ЄУН №337/2319/15-к
Провадження № 1-кп/337/178/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має малолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:
- 03.02.2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.1, 304, 309 ч.1, ст. 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 11.04.2005 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 190 ч.2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 15.09.2006р. звільнений 16.09.2006 року з місць позбавлення волі з заміною на виправні роботи невідбутий строк покарання 1 рік 11 місяців 19 днів з утриманням 10%;
- 15.09.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 263 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
- 26.04.2011року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ст.185 ч.2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 24.05.2013 року по відбуттю строку покарання;
- 22.07.2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.309 ч.2, ст. 307 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,
08.04.2015 року приблизно о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля АЗС «Формула» по вул. Хортицьке шосе, 2-А в м. Запоріжжя, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою полегшення реалізації свого злочинного наміру, попросив у ОСОБА_6 його мобільний телефон «Леново А 316 І» під приводом необхідності здійснення дзвінка та відправлення SMS-повідомлення. У той час, коли ОСОБА_6 дістав свій мобільний телефон з карману брюк, ОСОБА_5 шляхом ривку заволодів належним йому мобільним телефоном «Леново А316 І» вартістю 800 гривень з урахуванням зносу, в якому знаходилася карта пам`яті на 8 Гб, вартістю 99 гривень, сім-карта мобільного оператора «МТС», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої знаходилось 17 гривень, сім-карта мобільного оператора «Лайф», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє. Після цього ОСОБА_5 почав рухатися в бік кафе «Терра», на вимогу потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 зупинитися та повернути майно, не відреагував та зник у дворі будинку АДРЕСА_3 , чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 916 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 08.04.2015р. приблизно о 17.00 год. він разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 проходили мимо АЗС «Формула», що розташована на Хортицькому шосе м.Запоріжжя, де зустріли колишніх колег - ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Він звернувся до ОСОБА_6 з проханням запозичити грошей, на що ОСОБА_6 дав йому лише 10 грн., після цього він попросив ОСОБА_6 дати йому свій мобільний телефон, щоб він зміг зателефонувати, оскільки гроші на його телефоні закінчились. ОСОБА_6 погодився та дав йому свій мобільний телефон. Він подзвонив, потім повернув мобільний телефон ОСОБА_6 та знову попросив надати подзвонити. Коли ОСОБА_6 вдруге дав йому свій мобільний телефон, він, скориставшись тим, що останній відволікся на розмову з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , почав уходити разом з телефоном. Ні ОСОБА_6 , ні хто інший його не зупиняли, окликів він не чув, він не біг, просто уходив з телефоном потерпілого. Оскільки йому дуже були потрібні гроші, він хотів закласти телефон. В зв`язку з цим, в той же день, він зустрівся із знайомим ОСОБА_11 , з яким разом прийшли до ломбарду «Капітал», де він заклав мобільний телефон потерпілого за 600 грн. Викупив свої особисті речі та подзвонив на номер телефону ОСОБА_9 подруги ОСОБА_6 , щоб повідомити останньому, що його телефон в ломбарді, він може його там забрати, або сказати куди його привезти. На що ОСОБА_6 сказав, що телефон йому зараз не потрібен та він його забере пізніше сам. Вважає, що він заволодів телефоном потерпілого через обман та його дії слід кваліфікувати як шахрайство, а не грабіж.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ст. 186 ч.2 КК України, суд вважає, що його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом допустимих та належних доказів, а саме: поясненнями потерпілого, свідків, іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 08.04.2015р. приблизно о 17.15 год. він разом із знайомою ОСОБА_9 проходили біля АЗС «Формула», яке знаходиться на Хортицькому шосе м.Запоріжжя, де зустріли раніше знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням запозичити грошей, на що він дав лише 10 грн. Потім ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням надати йому мобільний телефон щоб подзвонити, на що він відповів, що в руки йому телефон не дасть, лише може сам набрати номер чи самостійно відправити смс. Наміру давати телефон в руки ОСОБА_12 він не мав та не хотів. Коли він діставав телефон з карману брюк, ОСОБА_5 ривком вихопив з його рук телефон марки «Леново А 316 І», який належить йому на праві власності, та став швидко уходити в сторону кафе «Терра». Він та ОСОБА_9 кричали йому, щоб він зупинився та повернув телефон, але останній не реагував. Тоді він пішов за ОСОБА_5 , наздогнав його у дворі буд. АДРЕСА_3 , став вимагати повернути телефон, але ОСОБА_5 не погоджувався та втік від нього. В той же день він звернувся до міліції з відповідною заявою. Наступного дня 09.04.2015р. йому зателефонував ОСОБА_5 та пообіцяв, що поверне телефон, але він останньому повідомив, що вже звернувся до міліції. 10.04.2015р. він дізнався, що телефон був зданий в ломбард. Мобільний телефон в подальшому йому повернули працівники міліції. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляв. При цьому зазначає, що обвинувачений під час досудового розслідування дзвонив йому, просив надати покази, які не відповідають фактичним обставинам, просив вибачення та забрати заяву з міліції, намагався вплинути на нього, але від працівників міліції йому стало відомо, що останній був неодноразово судимий, в зв`язку з чим він не став більше спілкуватися з ним.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 08.04.2015р. приблизно о 17.15 год. вона разом зі знайомим ОСОБА_6 проходили мимо АЗС «Формула», що розташована на Хортицькому шосе м.Запоріжжя. Зустріли раніше знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_6 з прохання запозичити йому грошей, в той час вона спілкувалася в декількох метрах з ОСОБА_10 . Через декілька хвилин почула, що ОСОБА_13 став кричати ОСОБА_5 , який швидко віддалявся, повернути його мобільний телефон. Вона також почала кричати, щоб ОСОБА_5 повернув телефон, але останній не реагував. ОСОБА_13 пішов за ОСОБА_5 , вона залишилась стояти з ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_13 повернувся, повідомив їй, що ОСОБА_5 вихопив у нього телефон та убіг у двори будинків. Їй також відомо, що наступного дня ОСОБА_5 дзвонив ОСОБА_13 та обіцяв повернути телефон, але ОСОБА_13 повідомив, що він вже звернувся до міліції.
Такі пояснення свідка ОСОБА_9 узгоджуються з показам потерпілого ОСОБА_6 , доповнюють їх, жодних підстав сумніватися у правдивості показань потерпілого та свідка ОСОБА_9 , судом не встановлено, вони також узгоджуються з іншими письмовими доказами по справі, спростовують покази обвинуваченого та підтверджують його вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Крім того, не вірити показанням потерпілого та свідка ОСОБА_9 немає підстав ще й тому, що вони були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. При цьому у справі не було встановлено будь-яких даних, які б свідчили про обмову ОСОБА_5 потерпілим.
Крім того, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_11 який пояснив, що 08.04.2015р. в другий половині дня він зустрівся із знайомим йому ОСОБА_12 та вони разом відправились до ломбарду, що розташований в м.Запоріжжя вул.Кутузова, 3, де ОСОБА_5 заклав мобільний телефон марки Леново в корпусі чорного кольору приблизно за 550-600 грн. При цьому ОСОБА_5 йому пояснив, що цей телефон він взяв у друга, а працівнику ломбарду ОСОБА_5 пояснив, що це його телефон та в подальшому має намір його викупити.
Такі покази свідка також не спростовують покази потерпілого ОСОБА_6 та винність обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, підтверджуються:
Специфікацією №1 (прийняття закладу) від 08.04.2015р. №145-000012642 до Договору про надання фінансового кредиту під заставу майна, укладеного між Повним Товариством «Климчук і компанія «Ломбард Капітал», що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Кутузова, 3, та ОСОБА_5 , відповідно до якого останній отримав фінансовий кредит в сумі 600 грн. до 09.04.2015р., передавши в заставу мобільний телефон Леново А316(9430).
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №3428 від 10.08.2015р. Повного Товариства «Климчук і компанія «Ломбард Капітал», 10.08.2015р. ОСОБА_5 сплатив погашення фінансового кредиту в сумі 617,25 грн.
З протоколу огляду предмету від 10.04.2015р. вбачається, що ОСОБА_5 добровільно надав для огляду мобільний телефон «Леново А316 І» чорного кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , сім-карту оператора мобільного зв`язку «МТС», сім-карту мобільного оператора «Лайф», квитанцію прибуткового касового ордеру №3428 від 10.04.2015р.
Також судом досліджено гарантійний талон та копія чеку про придбання телефону «Леново А316І», згідно якого повна вартість телефону складає на день придбання 1098грн.
У суду відсутні сумніви в достовірності вищевказаних доказів, їх дійсності, вони отримані в порядку встановленому КПК України. Суд вважає, що усі вищевказані докази, які безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні є достовірними та допустимими. Усі вищевказані докази узгоджуються між собою, тому суд приймає їх при постановленні вироку.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 08.04.2015р. після обіду разом із знайомим ОСОБА_12 , з яким товаришує біля 10 років, проходили по вул.Хортицьке шосе м.Запоріжжя біля зупинки «Турист», де зустріли раніше їм знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_6 , який тримав мобільний телефон в руках, з проханням дати йому телефон, щоб зателефонувати. ОСОБА_6 надав телефон ОСОБА_12 , останній почав дзвонити, в той час почав відходити від них. Оскільки сам він в той час спілкувався з ОСОБА_9 , він не помітив куди зник ОСОБА_12 . Лише бачив, як ОСОБА_6 побіг його шукати. Після цього він пішов до дому. Наполягає на тому, що ОСОБА_12 грошей у ОСОБА_6 під час зустрічі не просив та не отримував, мобільний телефон ОСОБА_6 передав ОСОБА_12 лише один раз самостійно, ніяких криків та звернень до ОСОБА_12 від ОСОБА_6 та ОСОБА_9 він не чув.
Суд, оцінюючи покази свідка ОСОБА_10 вважає їх суперечливими, такі покази не узгоджуються ні з показам обвинуваченого, ні з показам потерпілого та свідка ОСОБА_9 , не підтверджені в судовому засіданні іншими доказами, а тому не приймає їх при постановленні вироку.
Аналізуючи та оцінюючи досліджені та допустимі докази в їх сукупності, за встановлених судом обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинуваченийОСОБА_5 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, у вчиненні якого суд визнає його винним.
Показання в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 відносно того, що він не вчиняв кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, що він не мав наміру відкрито заволодіти чужими речами та його дії слід кваліфікувати як шахрайство, суд вважає необґрунтованими та надуманими. Такі покази обвинуваченого об`єктивно спростовуються достовірними та допустимими доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні та прийняті судом при постановленні вироку.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він терміново потребував грошей, тому вимушено взяв мобільний телефон у потерпілого тимчасово для того, щоб здати до ломбарду, отримати гроші, потім повернути даний телефон потерпілому, не відповідають його подальшим діям, оскільки телефон був зданий до ломбарду 08.04.2015р., а викуплений ним 10.04.2015р. - лише після того, як останній дізнався, що потерпілий звернувся з заявою відносно нього до міліції.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_14 про відсутність в діях обвинуваченого відкритого викрадення майна потерпілого також безпідставні, тому що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 надав послідовні та детальні показання про вчинення щодо нього грабежу, а саме, що поза його волею обвинувачений вихопив у нього мобільний телефон та з ним втік, тобто в даному випадку відбулося вилучення майна в присутності власника, який усвідомлював цей факт, а винна особа, тобто обвинувачений, саме переслідуючи мету відкритого заволодіння чужим майном, усвідомлював, що його дії помічені потерпілим, оцінюються ним як викрадення, але ігнорував цей факт. Отже, в даному випадку відбулося відкрите викрадення чужого майна і підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 190 КК України (шахрайство) відсутні.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисту факту відкритого викрадення чужого майна, суд розцінює як позицію захисту обвинуваченого, направлену на уникнення від відповідальності за фактично вчинений ним корисливий злочин.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово був судимий, офіційно не працевлаштований, при цьому за місцем мешкання характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку на даний час не перебуває, одружений, має малолітню дитину сина ОСОБА_7 , 2014 року народження.
Обставин, що пом`якшують покарання або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи та відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, і вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує також, що за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2014 року останній був засуджений за ст.309ч.2, ст.307ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, скоїв дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку, в зв`язку з чим, вважає за необхідне застосувати правила ст.71 КК України та до покарання призначеного ОСОБА_15 по даному вироку, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2014 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_15 залишити попереднім до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_5 за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді 5 (п`яти) років 10 (десять) днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня затримання, тобто з 24 квітня 2015 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 утримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі №10 Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази мобільний телефон «Леново А 316 І», карта пам`яті на 8 Гб, сім-карта мобільного оператора «МТС», сім-карта мобільного оператора «Лайф», які зберігаються у потерпілого ОСОБА_6 залишити власнику - ОСОБА_6 ; квитанцію до прибуткового касового ордеру №3428 від 10 квітня 2015 року ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал» та специфікацію №1 від 08.04.2015р. ломбарду ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1