справа №176/440/15-к,
провадження №1-кп/176/73/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Зелене Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, зі неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2015 року за № 0000048

за участю сторін кримінального провадження: прокурора прокуратури м. Жовті Води Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , суд,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти), за таких обставин.
Відповідно постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 березня 1999 року ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
На підставі зазначеної постанови Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області 22 березня 1999 року видано виконавчий лист, що звернутий стягувачем до виконання до відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції.
ОСОБА_3 , будучи працездатним не працевлаштувався, не вживав заходів до пошуку роботи, не звертався до центру зайнятості в пошуках роботи, у зв`язку із чим в період з 01 лютого 2014 року по 01 серпня 2014 року та з 01 вересня 2014 року по 01 лютого 2015 року злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання сина (аліментів).
При цьому, неодноразово попереджався головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області про необхідність погашення заборгованості по виплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина, з метою виконання рішення суду, одночасно попереджалась про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів.
Однак, на вказані попередження ОСОБА_3 не реагував, оскільки не працевлаштувався, як і не вживав інших заходів для виконання рішення суду, тим самим протягом зазначеного періоду навмисне, злісно ухилився від сплати аліментів на утримання дитини, у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 8444, 51 гривен (лютий 2014 року на суму 740,17 грн., березень 2014 року на суму 740,17 грн., квітень 2014 року на суму 740,17 грн., травень 2014 року на суму 740, 17 грн., червень 2014 року на суму 740,17 грн., липень 2014 року на суму 790,16 грн., вересень 2014 року на суму 790,16 грн., жовтень 2014 року на суму 790,16 грн., листопад 2014 року на суму 790,16 грн., грудень 2014 року на суму 790,16 грн, січень 2015 року на суму 790, 16 грн.)
Під час судового розгляду ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. При цьому, показав, що дійсно являється батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітня дитина проживає разом із потерпілою. На підставі постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області він повинен сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повнолітня. Однак, у період з 01 лютого 2014 року по 01 серпня 2014 року та з 01 вересня 2014 року по 01 лютого 2015 року аліменти на користь потерпілої ним не сплачувались, оскільки не мав матеріальної можливості надавати допомогу дитині. При цьому, зауважив, що до міського центру зайнятості з приводу працевлаштування у вказаний період часу не звертався і знайти роботу власними силами не міг.
Також обвинувачений зазначив, що докази його вини, добуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджуються з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, а саме прокурора прокуратури м. Жовті Води Дніпропетровської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд, обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на останнього, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються. При цьому, усім учасникам судового розгляду роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості та особу обвинуваченого, якій не працює, з 15 квітня 2015 року зареєстрований у Жовтоводському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу, на диспансерному обліку в психкабінеті та наркологічному кабінеті СМСЧ 9 не перебуває (а.к.п. 41, 42). У скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання вини, щире каяття..

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щиросердечне каяття, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, застосувавши до останнього покарання у виді громадських робіт і, на думку суду, з урахуванням наведених обставин справи та особи ОСОБА_3 саме така міра покарання є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового та судового слідства не обирався, як і не застосовувались інші заходи забезпечення кримінального провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити покарання у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченою і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1