УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2007
року Колегія суддів
судової палати у кримінальних

справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого
судді Ноздрякова В.М.

суддів Коваль С.М., Ковальської В.В.

за участю
прокурора Карпука Ю.А.

захисника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальну справу за

апеляцією захисника засудженого ОСОБА_1
на вирок

Шевченківського районного суду м.
Києва від 12 червня 2007 року,

встановила:

Вироком
Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2007 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає в АДРЕСА_1, раніше не судимий, засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України
із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі
ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_2. звільнений від відбування покарання з
випробуванням - іспитовим строком 1 рік та покладенням обов'язків: повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи, не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу цих органів,
періодично з'являтися на реєстрацію.

Згідно з
вироком ОСОБА_2. засуджений за те, що 23.05.2006 року близько 14 години 30
хвилин, поблизу зупинки тролейбуса № 5 по вул.

Справа № 11-а-
1481 Категорія КК: ч. 2 ст. 186 Головуючий у першій інстанції Тельнікова І.Г.
Доповідач Ковальська В.В.

Щербакова, 52 в м. Києві він за
попередньою змовою з особою, матеріали стовонно якої виділено в окреме
провадження у зв'язку з розшуком, зупинили неповнолітнього ОСОБА_3 та під
загрозою застосування фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого, а саме: особа, матеріали відносно якої виділено в окреме
провадження, утримувала потерпілого рукою, відкрито викрали із кишені ОСОБА_3
гроші в сумі 20 грн., пачку цигарок марки "Мальборо"
вартістю 4 грн., З цукерки, які не представляють матеріальної цінності,
завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 24 грн.

В апеляції на вирок суду захисник засудженого ОСОБА_2.ОСОБА_1 просить вирок
суду скасувати, а справу закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України,
посилаючись на малозначність вчиненого засудженим діяння. Апелянт вказує на те,
що ОСОБА_2. виконував у вказаному злочині пасивну роль, а саме не погрожував
потерпілому та не застосовував до потерпілого насильства, не обшукував його,
будучи введеним в оману ОСОБА_4., вважав, що потерпілий винний останньому
гроші. Апелянт просить врахувати і той факт, що злочином не було заподіяно
істотну шкоду, у зв'язку з чим у справі не заявлявся цивільний позов. Крім
того, захисник вказує на позитивні характеристики засудженого, визнання ним
своєї вини, відсутність у нього судимостей та на те, що потерпілий ОСОБА_5.
підтримав клопотання, заявлене апелянтом в судовому засіданні про закриття
справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляцію,
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції і просив вирок суду
залишити без змін, виступи учасників процесу в судових дебатах, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція підлягає до задоволення частково, а вирок суду належить скасувати з
направленням справи на додаткове досудове розслідування, виходячи з таких
підстав.

Суд визнав ОСОБА_2. винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186
КК України за вчинення викрадення чужого майна, поєднаного з погрозою
застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого,
вчинене за попередньою змовою групою осіб і при цьому у вироку не вказав, які
дії були вчинені підсудним ОСОБА_2. на виконання об'єктивної сторони злочину.
Разом з тим, суд у вироку щодо ОСОБА_2. зазначив, які дії по виконанню
об'єктивної сторони злочину були вчинені особою, матеріали стосовно якої
виділені в окреме провадження.

З постанови про
пред'явлення обвинувачення ОСОБА_2 та обвинувального висновку вбачається, що у
вказаних документах також не

зазначені конкретні дії, вчинені обвинуваченим ОСОБА_2. щодо потерпілого
ОСОБА_3, які можуть становити об'єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст.
186 КК України. Зокрема, у постанові про пред'явлення обвинуваченні ОСОБА_2
лише констатується факт, що він вступив у попередню змову з особою, матеріали
стосовно якої виділені в окреме провадження та відкрито викрали майно
потерпілого і при цьому не вказано у чому проявилась погроза застосування
насильства та не розкритий характер насильства, а також не відображений спосіб,
у який ОСОБА_2. і особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження,
заволоділи майном потерпілого.

Що стосується способу заволодіння майном потерпілого, то з матеріалів
справи вбачається, що органи досудового слідства цю обставину не встановили,
оскільки з пояснень та даних протоколів допиту ОСОБА_2. і ОСОБА_4, матеріали
відносно якого виділені в окреме провадження та потерпілого ОСОБА_3 вбачається,
що вказані особи на досудовому слідстві та в судовому засіданні давали різні
показання про те, які конкретні дії по заволодінню майном вчиняли ОСОБА_4. і ОСОБА_2. (а.с,
а.с. 20,25, 26, 35,64, 78, 87, 93, 103, 191-192, 235-239). Також органами
досудового слідства не встановлена та не відображена у постанові про
пред'явлення обвинувачення роль ОСОБА_2. у застосуванні погрози на адресу
потерпілого.

Отже, досудове слідство, проведене у справі є неповним, а постанова про
пред'явлення обвинувачення ОСОБА_2 є неконкретною за змістом, оскільки в ній не
наведені дії, які були вчинені ОСОБА_2. та іншою особою, і які складають
об'єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Крім
того, ОСОБА_2 інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою з особою,
матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, проте у постанові про
пред'явленні обвинувачення ОСОБА_2 також не зазначені дії вказаної особи, які
складають об'єктивну сторону злочину.

Недодержання органами досудового слідства вимог ст. 132 КПК України щодо
змісту пред'явленого обвинувачення, а саме: пред'явлення ОСОБА_2. неконкретного
за змістом обвинувачення колегія суддів розцінює як порушення права на захист
неповнолітнього обвинуваченого і ця обставина є підставою для повернення справи
на додаткове розслідування, оскільки така неправильність досудового слідства не
могла бути усунута в судовому засіданні.

При розгляді
справи щодо ОСОБА_2. суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказане
порушення і постановив вирок, у якому, по суті, вийшов за межі обвинувачення,
пред'явленого ОСОБА_2, оскільки вказав
на такі дії
особи, матеріали стосовно
якої виділені в
окреме

провадження,
які не були зазначені у постанові про пред'явлення обвинувачення, але при цьому
не вказав які дії були виконані підсудним, що складають об'єктивну сторону
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Такий вирок суду не може
вважатися законним і обґрунтованим, тому вирок підлягає скасуванню, а справа -
поверненню на додаткове досудове розслідування.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
захисника ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12
червня 2007 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу повернути прокурору міста
Києва для проведення додаткового досудового розслідування.

Запобіжний захід
ОСОБА_2 - підписку про невиїзд залишити без змін.