Справа № 201/7033/15-к
Провадження № - 1кп/201/279/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003910 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

· 13.04.2012 р. . Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 190 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

· 13.01.2015 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі;

· 11.03.2015 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4-х років шести місяців позбавлення волі;

· 14.04.2015 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по ч. 2 ст. 186, с. 70 КК України до 4-х років шести місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
03.11.2014 близько 11:30 години перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжка), побачив мобільний телефон «Рrestigio MultiPhone PАР5400 DUO білого кольору, імей-1: НОМЕР_1 , імей-2: НОМЕР_2 , загальною вартістю 2797 гривень, який належить ОСОБА_5 , та визначив його як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу заволодів вказаним мобільним телефоном. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 втік з місця скоєння кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд
Вказаними діями обвинувачений вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та від дачі будь-яких показань відмовився.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має незняту та непогашену судимість, вчинив злочин під час іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, посередньо характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2015 року, то суд вважає за необхідне після призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2015 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2015 рокуу вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 19 грудня 2014 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 тримати в умовах Дніпропетровського СІЗО УДПтС України в Дніпропетровській області

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1