АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/884/15 Справа № 206/1115/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015р., яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 04 березня 2015р. між прокурором Самарського району м. Дніпропетровська та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народилася у м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнання його винним та засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 614 гривень 40 копійок витрат на проведення судово-хімічної експертизи.

В апеляційній скарзі Перший заступник прокурора Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , ставить питання про скасування судового рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ч.1 ст.412 КПК України, а саме через допущені судом істотні порушення вимог п.3) ч.7 ст.474 КПК України та п.9) ч.2 ст.52 КПК України, оскільки, відповідно до положень останньої (в редакції Закону від 12.02.2015 року, за № 198-VIII), у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості обов`язкова участь захисника з моменту укладення такої угоди, відповідно ж до вимог ч.7 ст.474 КПК України суд повинен був перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і відмовити в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 маючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту та реалізуючи його, 23.02.2015 року, приблизно о 15 годині, знаходячись на проти будинку № 6 по вул. Маршала Малиновського в м. Дніпропетровську, знайшов, тим самим незаконно придбав невстановлену слідством кількість особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс (не менше 89,146г.), який, незаконно зберігаючи при собі, того ж дня, використовуючи таксі автомобіль білого кольору «Форд фієста», під керуванням ОСОБА_8 , незаконно перевіз від будинку АДРЕСА_2 до блокпосту розташованого по вул. Красногірська у м. Дніпропетровську, де даний автомобіль був зупинений та в ході проведення особистого огляду та огляду речей ОСОБА_7 в період часу з 17.36 годин по 17.45 годин у останнього було виявлено та вилучено два пакети з рослиною речовиною зеленого кольору, яка, згідно висновку експерта №41/15 від 26.02.2015 г., є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 83,619г., яку останній незаконно придбав, зберігав та перевозив без мети збуту.

04.03.2015 року між прокурором Самарського району м.Дніпропетровська та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_7 , беззастережно визнав свою винуватість за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про скасування вироку через допущені судом суттєві порушення вимог кримінально-процесуального закону, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді двох років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, поклавши на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Так, відповідно до положень кримінального процесуального закону, які регулюють особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, а саме вимог п.2 ч.4 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

На ці ж положення законодавець посилається і у п.3 ч.3 ст.424 глави 23 КПК України, вказуючи, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних статей кримінального процесуального закону можливо зробити висновок, що законодавець виходить першочергово як з дотримання прав обвинуваченого у разі укладення такої угоди, так і з обов`язків прокурора, щодо дотримання ним при здійсненні процесуальної діяльності загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України, при цьому убезпечивши обвинуваченого від судової помилки при вирішенні цього питання шляхом надання можливості саме обвинуваченому, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.394 КПК України, оскаржувати вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості з підстав невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Приймаючи до уваги той факт, що 04 березня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Самарського району міста Дніпропетровська ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 хоча й була укладена угода про визнання винуватості /а.с.10т.2/, яка затверджена судом цього ж дня з винесенням обвинувального вироку /а.с.15-17т.2/ при відсутності захисника, як того вимагали норми п.9 ч.2 ст.52 КПК України (в редакції Закону від 12.02.2015 року, за № 198-VIII), однак враховуючи наведене вище, а також те, що сам обвинувачений ОСОБА_7 вказаний вирок суду першої інстанції з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст.394 КПК України не оскаржував, підстав же для задоволення апеляційної скарги, на які посилається перший заступник прокурора Дніпропетровської області у своїй апеляційній скарзі, а саме - істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно п.2 ч.4 ст.394 КПК України, законодавець не передбачив, у задоволенні апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2015 року, яким затверджено укладену 13 березня 2015 року угоду про визнання винуватості між старшим прокурором прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , з призначенням останньому покарання, по кримінальному провадженню № 0000378 на підставі ч.4 ст.399 КПК України слід відмовити, оскільки судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями статті 394 КПК України.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_7 , то воно повністю відповідає вимогам ст.ст.65-67 КК України, повністю відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області - ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: