АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/8362/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/61/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2004 року народження, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115 КК України, з призначенням покарання :
за ч. 1 ст. 263-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
за ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної чинності.
Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, тобто з 06 серпня 2014 року (Т. 2 а.с. 156-157).
Питання з цивільним позовом та речовими доказами судом першої інстанції вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представник потерпілих ОСОБА_12
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого просить змінити вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призначеного покарання призначити йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі строком на 7 (сім ) років, за ч. 1 ст. 263-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, з відбуванням покарання у кримінально- виконавчій установі закритого типу.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115 КК України за наступних обставин:
У січні місяці 2014 року (більш точної дати під час досудового слідства встановлено не було), у вечірній час, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого проживання в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи з метою незаконної переробки, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без дозволу свого батька ОСОБА_13 , взяв належну останньому двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю моделі ТОЗ-БМ заводський номер НОМЕР_1 , 1967 року випуску, 16 калібру, яку переніс на подвір`я будинку АДРЕСА_3 .
Знаходячись на зазначеному подвір`ї, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою невстановленої слідством ножівки по металу, незаконно переробив батьківську двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю моделі ТОЗ-БМ заводський номер НОМЕР_1 , 1967 року випуску, 16 калібру, укоротивши блок стволів та ложі даної рушниці, в результаті чого вона набула властивостей вогнепальної зброї обрізу, придатного для здійснення пострілів.
Одразу ж після цього, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії переніс незаконно виготовлений ним обріз двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ТОЗ-БМ заводський номер НОМЕР_1 , 1967 року випуску, 16 калібру, за місцем своєї реєстрації в приміщення квартири АДРЕСА_4 , де тривалий час незаконно зберігав її, без передбаченого законом дозволу.
28.07.2014 року, в період часу з 14.15 годин до 16.00 годин, співробітники міліції під час огляду місця події ділянки місцевості, з тильної сторони торгівельного центру розташованого в будівлі АДРЕСА_6 , виявили та вилучили предмет, який згідно висновку судово-балістичної експертизи № 58/07-275 від 15.08.2014 року є обрізом двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці і відноситься до категорії нестандартної вогнепальної зброї, виготовленої шляхом укорочення саморобним способом блока стволів і ложі мисливської рушниці моделі ТОЗ-БМ заводський номер НОМЕР_1 , 1967 року випуску, 16 калібру та придатної для здійснення пострілів, яку ОСОБА_6 незаконно переробив, а також носив і зберігав, без передбаченого законом дозволу.
Крім цього, 04.07.2014 року між подружжям ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем їх спільного мешкання в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , на сімейно-побутовому ґрунті виникла сварка, приводом до якої стали систематичні штучні переривання вагітності з боку ОСОБА_14 .
Під час даної сварки ОСОБА_6 , будучи обуреним поведінкою дружини, побив її, внаслідок чого ОСОБА_14 було госпіталізовано до КЗ Криворізький психоневрологічний диспансер ДОР.
Після проходження стаціонарного лікування, 25.07.2014 року ОСОБА_14 побоюючись подальшого побиття чоловіком, переїхала мешкати за місцем проживання своїх батьків квартиру АДРЕСА_7 .
27.07.2014 року у вечірній час ОСОБА_14 під час телефонної розмови з ОСОБА_6 повідомила чоловіку про свою тривалу подружню зраду, яка приводила до її небажаних вагітностей і подальшого їх штучного переривання, та зазначені особи домовилися зустрітися 28.07.2014 року для з`ясування подальших подружніх стосунків.
Почуте від дружини зізнання в подружніх зрадах та причинах абортів, викликало у ОСОБА_6 гостру неприязнь до ОСОБА_14 та умисел на спричинення їй смерті за вказаних мотивів.
Діючи з цією метою, 28.07.2014 року, в денний час, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем своєї реєстрації в квартирі АДРЕСА_4 , діючи з метою умисного вбивства своєї дружини ОСОБА_14 , з мотивів неприязні до неї, спорядив двома мисливськими патронами 16 калібру, моделі Тріо, оснащеними кульовими снарядами, належний йому обріз двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ТОЗ-БМ заводський номер НОМЕР_1 , 1967 року випуску, 16 калібру, який незаконно зберігав у даному помешканні, та в такий спосіб підшукав собі знаряддя вбивства.
Зустрівшись, ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_6 своє прагнення розірвати з ним шлюбні стосунки, що загострило у останнього почуття неприязні до дружини, і він, намагаючись силою змусити її відмовитись від вказаних намірів, схопив ОСОБА_14 обома руками за комір вдягненого на ній халату та почав здавлювати їй органи шиї.
Однак зазначені неправомірні дії ОСОБА_6 не привели до бажаного ним результату, та останній з метою викликати жалість до себе та зруйнувати наміри дружини на розлучення з ним здійснив собі постріл з цього ж обрізу в ліву нижню кінцівку. У зв`язку з тим, що ОСОБА_14 продовжувала категорично висловлювати наміри розлучитися з ним, вона утвердила ОСОБА_6 у бажанні умисного вбивства.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , знаходячись на ділянці місцевості з тильної сторони торгівельного центру розташованого в будівлі АДРЕСА_6 , діючи з метою умисного спричинення смерті своїй дружині ОСОБА_14 , з мотивів гострої неприязні до неї, дістав з сумки, що малася при ньому, обріз двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ТОЗ-БМ заводський номер НОМЕР_1 , 1967 року випуску, 16 калібру споряджений двома мисливськими патронами 16 калібру, моделі Тріо, оснащеними кульовими снарядами, та близько о 13.20 годин 28.07.2014 року, умисно та цілеспрямовано, з близької відстані, здійснив один прицільний постріл в обличчя ОСОБА_14 передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті дружини та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків.
Від отриманого кульового поранення в життєво-важливий орган голову, потерпіла ОСОБА_14 впала спиною на тверду асфальтовану ділянку місцевості, вдарившись потиличною ділянкою голови об бетоновані сходи будівлі торгівельного центру, та будучи впевненим в досягненні злочинного результату смерті дружини, кинув обріз рушниці на землю і з місця злочину втік, а потерпілу ОСОБА_14 бригадою швидкої медичної допомоги, яка прибула за викликом громадян, було доставлено до КЗ Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР, де о 14.25 годині 28.07.2014 року було констатовано її біологічну смерть.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді:
-візерунчастого внутрішньо-шкіряного крововиливу в області шиї;
-чотирьох забитих ран в потиличній області;
-крововиливу в сонячне сплетіння;
-саден задньої поверхні тулуба;
-ушкоджень в області обличчя: дотичної вогнепальної рани №1 в правій виличній області, длінік якої орієнтований на 5 та 11 годин умовного циферблата та співпадає з длініком садна (поверхневої рани) підборіддя, неправильної лінійної форми, з осадженими дрібнофестончастими краями, при зведені країв якої утворюються шкіряна складка. Наскрізної вогнепальної рани №№2,3: на правій щоці рана №2 з осадженими дрібнофестончастими краями, при зведені країв якої утворюються шкіряна складка; на лівій щоці рана №3 семипроменева, неправильно-зірчастої форми, краї якої зіставляються; від рани №2 до рани №3 проходить рановий канал довжиною 14, 0 см справа наліво, близько до горизонтального, по ходу якого ушкодженні кістки обличчя і решітчаста кістка та виявлені поодинокі металеві частки сірувато-білого кольору розмірами 0,5х0,1см та фрагмент з прозорого пластикового контейнеру кулі, частина напівтрубки довжиною 3,5 см, шириною 1,5 см з трьома відділеннями. Особливості країв ран, характер ранових каналів, свідчить що ушкодження у вигляді ран №№1,2,3 спричинені при вогнепальній травмі, компактним (можливо дробовим) снарядом, з близької відстані у зоні дії додаткових факторів пострілу. Рана №1, яка продовжується в глибоке садно (поверхневу рану) підборіддя та рана №2 є вхідними, на що вказує їх форма, наявність - тканини, поясків осадження та сліди дії додаткових факторів пострілу. Рана №3 є вихідною, на що вказує відсутність дефекту тканини, характер зірчастих не осаджених країв рани. Постріли здійснені з близької відстані, що підтверджується наявністю імпрегнацією шкіри навколо ран №1 та №2 напівзгорілими порошинками.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №1462 від 21.08.2014 року у потерпілої ОСОБА_14 були виявлені тілесні ушкодження:
- в області шиї, сонячного сплетіння, задньої поверхні тулубу та потилиці, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
-ушкодження в області обличчя, у вигляді вогнепальних ран №№1,2,3 за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_14 , що настала о 14.25 годині 28.07.2014 року в приміщенні КЗ Криворізька міська клінічна лікарня №2 ДОР, в результаті вогнепальних дотичних та наскрізної шротових черепно-лицьових ран, які супроводжувалися розтрощенням м`яких тканин та кісток обличчя і основи черепу; перебіг травми ускладнився розвитком шоку.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що призначене покарання обвинуваченому не відповідає вимогам ст.ст.50,65, КК України, а також у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. На думку захисника призначивши покарання у відповідності до ст. 69-1 КК України, суд не врахував особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання та колишньої роботи.З урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставин, що пом`якшують вину, повне відшкодування матеріальних збитків та часткове моральної шкоди,захисник вважає, що максимально достатнім покаранням є призначення мінімального покарання передбаченого санкцією ст. 115 ч.1 КК України
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні, при апеляційному розгляді кримінального провадження, наполягав на задоволенні апеляційної скарги на підставі викладених в ній доводів.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні, при апеляційному розгляді кримінального провадження, просив задовольнити апеляційну скаргу його захисника
В судовому засіданні при апеляційному розгляді потерпілії та їх представник, кожен окремо, прохали колегію суддів залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , а вирок суду першої інстанції залишити без змін .
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, прохав колегію суддів залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, а вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін .
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, у яких його визнано винними за викладених у вироку обставин, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115 КК України ґрунтуються на зібраних по кримінальному провадженню доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, яким у відповідністю зі ст.374 КПК України судом була надана належна оцінка у вироку і в апеляційній скарзі не оскаржується.
Твердження у апеляційній скарзі захисника про те, що призначене судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115 ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст.50, 65, 66, 67, 69-1 КК України, призначивши остаточне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого та наявність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Обвинувачений ОСОБА_6 ,за місцем проживання характеризується з позитивної сторони (т. 3 а.кп 191), за місцем роботи характеризується з позитивної сторони (т. 3 а.кп. 123), раніше не судимий (т. 3 а.кп. 131), на обліку в ОКЗ Психоневрологічний диспансер у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т. 3 а.кп. 124, 125), на у триманні має неповнолітнього сина (т. 3 а.кп. 130).
Таким чином, при визначенні строку покарання суд першої інстанції та колегія суддів апеляційної інстанції враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, особу обвинуваченого ,тяжкість скоєного злочину,та думку потерпілих , які в суді апеляційної інстанції підтримали вирок суду 1 інстанції.
Крім того судом першої інстанції повністю враховано щиросердне каяття і добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, а також те що на утриманні має неповнолітню дитину, тобто обставини на які в апеляційній скарзі посилається захисник, як на підставу зміну вироку.
Відповідно до ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України а саме щиросердного каяття і добровільного відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та часткового відшкодування моральної шкоди, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Судом 1 інстанції дотримано вимоги ст.69-1 КК України при призначенні покарання на що вказує у апеляційній скарзі і захисник
При цьому належить врахувати, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію загальної та особистої превенції.
Колегія суддів вважає, що досягнення встановленої ч.2 ст.50 КК України мети виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого, підстав для пом`якшення призначеного покарання, підстав для застосування норм ст. 69 КК України не вбачається, а вимоги ст.69-1 КК України дотримані .
З огляду на викладене, обставини справи, доводи апеляційної скарги захисника про невиправдану суворість призначеного остаточного покарання є безпідставними.
Саме такий вид і міра покарання,який призначений судом 1 інстанції, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Істотних порушень кримінально процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його зміни або скасування, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Запобіжний захід - тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3