Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

за участю прокурора ОСОБА_7,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 червня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 листопада 2014 року.

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено :

за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років;

за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено

за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11 листопада 2014 року вирок районного суду змінено.

Виключено з мотивувальної частини вироку стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кваліфікуючу ознаку за ч. 2 ст. 289 КК України «заподіяння значної матеріальної шкоди».

В іншій частині вирок суду щодо обох засуджених залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними в тому, що вони 13 червня 2012 року приблизно о 15.00 год. за попередньою змовою між собою на кордоні між Голопристанським та Скадовським районами Херсонської області, застосовуючи фізичну силу, заштовхали потерпілого ОСОБА_3 у його автомобіль «GREAY WALL» держаний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 71 489,40 грн, чим умисно незаконно позбавили його волі.

Незаконно заволодівши автомобілем останнього, утримуючи його всупереч волі у машині на підлозі, вони перевезли потерпілого в інше місце - на поле між селами Гладківка та Малі Копані Голопристанського району Херсонської області, де ОСОБА_1 о 16.00 год. цього ж дня під час бійки, що виникла між ним та потерпілим на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи самостійно, вийшовши за межі домовленостей з ОСОБА_2, умисно з метою вбивства завдав потерпілому вісім ударів ножем в область поперека, від яких той помер.

Із місця скоєння злочинів засуджені зникли. А автомобіль потерпілого ОСОБА_2 залишив в лісосмузі на відстані 3 км від м. Гола Пристань Херсонська область.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Мотивуючи свої вимоги, посилається на те, що апеляційним судом без належного обґрунтування у порушення вимог ст. 377 КПК України 1960 року залишено доводи апеляції прокурора щодо м'якості призначеного засудженим покарання, зокрема, ОСОБА_1 - за своїм розміром, а ОСОБА_2 - із застосуванням ст. 75 КК України. Стверджує, що поза увагою суду залишено тяжкість вчинених ними злочинів, обставини їх вчинення. Зазначає, що без належного аналізу показань засуджених впродовж досудового слідства і судового розгляду суд дійшов хибного висновку про наявність такої пом'якшуючої покарання обставини, як щире каяття.

На касаційну скаргу прокурора засудженим ОСОБА_2 подані заперечення, у яких він просить судові рішення щодо нього залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації їх дій відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами.

Ці обставини і кримінально-правова оцінка дій засуджених у касаційній скарзі не оскаржується, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу.

Відповідно до статей 362 і 365 КПК України суд апеляційної інстанції зобов'язаний перевірити всі доводи апеляцій, у тому числі за необхідності і шляхом проведення судового слідства. Згідно зі ст. 377 КПК України у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов'язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляції залишаються без задоволення, зазначити підстави, через які вони визнані необґрунтованими.

Висновок суду апеляційної інстанції, який погодився з висновками суду першої інстанції, щодо правильності призначеного засудженим покарання, на думку колегії суддів, є таким, що суперечить загальним засадам призначення покарання, визначеним у статтях 65, 75 КК України.

Зокрема, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, у своїй апеляції стверджував, що призначене засудженим покарання м'яке: щодо обох засуджених - за розміром за усіма злочинами, у вчиненні яких вони визнані винними, а щодо засудженого ОСОБА_2 - ще й через необґрунтоване звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Мотивуючи свої доводи, посилався на те, що суд не взяв до уваги тяжкість вчинених ними злочинів та їх обставини. Наголошував на необхідності виключення з обвинувачення обох засуджених за ч. 2 ст. 289 КК України кваліфікуючої ознаки «заподіяння значної матеріальної шкоди».

Погоджуючись із апеляцією прокурора в частині кваліфікації дій засуджених за ч. 2 ст. 289 КК України, суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином і не дав обґрунтованої відповіді на доводи прокурора щодо м'якості призначеного засудженим покарання, а у своїй ухвалі навів лише кілька загальних фраз щодо відповідності призначеного засудженим покарання вимогам ст. 65, 75 КК України.

Визнаючи обставиною, що пом'якшує засудженим покарання, часткове визнання ними своєї вини, суд першої інстанції належним чином не дослідив зміну їх власної позиції з цього приводу впродовж досудового та судового слідства, а апеляційний суд без відповідного обґрунтування з такими висновками погодився.

Враховуючи, що за цим вироком, що був постановлений за наслідками нового судового розгляду, обсяг обвинувачення засудженим було збільшено і нових (на користь засуджених) обставин, що пом'якшують покарання, встановлено не було, суд не мотивував свої висновки: щодо призначеного засудженому ОСОБА_1 покарання, у тому числі і за ч. 1 ст. 115 КК України, у наближеному до мінімального розмірі і щодо необхідності звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України

Таким чином, апеляційним судом було істотно порушено вимоги кримінально-процесуального закону, у зв'язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати згадані недоліки, перевірити усі доводи, на які посилався прокурор у апеляційній скарзі, дослідити доводи касаційної скарги з урахуванням позиції потерпілої. За умови підтвердження обсягу обвинувачення засуджених і за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду щодо розміру визначеного засудженим покарання, призначене їм покарання: ОСОБА_1 за своїм розміром, а ОСОБА_2 із застосуванням ст. 75 КК України - слід вважати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу Х1 «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6