Справа № 204/2287/15-к
Провадження № 1-кп/204/197/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю потерпілої: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, освіта середня технічна, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
27.07.2008 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 місяців 12 днів арешту;
25.10.2011 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 01.02.2013 року звільнений умовно-достроково постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2013 року, на підставі ст. 81 КК України, на невідбутий термін 11 місяців,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд -
ОСОБА_5 20.03.2015 року, приблизно о 23:50 годині, знаходячись в якості гостя в приміщені квартири АДРЕСА_2 , побачив на столі планшет «Nomi C0700», чорного кольору, який належав раніше знайомій йому ОСОБА_4 , який визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна.
Таким чином, ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, шляхом вільного доступу викрав майно потерпілої, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 1457-15 від 31.03.2015 року, 1529, 10 гривень, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України.
31 березня 2015 року у даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_4 на підставі ст. 56 КПК України та підозрюваним ОСОБА_5 на підставі ст. 468, 469 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі підозри.
Сторони укладеної угоди погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладанням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ст.76 КК України.
ОСОБА_5 повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди. Угоду про примирення між потерпілою та підозрюваним він укладав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_4 просила суд затвердити укладену угоду.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, опосередковано характеризується за місцем проживання, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Угоду від 31 березня 2015 року про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
- . планшет «Nomi C0700», який переданий на зберігання потерпілій, - залишити власнику ОСОБА_4 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 документально підтверджені витрати на залучення експерта на користь держави у розмірі 61 гривна 50 копійок за висновок судовотоварознавчої експертизи № 1457- 15.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1