справа №1-88/08
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2008 року
Знам”янський міськрайонний суд
судді
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду міста Знам”янка Кіровоградської області кримінальну справу по
ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженка села Володимирівка
Знам»янського району Кіровоградської області,українка,громадянка України,освіта
вища,працює вихователем Знам»янської спеціальної школи для дітей інвалідів з
церебральним паралічем,приватний підприємець,розлучена,утриманців не
має,,проживаюча АДРЕСА_1,зареєстрована АДРЕСА_2,раніше не судима,-
ч.1 ст.172 КК України, -
фізичною особою-підприємцем,видом діяльності якої є роздрібна торгівля
косметичними та парфумерними товарами,будучи роботодавцем і являючись платником
податків та інших обов»язкових платежів,грубо порушила законодавство про працю
при наступних обставинах.
приватним підприємцем і здійснюючи підприємницьку діяльність у виді роздрібна
торгівля косметичними та парфумерними товарами в магазині «Люкс»,розташованому
по вулиці Привокзальній в місті Знам»янка Кіровоградської області та в магазині
«Шарм»,розташованому по вулиці Жовтневій в місті Знам»янка Кіровоградської
області,використовуючи труд найманих працівників,а саме ОСОБА_2,з 1 січня 2007
року і до 10 січня 2008 року та ОСОБА_3,з 1 січня 2007 року і до 1 лютого2008
року,з якими мала усну домовленість.
усної домовленості,ОСОБА_2 працювала на посаді реалізатора (продавця) магазину
«Шарм»,розташованому по вулиці Жовтневій в місті Знам»янка Кіровоградської
області та отримувала заробітну плату в розмірі близько 200 грн. на
місяць,ОСОБА_3 працювала на посаді реалізатора (продавця) магазину
«Люкс»,розташованому по вулиці Привокзальній в місті Знам»янка Кіровоградської
області та отримувала заробітну плату в розмірі близько 200 грн. на місяць,при
цьому вказані кошти отримували готівкою,видача коштів будь-якими
бухгалтерськими документами не фіксувалася.
цьому,ОСОБА_1,в порушення вимог ст.ст.23,24 КЗпП
України,трудову угоду в письмовій формі з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладала,угоду
в установленому законом порядку в органах державної служби зайнятості не
реєструвала,відповідні записи про роботу в трудову книжку найманого працівника
труд ОСОБА_2 та ОСОБА_3,ОСОБА_1,грубо порушуючи їх
права,передбачені Конституцією та Законами
України відпусток не надавала,відрахування у відповідні фонди соціального
страхування не здійснювала.
труд найманих працівників та не оформивши з ними трудові відносини у
встановленому законом порядку,ОСОБА_1 грубо порушила ст.ст.43,45,46 Конституції
України,якими передбачено право людини на належні,безпечні і здорові умови
праці,оплачувану щорічну відпустку,право на соціальний захист,що включає право
на забезпечення у разі повної,часткової або тимчасової втрати
працездатності,втрати годувальника,безробіття з незалежних від них обставин,а
також у старості та в інших випадках,передбачених законом,яке гарантується
загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових
внесків громадян,підприємств,установ і організацій,ст.ст.253-256 КЗпП України
та ст.ст.11,14 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування»,згідно яких повинен сплачувати страхові внески на
загальнообов»язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб,працю яких
використовує на умовах трудового договору,що є гарантією отримання працівником
державного пенсійного забезпечення за віком.
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в скоєному злочині визнала
повністю,однак давати пояснення відмовилася,посилаючись на ст.63 Конституції
України,доповнила,що обставини справи,які викладені в обвинувальному висновку -
відповідають дійсності.
скоєному щиро кається,просить суд її суворо на наказувати.
відповідності з ч.3 ст.299 КПК України докази по справі судом не
досліджувалися, за згодою підсудного та прокурора, в зв»язку з тим, що ОСОБА_1
обставини справи,викладені в обвинувальному висновку - не оспорює.
обвинувачення ніким із учасників судового процесу не оспорюється, суд вважає
вину підсудної ОСОБА_1 в скоєнні злочину,передбаченого ч.1 ст.172 КК України,за
ознаками:грубе порушення законодавства про працю - доведеною.
призначенні покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки скоєного підсудною умисного,закінченого злочину,який закон
класифікує як злочин невеликої тяжкості,особу ОСОБА_1,що вона раніше не
притягувалася до кримінальної відповідальності,за місцем проживання
характеризується позитивно,займається суспільно-корисною працею.
обставин,які пом»якшують покарання підсудної ОСОБА_1 суд відносить визнання
своєї вини,щире каяття в скоєному.
обтяжують покарання підсудної ОСОБА_1 судом не встановлено.
тяжкість скоєного ОСОБА_1,особу підсудної,наявність обставин,які пом»якшують
покарання і відсутність обставин,які обтяжують її покарання,суд вважає,що
виправлення ОСОБА_1 можливе без відбування покарання,застосувавши до підсудної
міру покарання у виді штрафу.
Керуючись ст.ст.323-324 КПК
України,суд, -
ОСОБА_1 визнати винною в
скоєнні злочину,передбаченого ч.1 ст.172 КК України і призначити покарання у
виді штрафу в сумі 510 грн.
Міру запобіжного заходу
відносно ОСОБА_1 - підписка про невиїзд - залишити без змін до вступу вироку в
подано апеляцію протягом 15-ти діб з моменту його проголошення до апеляційного
суду Кіровоградської області.
Суддя
Знам»янського міськрайонного суду