У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Косарєва В.І. та
Пекного С.Д.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

і
засудженого

ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні 16 січня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 14 червня
2005 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, несудимого,

інваліда 2 групи,

засуджено
за ч. 2 ст. 125 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 26
вересня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено
без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що 17 вересня 2003 року приблизно
о 09-ій год. 00 хв., перебуваючи на території ринку, розташованого по вул.
Краснодонців у м. Ужгороді Закарпатської області, на ґрунті особистих
неприязних стосунків він умисно наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_2,
заподіявши йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить постановлені у справі судові
рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. При цьому свої
вимоги аргументує тим, що судом І-ї інстанції на порушення вимог ст. 244 КПК
України до розгляду прийнята скарга
ОСОБА_2, яка не відповідає вимогам закону. Вважає постановлений щодо
нього вирок незаконним і необгрутованим. Вказує на те, що на обґрунтування
висновку про його винуватість у вчиненні злочину, суд послався на показання
таких осіб як ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, які, за його переконанням, є
лжесвідками у справі. Стверджує, що в
показаннях свідків є істотні суперечності, яких суд не усунув і не дав їм
оцінки. Вважає, що суд порушив його право на захист, оскільки не допустив до
справи захисника. Крім того, зазначає, що потерпілий ОСОБА_2 обмовив його у
вчиненні злочину з наміром заволодіти належним йому майном, спір із приводу
якого існує між ними.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1 на підтримання
касаційної скарги, думку прокурора, який вважав за необхідне вирок змінити і
звільнити ОСОБА_1 від покарання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню,
а постановлені в справі судові рішення необхідно змінити в порядку,
передбаченому ст. 395 КПК України.

Доводи в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1 про недоведеність вини в інкримінованому йому злочині та
необгрунтованість засудження є безпідставними.

Так, потерпілий ОСОБА_2 показав, що 17 вересня 2003 року на речовому ринку
по вул. Краснодонців у м. Ужгороді на грунті неприязних відносин ОСОБА_1 його
двічі вдарив кулаком в обличчя. В той же день одержав направлення на
судово-медичне обстеження та при огляді експертом підтвердив, що виявлені в
нього тілесні ушкодження були йому заподіяні саме ОСОБА_1

Такі показання потерпілого ОСОБА_2 суд обгрунтовано визнав достовірними і
поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони об'єктивно узгоджуються з
даними висновку судово-медичної експертизи, згідно з яким у ОСОБА_2 були
виявлені тілесні ушкодження у вигляді косого перелому спинки носа з незначним
зміщенням уламків, синців, саден та набряків на обличчі, які виникли внаслідок
дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, яким могли бути руки
сторонньої людини, затиснуті в кулак, і могли утворитись в час події, що мала
місце 17 вересня 2003 року.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_4
показали, що були очевидцями того, як ОСОБА_1, перебуваючи на ринку, наніс
ОСОБА_2 два удари кулаком в обличчя.

Суд з достатньою повнотою перевірив показання ОСОБА_1 про те, що він
тілесні ушкодження ОСОБА_2 не завдав, а потерпілий і свідки з метою заволодіти
його майном обмовили його у вчиненні даного злочину, і обгрунтовано визнав їх
недостовірними і такими, що суперечать матеріалам справи, навівши у вироку
переконливі мотиви.

Дослідивши повно та всебічно наведені в справі доводи, суд дійшов
обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 в умисному
заподіянні ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний
розлад його здоров'я.

Дії ОСОБА_1 за ч.2 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно.

Однак, призначаючи ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, поза увагою
суду залишилась та обставина, що ОСОБА_1 згідно посвідчення НОМЕР_1 є інвалідом
ІІ групи з 01 листопада 2000 року безстроково, а відповідно до ч.3 ст. 61 КК
України покарання у виді обмеження волі до інвалідів другої групи не
застосовується.

Санкцією ч.2 ст. 125 КК України передбачені такі альтернативні види
покарання, як громадські або виправні роботи, арешт і обмеження волі.

Зазначені види покарань, крім арешту, до осіб, які досягли пенсійного віку,
або є інвалідами першої і другої групи, не призначаються.

Таким чином, враховуючи звільнення ОСОБА_1 від покарання з випробуванням і
неможливістю в зв”язку з цим застосувати до нього більш м”яке покарання, ніж
обмеження волі, а саме арешт, і виходячи з роз”яснення, наведеного у п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 “Про
практику призначення судами кримінального покарання”, вирок і ухвалу щодо
ОСОБА_1 необхідно змінити в порядку, передбаченому ст. 395 КПК України, і
звільнити його від призначеного йому покарання.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, зокрема і тих,
на які зазначає в касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, які були б безумовною
підставою для скасування постановлених у справі судових рішень, не виявлено.

Безпідставними є також доводи засудженого ОСОБА_1 про порушення його права
на захист, оскільки в судах першої та апеляційної інстанцій брали участь
захисники ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які здійснювали захист його прав і законних
інтересів.

Керуючись ст.ст. 394- 396 КПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня
2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2005 року щодо ОСОБА_1 в
порядку, передбаченому ст. 395 КПК України, змінити.

На підставі ч.4 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного цим
вироком покарання.

Судді:

Ю.М.
Кармазін В.І. Косарєв С.Д.
Пекний