В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-165/10

14.06.2010 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вельмик А.Е., при секретарі Слабик О.М., з участю прокурора Копишинської О.В., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду ОСОБА_2 кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ОСОБА_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

за ст.345 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2009 року о 21 годині ОСОБА_4, працюючи на посаді інспектора служби ОСОБА_5 УМВС України в Житомирській областві в складі добового наряду ОСОБА_5 УМВС, заступив на чергування по контрольно-пропускному пункту ОСОБА_5 УМВС, яке розташоване а ОСОБА_2, вул.Дзержинського, 67

18.04.2009 року приблизно о 2 годині, до контрольно-пропускного пункту ОСОБА_5 УМВС підійшли троє громадян, серед яких ОСОБА_6, її син ОСОБА_3 та співмешканка останнього ОСОБА_7 ОСОБА_6 почала вимагати від ОСОБА_4 пояснень з приводу обставин затримання її сина ОСОБА_8 та без відповідного дозволу намагалася пройти через контрольно-пропускний пункт на територію ОСОБА_5 УМВС.

ОСОБА_4 став утримувати ОСОБА_6 І.Б.* та не допускати її через контрольно-пропускний пункт до території ОСОБА_5 УМВС. В цей час, ОСОБА_3 вирішив заподіяти легкі тілесні ушкодження працівнику правоохоронного органу ОСОБА_4 у зв"язку з виконанням ним службового обов"язку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв"язку з виконанням цим працівником службових обов"язків, 18.04.2009 року о 2 годині, на прилеглій території до контрольно-пропускного пункту ОСОБА_5 УМВС, ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_4 декілька ударів руками "кулаками" в обличчя, після чого з місця вчинення злочину втік.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно спричинив працівнику правоохоронного органу ОСОБА_4 під час виконання ним службового обов"язку, тілесні ушкодження у вигляді: саден на спинці носа, на нижній губі справа, на лівій щоці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вину у вчиненні злочину підсудний ОСОБА_3 визнав повністю, цивільний позов потерпілого - частково. В судовому засіданні підсудний показав, що з 17 на 18 квітня 2009 року приблизно о 23 годині йому зателефонував знайомий і сказав, що працівники міліції затримали його брата. Він із дружиною підійшов "до КПП відділу міліції і запитав у потерпілого чи привозили брата, назвавши його прізвище. На це потерпілий відповів, що нікого не привозили. Після цього він зателефонував матері та повідомив про брата, і прийшов до неї до дому. Мати телефонувала в міліцію і також з'ясовувала чи привозили брата. їй теж відповіли, що не привозили. Через деякий час мати знов стала з'ясовувати по телефону чи знаходиться в міліції син. Після відповідей по телефону, вони вирішили з мамою піти в міліцію. Потерпілий, який був на КПП на їх запитання знову відповів, що нікого не привозили. У мами почалася істерика. Вона кинулася до нього, щоб він пропустив її на території відділу міліції Потерпілий вдарив маму в плече і вона впала.

Коли він це побачив, то обурився і вдарив потерпілого в обличчя двічі лівою рукою. Потерпілий побіг на КІШ, а мама сказала йому йти до дому. У вчиненому розкаюється. Потерпілому -відшкодував 1500 грн. моральної шкоди.

Крім визнання підсудним вини, його вина у вчиненні злочину стверджується показаннями потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що 17.04.2009 року заступив на службу. О 23 годині підійшов підсудний із жінкою і запитав чи не привозили його брата. Він зателефонував черговому, який підтвердив, що є така особа. Про це він повідомив чоловіка, який прийшов. Після цього чоловік запихав чи можна зайти у відділ, на що він сказав їм прийти ранком. Ці люди пішли. Через пів години чоловік і жінка знову прийшли, з ними була ще жінка. Запитали чи можна зайти на територію. Він відповів, що ні. Жінка, що з ними прийшла почала голосно кричати, що вбивають та калічать її сина. Він вийшов та сказав підсудному, щоб той заспокоїв матір. Але мати прибігла до нього та почала штовхати. Потім відійшла назад, розігнавшись побігла до нього. Так декілька раз. Потім підсудний вдарив його в область губи та вуха. Він пішов на КПП. Підсудний також став йти за ним, жінка теж йшла, намагаючись зайти на територію. Він її затримав. Після цього сам пройшов через вертушку КПП, заблокував її та зателефонував черговому, викликав допомогу. Просить стягнути з підсудного 5000 грн. моральної шкоди, оскільки від завданих тілесних ушкоджень він переніс фізичну біль, боявся ходити по місту. Не заперечив, що від підсудного отримав 1500 грн., але вважає вказану суму недостатньою.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що в 2009 році її син ОСОБА_9 повідомив, що працівники міліції затримали її молодшого сина. Вона зателефонувала в міліцію, на що їй відповіли, що немає такого. Так вона телефонувала декілька раз і останній раз їй сказали, щоб вона не хвилювалася, так як її син доросла людина. Вона зрозуміла, що син в міліції, тому з із старшим сином пішла у відділ міліції. Коли підійшли до КПП, то у потерпілого запитала чи є в міліції її син, і щоб він когось покликав. Він відповів, що звати нікого не буде і телефонувати нікому не буде теж. Вона стала кричати, щоб її хтось почув. Вертушка на КПП була відчинена, і вона вирішила пройти через неї на територію, але потерпілий її заблокував. Вона знову стала кричати, потім намагалася ще раз пройти на територію. Потерпілий вдарив її в плече. Вона впала. Син ОСОБА_9 це побачив і підбіг до потерпілого. Чи наносив син удари потерпілому, вона не бачила. Потім прийшло троє працівників міліції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що був черговим в міліції. По телефону дзвонила жінка та з"ясовували чи привезли її сина. Він відповів, що не доставлявся. Через деякий час жінка знову зателефонувала і він відповів їй теж саме. Потім працівники міліції у відділ завели двох чоловіків. Через деякий час він почув з боку КПП крик. Постовий зателефонував і повідомив, що на територію відділу міліції намагається зайти жінка. Через деякий час постовий знову зателефонував і повідомив, що на нього здійснено напад. Він викликав опергрупу. ОСОБА_4 завезли на освідування, так як він повідомив, що його вдарили. Сам він чергову частину не залишав і на КПП не виходив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що в минулому році під час чергування був в службовому кабінеті. Вночі почув крик. Через вікно біля КПП побачив трьох людей. Жінка кричала, що вбивають її сина. Також він бачив постового ОСОБА_4, який стояв за брамою, на нього наступав підсудний, а він відходив до КПП, жінка продовжувала кричати. Бачив як підсудний замахувався на ОСОБА_4 Після цього він спустився до КПП та розмовляв з жінкою.

Свідок ОСОБА_12, протокол допиту якого оголошено під час судового слідства ( а.а.101-102), показав, що в ніч з 17.04.2009 року на 18.04.2009 року він заступив на чергування в слідчо-оперативній групі ОСОБА_5 Приблизно о 2 годи ні ночі, йому зателефонував черговий і сказав підійти до КПП. Він відразу пішов до приміщення КПП, де знаходився черговий ОСОБА_4, а на вулиці стояла незнайома жінка, яка кричала та не реагувала на зауваження заспокоїтися. ОСОБА_4 сказав, що ця жінка намагалася без дозволу пройти на територію КПП. При цьому чоловік, що був із нею, наніс йому удар в голову. Жінку він запросив в кабінет міськвідцілу. Під час бесіди вона пояснила, що

прийшла до КІШ із своїм сином з"ясувати причини затримання меншого сина. Письмові пояснення жінка відмовилася давати.

Те, що потерпілий є працівником правоохоронного органу стверджується витягом з наказу № 542 від 31.12.2007 року про його призначення на посаду інспектора патрульної служби ОСОБА_5, з присвоєнням спеціального звання молодшого сержанта міліції (а.с. 143)

Згідно книги нарядів ОСОБА_5 УМВС, 17.04.2009 року ОСОБА_13 був призначений черговим на посту № 1 КПП ОСОБА_5 УМВС ( а.с. 144-145).

Розпорядженням № 9 від 28.02.2008 року заступника начальника ОСОБА_5, встановлено необхідним залучати для несення служби в якості постового по КПП ОСОБА_5 співробітників взводу патрульної служби, конвойного підрозділу та пом.СДІМ(а.с.146).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.04.2009 року, оглянуто КПП ОСОБА_5 УМВС та прилеглу територію - місце скоєння злочину (а.с.11-12).

Тяжкість тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_4 стверджується висновком судово-медичної експертизи № 165 від 16.06.2009 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден на спинці носа, на нижній губі справа, на лівій щоці. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету ( кулаком, ногою, нігтями, тощо), що не виключається за обставин та в термін, що вказав освідуємий. Спричинення тілесних ушкоджень, які виявлені у ОСОБА_4, при обставинах вказаних ним під час дачі показань в якості свідка та потерпілого, а також при олбставинах вказаних свідком ОСОБА_11, не виключається можливим ( а.с.65-66).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає вину підсудного ОСОБА_3 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень у зв"язку з виконання ним службових обов"язків, доведеною, і кваліфікує його дії за ст. 345 ч.2 КК України.

Обираючи підсудному вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, за місцем проживання та дільничним характеризується позитивно.

Обставинами, що пом»якщують покарання відповідно до ст.66 ч.І п.1 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не встановив.

На підставі наведеного, суд вважає можливим призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, завданої потерпілому, яку останній оцінює в сумі 5000 гривень, суд враховує характер і ступінь тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень, перенесення ним душевних страждань і вважає, що моральна шкода підлягає стягненню з підсудного в'розмірі 1500 гривень. Приймаючи до уваги, що вказана сума ОСОБА_3 відшкодована, чого не заперечує потерпілий, суд відмовляє в задоволенні іншої частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 за ст.345 ч.2 КК України, на 1(один) рік 6 ( шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 ч.І п.п.3,4 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з"являтися у кримінально-виконавчу інспекцію на реєстрацію.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залиши без змін - підписку про невиїзд.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб після проголошення.

Головуючий: