Дата документу Справа № 334/584/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1213/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №334/584/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.317 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004688 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 квітня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18.07.2011 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу 850 гр.,

- 07.05.2012 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст.389 ч.1 КК України, кримінальна справа закрита на підставі ст.48 КК України;

- 09.07.2013 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст.317 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.317; ч.2 ст.307 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, правову кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити, пом`якшити покарання до 4 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки він має батьків пенсіонерів, батько є інвалідом 2 групи, потерпілих по справі не має, цивільних позовів також.

Вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено:
- за ч.2 ст.317 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.07.2013 року і остаточно призначено 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання обчислюється з 08.01.2015 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- обвинувачений, захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

- прокурор апеляційну скаргу не підтримав та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 05 січня 2015 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 , маючи намір на надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин, діючи умисно, надав свою квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 для вживання шляхом внутрівенних ін`єкцій психотропної речовини, які останні виготовили з інгредієнтів, принесених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та згідно висновку експерта являється психотропною речовиною метамфетаміном.

Крім того, в цей же день, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне зберігання психотропних речовин, без мети збуту, зберігав при собі шприц з речовиною, яка згідно висновку експерта є психотропною речовиною - метамфетаміном.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні незаконного надання приміщення для вживання психотропних речовин, вчинене повторно та незаконного зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених, в т.ч., ст.317 КК України, і правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.317, ч.2 ст.309 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну вироку суду та пом`якшення призначеного йому покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який частково визнав вину, позитивно характеризується за місцем проживання, однак раніше судимий, злочини скоїв в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Посилання обвинуваченого на те, що він має батьків пенсіонерів, а батько є інвалідом 2 групи, ніяк не свідчить про те, що вони були на його утриманні, оскільки ОСОБА_6 не може надавати їм якусь допомогу, оскільки не працює.

Враховуючи, що судом призначено покарання, яке відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання та зміни вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4