Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі - ПАТ «Акцент Банк») звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 квітня 2011 року між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримала від банку кредитні кошти у розмірі 20 000 грн. на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік, строком на 36 місяців, тобто до 20 квітня 2014 року включно. Однак ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 12 лютого 2014 року у неї виникла заборгованість в сумі 49143,56 грн. У зв'язку із зазначеним, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 липня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованість по кредитному договору від 22 квітня 2011 року у розмірі 14382,53 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 липня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованість по кредитному договору від 22 квітня 2011 року у розмірі 14382,53 грн., з яких: 8822,98 грн. основної заборгованості; 8,49 грн. заборгованості по відсоткам; 5 551,06 грн. заборгованості по комісії; 31 944,67 грн. пені; 500 грн. штрафу по фіксованій частині; 2316,36 грн. штрафу по процентній складовій. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України між сторонами укладено кредитний договір, умови якого відповідач не виконала належним чином, тому наявні правові підстави для стягнення основної заборгованості, комісії та відсотків. Разом з тим, суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами правочину в частині пені та штрафу, оскільки Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») відповідачем не підписані. За таких обставин, вимоги про стягнення суми пені та штрафу задоволенню не підлягають.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника. Крім того, підстави стягнення пені та штрафу передбачені умовами укладеного між сторонами договору, який складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, свою згоду з Умовами відповідач висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Установлено, що 22 квітня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала від банку кредитні кошти у розмірі 20000 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік строком на 36 місяців, тобто до 20 квітня 2014 року включно.

Оскільки позичальник свої зобов'язання перед банком щодо належного виконання умов кредитного договору не виконала, станом на 12 лютого 2014 року виникла заборгованість, яка складається з 8822,98 грн. основної заборгованості; 8,49 грн. заборгованості по відсоткам; 5 551,06 грн. заборгованості по комісії; 31 944,67 грн. пені; 500 грн. штрафу по фіксованій частині; 2316,36 грн. штрафу по процентній складовій.

За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що заява разом з запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір, що підтверджується її підписом у заяві. Крім того, ОСОБА_3 підтвердила, що ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані останній у письмовій формі (а.с. 6).

Враховуючи вищевказане, висновок апеляційного суду про укладення між сторонами кредитного договору та наявність правових підстав для стягнення заборгованості, яка складається з тіла кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафу є вірним.

Разом з тим, рішення суду апеляційної інстанції в частині визначення розміру суми пені не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Отже, неустойка є забезпеченням виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею), як зазначено у ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Апеляційний суд всупереч вимогам статей 212 - 214, 303 ЦПК України не врахував сплату відповідачем більшої частини тіла кредиту та те, що розмір пені значно перевищує розмір основної заборгованості, в зв'язку із цим на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив відповідачу право заявити клопотання суду про зменшення розміру неустойки та наслідки невчинення вказаної процесуальної дії. Крім того, не звернув увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив всі обставини у справі, не дослідив докази та не надав їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення пені та судових витрат, а справа в цій частині - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336 , 338, 345 ЦПК України , колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року в частині стягнення пені та судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_5

Судді: ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9