Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_13,

суддів: ОСОБА_14, ОСОБА_15,

за участю прокурора ОСОБА_16

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 12 березня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на вирок Березівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2014 року щодо ОСОБА_1

Вироком Березівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, раніше судимий:

вироком Малиновського районного суду м. Одеси

від 08 квітня 2003 року за ч. 2 ст. 185 на 1 рік

позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений

від відбування покарання з випробуванням з

іспитовим строком 1 рік; вироком Березівського

районного суду Одеської області від 28 серпня

2007 року за ч. 2 ст. 263 КК на 2 роки обмеження

волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від

відбування покарання з випробуванням

з іспитовим строком 2 роки,

засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 визначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, менш суворого, призначеного вироком Березівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2007 року, остаточно призначено ОСОБА_2 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

Цим же вироком вирішені питання щодо речових доказів та судових витрат у справі.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються.

За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за вчинення в період з 27 листопада 2002 року по 30 січня 2009 року на території м. Березівка Одеської області умисних корисливих злочинів, а саме: таємного викрадення чужого майна, скоєного за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та інше приміщення; відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я, вчиненого повторно та нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування та застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а також особою, яка раніше вчинила розбій, внаслідок чого потерпілим ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 225 гривень, ОСОБА_7 - на 170 гривень, ОСОБА_8 - на 60 гривень, ОСОБА_9 - на 1133 гривень, ОСОБА_10 - на 40 гривень, ОСОБА_11 - на 206 гривень, ОСОБА_12 - на 1226 гривень. Крім того, в результаті злочинних дій потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 змінено. Ухвалено вважати остаточно призначеним ОСОБА_1 покаранням у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна, яке є його власністю. В іншій частині вирок відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишено без зміни.

Застосовано до ОСОБА_3 ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році» та від подальшого відбуття покарання його звільнено.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та ухвалу судів щодо ОСОБА_1 і справу направити на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону при призначенні покарання. Вказує, що з огляду на вчинення засудженим злочинів в період до і після іспитового строку, призначеного попереднім судовим рішенням, остаточне покарання ОСОБА_1 необхідно було призначати з урахуванням положень ст. ст. 70, 71 КК України, чого зроблено не було.

У запереченнях на касаційну скаргу засуджений ОСОБА_1, посилаючись на безпідставність, на його думку, вимог касаційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку доводів касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни вироку та ухвали є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, а при вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370 - 372 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_1, будучи раніше судимим вироком Березівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2007 року за ч. 2 ст. 263 КК України до обмеження волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, як до постановлення попереднього вироку так і в період цього строку знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів.

Тому місцевому суду, крім положень виписаних в ч. 1 і ч. 4 ст. 70 КК України необхідно було застосувати вимогами ч. 5 ст. 71 КК України згідно яких, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Проте суд, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_1 наведені вимоги кримінального закону залишив поза своєю увагою та не дотримався правил призначення покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляціями засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3, апеляційний суд, з урахуванням вимог статей 365, 378 КПК України 1960 року, за відсутності апеляційної скарги прокурора, потерпілого чи його представника, був позбавлений права усунути допущене судом першої інстанції неправильне застосування кримінального закону.

Наведені обставини, згідно зі ст. 398 КПК України 1960 року, є підставою для скасування вироку та ухвали і направлення справи на новий судовий розгляд, під час якого суду необхідно прийняти законне й обґрунтоване рішення та призначити ОСОБА_1 покарання з дотриманням вимог, передбачених статтями 70, 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 394 - 396, 398 КПК, пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Березівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 31 липня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати і справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_13 ОСОБА_15