Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Шевченко Т.В., Лавренюка М.Ю.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 жовтня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення
Вироком Київського районного суду
м.Харкова від 20 грудня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого,

засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 2
роки позбавлення волі.

На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням та
іспитовим строком 2 роки і покладено певні обов'язки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 950 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 5 квітня 2007 року вирок залишений без зміни.

ОСОБА_1 засуджений за те, що на початку жовтня 2005 року близько
6-7 год. ранку, працюючи вантажником, на території майданчику №7 “Господарські
ряди” ТЦ “Барабашова”, скориставшись
відсутністю реалізатора ОСОБА_2 та упевнившись, що ніхто за ним не
спостерігає, таємно викрав з картонної коробки, що була у контейнері №51, гроші
в сумі 950 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення щодо нього, а справу
закрити. Посилається на недоведеність його винності у вчиненні злочину,
порушення вимог кримінально-процесуального закону, неповноту та однобічність
досудового та судового слідства, порушення права на захист, застосування
незаконних методів ведення слідства. Зазначає, що показання потерпілої ОСОБА_2 є надумані та суперечливі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого
йому злочину за викладених у вироку обставин ґрунтується на зібраних по справі
та досліджених судом доказах. Зокрема, вина засудженого підтверджується
показаннями потерпілої ОСОБА_2 про обставини, за яких були викрадені гроші з
контейнера, після чого ОСОБА_1 уникав розмови з нею по телефону; свідка
ОСОБА_3, яка пояснила, що засуджений у відсутність ОСОБА_2 виходив з
контейнера, ховаючи гроші в кишеню; свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що їй стало
відомо про те, що ОСОБА_2 залишила контейнер під наглядом вантажника ОСОБА_1 і,
повернувшись, виявила зникнення грошей. Показання, аналогічні вищенаведеним,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 давали під час проведення очних ставок з ОСОБА_1.

Отже, суд повно і всебічно дослідив зібрані по справі докази, дав їм
належну оцінку і правильно кваліфікував дії засудженого за ч.1 ст.185 КК
України.

Посилання ОСОБА_1 на порушення його права на захист, оскільки йому належним
чином не було пред'явлене обвинувачення та не роз'яснені процесуальні права є
непереконливими та спростовуються матеріалами справи, зокрема, протоколами про
пред'явлення обвинувачення, роз'яснення процесуальних прав та постановами про
прийняття відмови від захисника (а.с.17, 19, 20, 26, 27, 29).

Судом перевірялися посилання ОСОБА_1 на те, що докази по справі були
зібрані шляхом застосування незаконних методів ведення слідства - з цього приводу було проведено прокурорську
перевірку, яка спростувала ці доводи засудженого (а.с.71, 81-82).

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для
скасування судових рішень по справі, не виявлено.

Таким чином, при перевірці справи не виявлено
передбачених ст.398 КПК України підстав для призначення справи до розгляду
касаційним судом з повідомленням осіб, зазначених у ст.384 КПК України.

Керуючись ст.394 КПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

у задоволенні
касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Шевченко
Т.В. Лавренюк М.Ю.