1, не виїжджати за межі України без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання, періодично з'являтись для реєстрації в ці органи.

На
вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області в
15 добовий термін.

Головуючий
Яценко
В.В.