Справа № 11-1227/11 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач : Вовк А. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Вовка А.С.

суддів Галина В.П., Березюка О.Г.

з участю прокурора Шахрайчук Н.І.

законного представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 8 липня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр-на України, військовозобовязаного, неодруженого, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого у м. Львові на вул. Ряшівській, 3/49, раніше судимого 8 травня 2010 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, покарання повністю не відбув,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. Згідно ст.ст. 71, 72 КК України засудженому ОСОБА_2 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 8 травня 2010 року та остаточно, за сукупністю вироків, обрано покарання 4 (чотири) роки 2(два) місяці позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр-на України, військовозобовязаного, неодруженого, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, студента першого курсу ВПУ № 20, проживаючого у м. Львові на вул. Городоцькій, 305/9, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. Згідно ст.ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання із визначенням 1 (одного) року 6 (шість) місяців іспитового строку.

Відповідно до ст. ст. 76, 104 КК України покладено на засудженого ОСОБА_3 обовязок періодично реєструватись в органах кримінально-виконавчої системи та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання, без призначення громадського вихователя.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_2 до вступу вироку в закону силу залишено взяття під варту.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з моменту фактичного затримання 21 грудня 2010 року.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу залишено підписку про невиїзд.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області 412, 80 /чотириста двадцять гривень вісімдесят копійок / судових витрат.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог закону.

Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 6 грудня 2010 року о 17.00 год., за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_3, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на вул. Городоцькій, 299 у м. Львові, шляхом вільного доступу у гаражне приміщення, таємно викрали задній металевий міст до автомобіля вартістю 250, 00 грн. та металевий столик вартістю 50,00 грн., чим завдали матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 300,00 грн.

В апеляції, засуджений ОСОБА_2 не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеності своєї вини у вчиненні інкримінованому йому злочині, просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 8 липня 2011 року скасувати, призначити йому покарання із врахуванням положень ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, законного представника ОСОБА_1 про задоволення апеляції, проаналізувавши доводи апеляції та вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Як вбачається зі змісту поданої апеляції, ОСОБА_2 ні кваліфікації дій, ні доведеності своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не оспорює.

Що стосується доводів апелянта призначити більш мяке покарання, то такі є безпідставними.

Суд першої інстанції, встановивши вину ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначив останньому необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів покарання.

Зокрема, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_2, який є неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше судимий, покарання не відбув, а також обставини, що помякшують покарання, а саме те, що засуджений ОСОБА_2 добровільно відшкодував завдані збитки. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає апеляцію засудженого ОСОБА_2 необгрунтованою і приходить до висновку, що призначене засудженому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а вирок суду постановлений з дотриманням вимог КПК України, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування та задоволення поданої апеляції немає.

Разом з тим, в порушення вимог ст.93 КПК України суд стягнув солідарно з засуджених судові витрати по справі, а не з кожного з них, тому в цій частині вирок підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 365, 366,367 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 8 липня 2011 року без зміни.

Порядок стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь НД ЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області судових витрат змінити - стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь НД ЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області по 206 (двісті шість)

грн. 40 коп. з кожного.

В решті вирок залишити без змін.

Головуючий:

Судді: