Справа № 357/4613/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2013 Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючий - суддя Бобкова Н.
В. ,

при секретарі - Тарасенко А.
В.,

за участю прокурора - Лебідь С.О.

потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в залі суду м. Біла Церква
обвинувальний акт та угоду про
примирення від 26 березня 2013 р. у
кримінальному провадженні внесеному
в Єдиний реєстр досудових розслідувань
за №0001361 від 24.02.2013 р. по
обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Біла
Церква Київської області, українця, гр.
України, з професійно-технічною
освітою, одруженого, маючого на
утриманні малолітню дочку ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше не
судимого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер особи НОМЕР_1,-

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1
КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 відповідно до обвинувального
акта обвинувачується в тому, що

24.02.2013 р. близько 01 год., проходячи
поблизу магазину «Простор» по вул.
Я.Мудрого, 5/3 в м. Біла Церква, зустрів
свого знайомого ОСОБА_1, з яким почав
спілкуватися. Під час цього останній
дістав з своєї кишені куртки цигарки, з
якими і вийняв належні йому кошти в
сумі 300 грн., 3 купюри номіналом по 100 грн.
В той час, коли ОСОБА_1 дістав з пачки
цигарку та намагався її підпалити,
ОСОБА_2 маючи на меті умисел на
заволодіння коштами ОСОБА_1, з метою
незаконного збагачення за рахунок
чужого майна, відкрито викрав - вирвав з
правої руки потерпілого вищевказані
кошти в сумі 300 грн. , та з місця події
втік. В подальшому розпорядився
викраденими коштами на власний розсуд,
внаслідок чого заподіяв потерпілому
ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 300
грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2
кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України як
відкрите викрадення чужого майна
(грабіж).

У підготовчому судовому засіданні
учасниками кримінального провадження
№0001361 від 24.02.2013 р. суду надано
угоду про примирення, укладену 26
березня 2013 р. між потерпілим ОСОБА_1 та
обвинуваченим ОСОБА_2

Відповідно до умов вищезазначеної
угоди потерпілий та обвинувачений за
спільною ініціативою та обопільною
згодою у відповідності до вимог ст.ст.
468,469,471 КПК України уклали дану угоду
про примирення, в якій виклали
формулювання обвинувачення та його
правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 186 КК
України, яка ніким не оспорюються,
зазначили істотні обставини для даного
кримінального провадження,
відсутність цивільного позову, а також
узгодили покарання обвинуваченому
ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 100
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Також у даній угоді зазначені
роз'яснені потерпілому та
обвинуваченому наслідки укладення та
затвердження угоди, наслідки її
невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її
відповідність вимогам чинного КПК
України, суд прийшов до висновку, що
зазначена угода в повному обсязі
відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки вона містить
всі необхідні реквізити, визначені ст.
471 КПК України, зокрема найменування
сторін, формулювання обвинувачення та
його правову кваліфікацію із
зазначенням частини статті закону
України про кримінальну
відповідальність, істотні для
відповідного кримінального
провадження обставини, розмір шкоди,
завданої кримінальним
правопорушенням, узгоджене покарання
та згода сторін на призначення
покарання, наслідки укладення та
затвердження угоди, передбачені ст. 473
цього Кодексу, наслідки невиконання
дата її укладення та підписи сторін.

У підготовчому судовому засіданні
обвинувачений і потерпілий
підтвердили суду, що угода про
примирення між ними укладена
добровільно, не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді.

Прокурор в підготовчому судовому
засіданні не заперечував проти
затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення,
заслухавши доводи сторін, суд вважає,
що укладена між потерпілим та
обвинуваченим угода відповідає
вимогам КПК України, дії
обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.1 ст. 186 КК
України кваліфіковані правильно, умови
угоди не суперечать інтересам
суспільства і не порушують права,
свободи чи інтереси сторін чи інших
осіб, сторони примирилися добровільно,
обвинувачений може виконати взяті на
себе за угодою зобов'язання, фактичні
підстави для визнання винуватості
наявні, узгоджена міра покарання
відповідає загальним засадам
призначення покарання, визначених ст. 65
КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до
висновку, що укладена між потерпілим
ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_2 угода
про примирення підлягає затвердженню.

Речові докази та судові витрати у
провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Угоду про примирення від 26 березня 2013
року, укладену у кримінальному
провадженні, внесеному в Єдиний реєстр
досудових розслідувань за №0001361
від 24.02.2013 р. між потерпілим ОСОБА_1 та
обвинуваченим ОСОБА_2 - затвердити.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 186 ч.1 КК України та
призначити йому покарання у виді
штрафу в розмірі 100(ста)
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 1700 (тисяча
сімсот) грн.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області протягом 30
(тридцяти) днів з моменту проголошення
з підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя:
Н. В. Бобкова