Справа № 1-18
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

Заліщицький
районний суд Тернопільської області
27 лютого 2007
року

в
складі: головуючого суду Дудяка
С.В.

при секретарі Богдану
В.М.

з участю прокурора Лазенги О.М.

адвоката Нагуляк В.Р.

підсудного ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1,
із базовою вищою освітою, українця, громадянина України,
військовозобов'язаного, неодруженого,
непрацюючого, раніше не судженого, в скоєнні злочину передбаченого ст.ст.15ч.2, 186 ч.1 КК України

встановив:

ПідсуднийОСОБА_1 06.11.2006
року близько 14 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на території
автостанції в м.Заліщики по вулиці Стефаника 13, підійшов до потерпілого
ОСОБА_2 і почав виривати у нього з руки
сумочку, в якій знаходились 1600 гривень, але не довів свій злочинний намір до
кінця, поскільки потерпілий різко смикнув рукою і втік від нього.

Винність
підсудного ОСОБА_1 знайшла своє повне
ствердження в судовому засіданні показами самого підсудного, який повністю
визнав свою вину і пояснив, що 06.11.2006 року
біля 14 год. на автовокзалі в м.Заліщики він підійшов до водія
мікроавтобуса “Мерседес”, який тримав у руці сумочку і почав виривати її у
нього, але той смикнув за сумочку і втік від нього, показами потерпілого
ОСОБА_2, який пояснив, що 06.11.2006 року близько 14 год. він приїхав автобусом
“Мерседес-207” на автобусну станцію в м.Заліщики, так як являється приватним
перевізником людей, коли люди вийшли він взяв барсетку, в якій знаходилися
гроші та документи і вийшов з автобуса, до нього підійшов незнайомий чоловік і
однією рукою схватив за куртку, а іншою за барсетку і почав вимагати гроші, але
він вирвався від нього і втік.

Винність підсудного ОСОБА_1 стверджується показами
свідка ОСОБА_3., який пояснив, що
06.11.2006 року він перебував на автостанції м.Заліщики разом із підсудним
ОСОБА_1, обидва були випивші, як відбувався інцидент між ОСОБА_1 іОСОБА_2він не
бачив, так як відходив в сторону. Коли він повернувся до ОСОБА_1, то побачив
його біля мікроавтобуса “Мерседес”, а біля автобуса валялися розкидані папери.
Коли вони з ОСОБА_1 йшли по вулиці Стефаника, їх затримали працівники міліції.

Стверджується вина підсудного ОСОБА_1 також матеріалами
кримінальної справи, а саме: протоколом відтворення обстановки та обставин
події від 11.12.2006 року, з якого видно, якОСОБА_1 розказує і показує як він
хотів заволодіти майном потерпілого ОСОБА_2 а.с.51-55.

Виходячи із встановленого в судовому засіданні суд вважає, що дії
підсудного слід кваліфікувати за ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України так, як він
вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, але злочин не було
закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_1., суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а саме:
те, що скоєний злочин є середньої
тяжкості, особу підсудного, а саме: те,
що він вперше притягується до кримінальної відповідальності. Обставину, яка
обтяжує покарання підсудному ОСОБА_1., суд враховує те, що він скоїв злочин в
стані алкогольного сп'яніння. Обставини, які пом'якшують покарання, суд
враховує його щире каяття, думку потерпілого, який просить не позбавляти його
волі і те, що злочином не заподіяно тяжких наслідків. А, тому, приходить до
переконання, що міру покарання підсудному ОСОБА_1. слід обрати в межах
санкції ст.186 ч.1 КК України, у
вигляді 1700 гривень штрафу в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України та
призначити йому покарання за
статтею 186 ч.1 КК України у
вигляді 1700 ( однієї тисячі сімсот) гривень штрафу в дохід держави.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу
вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд з постійного
місця проживання.

На вирок може бути подано апеляцію
протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький
районний суд.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Голова Заліщицького

районного суду:
С.В.Дудяк