Справа № 610/1795/15-к
Провадження № 1-кп/610/224/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2015 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Водяне Близнюківського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, старшого такелажника такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 410, ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2014 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1,3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , підняв знайдений розривний заряд 82-мм мінометної димової міни, у складі якого міститься бризантна вибухова речовина тротил, та який перебуває у власності держави в особі Збройних Сил України, усвідомлюючи, що вказаний заряд містить вибухову речовину, маючи на меті незаконно обернути на свою користь військове майно, не повідомив про цей факт своєму керівництву, всупереч вимогам п.п. 6, 7 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04 серпня 2000 року, не передав його до військової частини НОМЕР_1 для постановки на облік, а поклав у кишеню свого бушлату та переніс до своєї особистої шафи у казармі вказаної військової частини, у такий спосіб незаконно, безоплатно утримав вибухову речовину, привласнивши її, в результаті чого державі спричинено матеріальну шкоду у розмірі 263,13 гривень.

Крім того, солдат ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний намір до кінця, привласнивши за вищезазначених обставин розривний заряд 82-мм мінометної димової міни, у складі якого міститься бризантна вибухова речовина тротил, усвідомлюючи, що даний заряд містить вибухову речовину, незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами), дозволу, в своїй особистій шафі у казармі вказаної військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно зберігав вказаний розривний заряд у період з 19 грудня 2014 року до приблизно 11 години 31 березня 2015 року, після чого тоді ж приблизно 11 години 31 березня 2015 року поклав до сумки та перевіз при собі залізничним транспортом до станції Харків-Левада, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Молчанівський.

31 березня 2014 року приблизно о 17 годині вказаний розривний заряд димової міни вказаної військової частини, який містить вибухові речовини, був вилучений у солдата ОСОБА_4 працівниками міліції.

23 червня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно умов угоди обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор військової прокуратури ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.410 і ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 : за ч.1 ст. 410 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі за ч.1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі, за ст. 70 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі, ст. 75 КК України- 1 рік 6 місяців іспитового строку

Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, вислухавши доводи сторін кримінального провадження, прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається.

Потерпілий у вказаній справі відсутній.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 410 і ч.1 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

ОСОБА_4 роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України .

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду і розміру покарання.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра за місцем проживання не перебуває, за місцем служби солдат ОСОБА_6 характеризується як особа, яка повністю виконує свої функціональні обов`язки, порушень військової дисципліни не має.

Щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість визначення тривалості іспитового строку в межах 1 рік 6 місяців.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 , укладену 23 червня 2015 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 410 КК України і ч.1 ст. 263 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання:

за ч.1 ст. 410 КК України -3 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробування, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

Речові докази: розривний заряд 82 мм мінометної димової міни, який передано на відповідальне зберігання до Харківського університету Повітряних Сил ім. Кожедуба, - повернути до військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 2214,00 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. ст. 394,395 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя