Справа №531/177/15-к
Провадження №1-кп/531/42/15
В И Р О К

Іменем України

16 лютого 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження №0000022 від 09 січня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого;

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в тому, що вони 25 грудня 2014 року, близько 02 години, за попередньою змовою між собою, прийшли до території господарства ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де умисно, таємно, з корисливих мотивів, користуючись тим, що їх ніхто не бачить, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрали металеві двері від задньої частини фургону автомобіля марки SFA моделі Multycar 25, 1988 року випуску, вартістю 344 грн., які знаходились у вказаному металевому фургоні, який був розташований біля вище вказаного господарства та належав потерпілому ОСОБА_6 .. В подальшому, 25 грудня 2014 року обвинувачені, з метою отримання грошових коштів, здійснила спробу продажу вказаних викрадених дверей, однак це їм не вдалося, та на даний час двері вилучені та знаходяться у власника.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 25 грудня 2014 року, близько 03 години, за попередньою змовою між собою, прийшли до території господарства ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де умисно, таємно, з корисливих мотивів, користуючись тим, що їх ніхто не бачить, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрали: ночви з оцинкованого металу бувші у використанні ємкістю 100 літрів та вартістю 120 грн.; дві алюмінієві труби по 1 метру кожна вартістю 20 грн. за одну; металевий куток довжиною 1,5 метра вартістю 15 грн.; три металевих прути довжиною по 1 метра кожен вартістю 15 грн. за один; металеву трубу довжиною 1,2 метри вартістю 20 грн., а всього на суму 240 грн. В подальшому, обвинувачені продали вказані речі невстановленій досудовим слідством особі.

Такі дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які про час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились. Від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, причини неявки потерпілого ОСОБА_7 не відомі.

28 січня 2015 року між обвинуваченими та потерпілими була укладена угода про примирення у кримінальному провадженні №0000022 у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 471 та 473 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Цими кримінальними правопорушеннями було завдано потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 344 грн., а потерпілому ОСОБА_7 , яку, на день підписання даної мирової угоди, обвинувачені відшкодували в повному обсязі. Враховую викладене, та беручи до уваги те, що обвинувачені раніше судимі, посередньо характеризується за місцем проживання, примирення з потерпілими, сторони угоди узгодили покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі строком на два роки зі звільненням від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, щодо якого приписами ч. 1 ст. 477 КПК України передбачено кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону.

Крім того, суд переконався, що обвинувачені цілком розуміють права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачені та потерпілі розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, про що свідчать їх підписи в угоді.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві запобіжний захід відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався, враховуючи особи обвинувачених, суд вважає за недоцільне обирати відносно них міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України,-

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 28 січня 2015 року у кримінальному провадженні №0000022 про примирення між потерпілими: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_4 , та обвинуваченими: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві запобіжний захід відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався, враховуючи особи обвинувачених, суд вважає за недоцільне обирати відносно них міру запобіжного заходу.

Речовий доказ металеві двері від задньої частини фургону автомобіля марки SFA моделі Multycar 25, 1988 року випуску, переданий на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутим власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя