Справа №484/261/15-к 21.04.2015 21.04.2015 24.04.2015
Провадження № 11-кп/784/273/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 121 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001689 за апеляційними скаргами обвинуваченого, захисника в його інтересах та законного представника неповнолітнього потерпілого на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним

· за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

Ухвалено стягнути на користь Миколаївської обласної лікарні 1164грн.57коп. витрат пов`язаних із лікуванням потерпілого в стаціонарі.

Ухвалено стягнути на користь ОСОБА_7 1533грн.57 коп. витрат пов`язаних із лікуванням потерпілого та 20 000грн. моральної шкоди, а всього 21 533грн.57 коп.

Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6
прокурор ОСОБА_8
захисники обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачений вважає зазначений вирок занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості та його особі. Зазначає, що в судовому засіданні він не визнав своєї провини у вчиненому злочині, хоча на досудовому слідстві підтвердив факт нанесення одного удару рукою в обличчя потерпілому. Зміну своєї позиції в судовому засіданні пояснює тим, що злякався кримінальної відповідальності, а також попав під вплив сторонніх осіб, які штовхнули його на такий вчинок.

Вказує, що суд при винесенні вироку не врахував його хвороби, які на даний час загострилися. Вважає, що судом не в повній мірі враховані обставини, які могли пом`якшити його покарання, а саме молодий вік, вчинення злочину вперше, стан здоров`я, поведінку до, та після вчинення кримінального правопорушення, відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди в повній мірі. Також виконав вирок суду в частин стягнення витрат на лікування потерпілого, перерахувавши зазначену суму збитків до Миколаївської обласної лікарні. Суд не прийняв до уваги думку прокурора та законного представника потерпілого, які просили призначити йому покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

В підсумку обвинувачений просить вирок Первомайського міськрайонного суду від 23.02.2015р. змінити, призначивши покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком.

В апеляційній скарзі законний представник неповнолітнього потерпілого вважає зазначений вирок суду занадто суворим. Вказує, що обвинувачений вибачився перед потерпілим, щиро розкаявся та повністю відшкодував матеріальні та моральні збитки. Зазначає, що суд не прийняв до уваги її думку, як законного представника потерпілого та думку прокурора, які просили застосувати до обвинуваченого вимоги ст.ст. 75, 76 КК України. Просить вирок Первомайського міськрайонного суду від 23.02.2015р. змінити, призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого вважає вирок незаконним та таким, який підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що кримінальне провадження підглядає закриттю через не встановлення достатніх доказів доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в суді та вичерпання можливостей їх отримання. Вважає, що в доказову базу обвинувачення покладені недопустимі докази. Звертає увагу, що в мотивувальній частині вироку суд, в порушення ст. 411 КПК не підтвердив свої висновки доказами, дослідженими під час судового розгляду. Просить вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.02.2015р. скасувати та кримінальне провадження закрити через не встановлення достатніх доказів доведення винуватості ОСОБА_6 в суді та вичерпання можливостей їх отримання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
19.08.2014 року, близько 00г.30хв., ОСОБА_6 , перебував на автобусній зупинці, яка розташована поблизу буд. №31 по вул. Достоєвського м. Первомайська, Миколаївської області, в стані алкогольного сп`яніння.

В цей час на автобусну зупинку підійшов його знайомий неповнолітній ОСОБА_11 , 1997 року народження. Під час розмови, яка відбулася між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, сталася сварка, в ході якої обвинувачений умисно наніс один удар кулаком в щелепу ОСОБА_11 ..

Внаслідок завданого удару, ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи зліва без зміщення уламків, крововиливів підборідної області, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у ч.1 ст. 121 КК України, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити свою апеляційну скаргу, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого, який частково підтримав свою апеляційну скаргу і просив застосувати до призначеного його підзахисному покарання вимоги ст.ст. 75, 76 КК України, пояснення захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги його підзахисного ОСОБА_6 , думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у умисному нанесені удару кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_11 не визнав пояснивши, що не наносив потерпілому удари в обличчя. Але в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 пояснив, що він наніс удар кулаком в щелепу потерпілому, а в суді першої інстанції не визнав себе винним із-за того, що злякався кримінальної відповідальності за вчинене. Вина обвинуваченого також підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме поясненнями в суді неповнолітнього потерпілого та висновком судово-медичного експерта №438 від 27.08.2014 року, який свідчить про те, що в результаті завданого удару, ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи зліва без зміщення уламків, крововиливів підборідної області, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що докази обвинувачення ґрунтуються лише на показах неповнолітнього потерпілого. Такої ж думки захисник дотримувався в суді першої інстанції.
Однак посилання захисника ОСОБА_10 в апеляційній скарзі на те, що в обвинувальному вироку судом покладені неналежні та недопустимі докази є голослівними, ніякими приведеними доказами не підтверджені, і спростовуються самим обвинуваченим, який показав, що дійсно він в зазначений у вироку час наніс удар кулаком в обличчя потерпілому. Матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_6 відшкодовано потерпілому в повному обсязі, що на переконання суду, в сукупності з іншими доказами, свідчить про визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому злочину. Також ОСОБА_6 при проведені слідчого експерименту від 27. 09. 2014 року (а.сп. 75) вказав, як він наносив потерпілому ОСОБА_12 удар кулаком в щелепу, і як вони були розташовані один від одного під час нанесення удару. За таких обставин апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 не підлягає задоволенню.
При призначені основного покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд виконав вимоги ст. 65-67 КК України врахувавши, що скоєний злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно. Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено; обставини, що обтяжують покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням і іспитовим строком та застосуванням відносно нього вимог ст. 76 КК України,

При розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений правильно оцінив свою неправомірну поведінку, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував матеріальну та моральну шкоду неповнолітньому потерпілому в повному обсязі, потерпілий з цього приводу до нього ніяких претензій немає, скоїв злочин вперше, на обліку у лікаря нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно.
Враховуючи в сукупності наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з накладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 76 КК України.

Що стосується апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_7 то вона не підлягає задоволенню, оскільки вимоги викладені в апеляційній скарзі стосується призначеного обвинуваченому покарання і не стосується інтересів самого потерпілого ОСОБА_11 .

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.02.2015 року щодо ОСОБА_6 - змінити.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 , визнаного винним за ч.1 ст. 122 КК України звільнити від відбування призначеного судом покарання до 1 (одного) року обмеження волі, з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.2,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: