БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/763/15-к
Провадження № 1-кп/361/90/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» лютого 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області
у складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000104 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Андижані, Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді водія-електрика 8 радіорелейної станції 1 центру радіорелейного зв`язку польового вузла зв`язку у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, бажаючи ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, всупереч вимог ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XIIіз змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.05.2014 №1275-VII, п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.05.2014№1275-VII, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, 20.03.2014, близько 17.00 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка має чітко визначені межі, та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 13.01.2015.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби.
22 січня 2015 року між заступником військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000104, та ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 408 КК України, відповідно до якої ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме, за ч. 1 ст. 408 КК України, з врахуванням вимог ст.ст. 53, 69, 69-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язався неухильно виконувати вирок Броварського міськрайонного суду .

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, від якого шкода завдана лише державним інтересам.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді водія-електрика 8 радіорелейної станції 1 центру радіорелейного зв`язку польового вузла зв`язку у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, бажаючи ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, всупереч вимог ч.ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XIIіз змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.05.2014 №1275-VII, п. 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.05.2014№1275-VII, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, 20.03.2014, близько 17.00 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка має чітко визначені межі, та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 13.01.2015.
За наведених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 408 КК України, за якою належить призначити йому, узгоджену сторонами міру покарання, згідно угоди про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 22 січня 2015 року між заступником військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22.01.2015, покарання, з урахуванням вимог ст.ст. 53, 69, 69-1 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Витрати, понесені на залучення експертів, а також речові докази - відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1