Справа №489/1677/15-к 14.05.2015 14.05.2015 14.05.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2015 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, засудженого:
- 17.06.2005 року апеляційним судом Одеської області за п.п. 6.8,9,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 185 КК України до 12 років позбавлення волі.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7
представник ВЦ № 103 ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання Новобузького виправного центру №103 про його умовно-дострокове звільнення задовольнити.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва у задоволенні подання Новобузького виправного центру № 103 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 відмовлено.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що ухвала суду не відповідає вимогам закону, оскільки він відбув три чверті призначеного судом покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
17.06.2005 року ОСОБА_5 засуджений апеляційним судом Одеської області за п. п. 6, 8, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 185 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
03.07.2014 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області на підставі ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді 02 років 06 місяців 07 днів позбавлення волі замінена на обмеження волі на той ж строк.
До суду надійшло подання начальника Новобузького виправного центру № 103, яке погоджене зі спостережною комісією при Новобузькій РДА Миколаївської області, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від невідбутого покарання (станом на 17.02.2015 року) у виді 01 року 09 місяців 20 днів обмеження волі.
Відмовляючи в задоволенні подання, суд вказав, що ОСОБА_5 не може бути звільнений умовно-достроково, оскільки відбув менше трьох чвертей строку покарання у виді обмеження волі.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення представника Новобузького виправного центру № 103, який просив задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 відбував покарання у виді позбавлення волі, яке замінено на обмеження волі, та не відбув не менше трьох чвертей строку покарання у виді обмеження волі за умисний особливо тяжкий злочин.
Однак, ці висновки суду не відповідають вимогам закону.
ОСОБА_5 засуджений за вироком апеляційного суду Одеської області за п.п. 6, 8, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 185 КК України до 12 років позбавлення волі, та відповідно до ухвали Вознесенського міськрайонного судом Миколаївської області невідбута частина покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців 07 днів замінена більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на той ж самий строк.
Згідно з вимогами ч.5 ст. 81 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
У поданні начальника Новобузького виправного центру № 103 про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_5 вказано, що останній довів своє виправлення та невідбутий строк покарання (на момент внесення подання) становить 01 рік 09 місяців 20 днів обмеження волі, тобто засуджений відбув більше трьох чвертей строку призначеного судом покарання.
Отже, вирішуючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , суд мав виходити із загального строку покарання, призначеного за вироком від 17.06.2005 року, а не зі строку покарання у виді обмеження волі, встановленого ухвалою від 03.07.2014 року.
Дослідивши дані, що характеризують засудженого, суд першої інстанції послався на те, що, прибувши 29.07.2014 року до виправного центру, в період відбування покарання у виді обмеження волі, ОСОБА_5 до поставлених перед ним завдань ставиться сумлінно, з відповідальністю, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, має 2 заохочення. За весь час відбування покарання має 9 заохочень, стягнень не має. На заходи виховного характеру реагує позитивно, розкаюється у вчиненому злочині. Приймає участь в програмі диференційованого впливу «Правова просвіта». Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує з ними товариські стосунки. Дбайливо ставиться до майна установи.
При розгляді подання інспектор виправного центру підтримав подання, яке узгоджене зі спостережною комісією, зазначивши, що засуджений довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Але, при постановленні рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки встановленим даним, які характеризують особу засудженого, та свідчать, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 13.01.2005 року, кінець строку: 07.12.2016 року, та станом на 14.05.2015 року невідбуте покарання складає 1 рік 6 місяців 23 дні обмеження волі, тобто він фактично відбув понад три чверті призначеного судом покарання.
За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , оскільки апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи засудженим 17.06.2005 року за умисний особливо тяжкий злочин, відбув понад три чверті покарання, призначеного судом, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 537,539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2015 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ОСОБА_5 скасувати.
ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за вироком апеляційного суду Одеської області від 17.06.2005 року, яке ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області замінено на обмеження волі, умовно-достроково звільнити на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців 23 дні.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: