11-кп/775/18/2015(м)
265/5252/14-к

Головуючий у суді 1-й інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Орджонікідзевського району м.Маріуполя Донецької області на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, раніше судимого: 1) 14 листопада 2013 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст. 186 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт; 2) 10 квітня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст. 389 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 1 місяця 15 днів арешту, звільненого за відбуттям покарання 27 червня 2014 року, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання:

за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом 2-х (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язаний повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має середню освіту, навчається у Маріупольському професійному ліцеї № 52, раніше судимий: 22 травня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст.296 ч.1, 75, 104, 76 КК України до 1 місяця арешту з випробуванням на 1 рік, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання:

за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суровим, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 22 травня 2014 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 104, 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2-х (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_11 в період випробувального терміну повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої інспекції.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має середню освіту, раніше судимого: 1) 30 серпня 2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1, 75, 104, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки, 2) 14 грудня 2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 30 квітня 2014 року на підставі ухвали Прилукського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.04.2014р. умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 18 днів, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до нового покарання частково у вигляді 6 (шість) місяців позбавлення волі приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14.12.2011 року, і остаточно призначено покарання у вигляді 3-х років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчої установи закритого типу, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , в період часу з 10.03.2014 року до 12.03.2014 року, точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, діючи умисно, ОСОБА_10 - повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття вікна проникли до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали електропилу вартістю 770 грн., прожектор з подовжувачем, який не представляє матеріальної цінності, унітаз з бочком «Меріда» вартістю 600 грн., піну монтажну вартістю 43 грн., які належать ОСОБА_13 , чим спричинили останній матеріальну шкоду на загальну суму 1413 гр., та з викраденим з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

4.04.2014 року близько 15.00 години, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття вікна, проник до квартири АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав фотоапарат «Нікон» вартістю 1500 гривень та грошові кошти у розмірі 80 гривень, які належали ОСОБА_14 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1580 грн., та з викраденим з місця скоєння злочину зник розпорядившись викраденим на власний розсуд.

16.04.2014 року, близько 10.00 годині, ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_10 з ОСОБА_11 проникли через огорожу на територію будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_10 шляхом відкриття вікна проник до вищезазначеного будинку звідки таємно викрав ноутбук «Асег» вартістю 5000 гривень, планшет «Пипо» вартістю 2530,96 гривень, фотоапарат «Саnnоn» вартістю 4160 гривень, в якому знаходилась карта-пам`яті на 8 Гба вартістю 180 гривень, а ОСОБА_11 , очікував, відповідно до розподілених ролей на території домоволодіння, прийняв викрадене та переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та після чого розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 11870,96 гривень.

Вони ж, за попередньою змовою групою осіб, 27.04.2014 року, близько 01.20 хвилин, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_10 відкрив вікно, а ОСОБА_11 проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав сигарети «Мальборо» кількістю 7 пачок за ціною 15,55 гривень на загальну суму 108,85 гривень, сигарети «Вінстон» кількістю 5 пачок за ціною 13,10 гривень, на загальну суму 65,50 гривень, сигарети «Партламент» кількістю 8 пачок за ціною 18,08 гривень на загальну суму 144,64 гривень, сигарети «Монте-Карло» кількістю 4 пачки за ціною 10,75 гривень на загальну суму 43 гривні, грошові кошти у розмірі 3140 гривень, а ОСОБА_10 очікував, відповідно до розподілених ролей, приймав викрадене майно та з місця злочину зникли розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 3501,99 гривень.

Вони ж, за попередньою змовою групою осіб, в ніч з 01.05.2014 року до 02.05.2014 року, точний час встановити не виявилось можливим, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття вікна, проникли до будинку АДРЕСА_8 , звідки таємно викрали міжкімнатні двері вартість 200 грн., унітаз з бачком вартістю 800 грн., вентилятор вартістю 100 грн., ґрунтовий розчинник вартістю 200 грн., монтажну піну вартістю 100 грн., а всього на загальну суму 1400 грн., спричинивши ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вищезазначену суму, та з викраденим зникли.

Вони ж, за попередньою змовою групою осіб, 03.05.2014 року близько 17.00 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_9 , зустріли малознайомого ОСОБА_18 та діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні декількох ударів руками та ногами по тілу ОСОБА_18 , завдавши тим самим фізичну біль, після чого заволоділи мобільним телефоном «Самсунг-3010» вартістю 200 гривень, у якому знаходилась сим-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 гривень останнього, спричинивши тим самим ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 210 гривень.

05.05.2014 року близько 03.20 годин, ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_10 відкрив вікно, а ОСОБА_11 з ОСОБА_12 проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою АДРЕСА_7 , звідки таємно викрали дезодорант у кількості

штук на загальну суму 47,60 гривень, коньяк «Марсель» вартістю 39,33 гривень, коньяк «Ай-петрі» вартістю 38,00 гривень, коньяк «Шабо» вартістю 28,60 гривень, вино «Савильон» вартістю 27,50 гривень, вино «Тамянка» вартістю 18,86 гривень, вино «Мускат» вартістю 26,50 гривень, жвачки «Орбіт» в кількості 12 пачок на загальну вартість 35,76 гривень, сигарети «Парламент» кількістю 12 пачок на загальну суму 216,96 гривень, сигарети «Кент» кількістю 10 пачок на загальну суму 149,80 гривень, сигарети «Мальборо» кількістю 7 пачок на зальну суму 108,85 гривень, сигарети «Вінстон» кількістю 10 пачок на загальну суму 131 гривень, а ОСОБА_10 очікував, відповідно до розподілених ролей, приймав викрадене майно та з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 651,80 грн.

Справа розглянута згідно положень ст.349 КПК України.

Не погодився з вироком прокурор та подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.09.2014 року відносно ОСОБА_10 за ст. 185 ч. 3, 186 ч.2 КК України, ОСОБА_11 за ст. 185 ч.3, ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_12 за ст.185 ч.3 КК України, в частині призначення покарання ОСОБА_10 за ст. 185 ч. 3 КК України та ст.186 ч.2 КК України скасувати та постановити новий вирок, призначивши обвинуваченому ОСОБА_10 за ст. 185 ч. 3 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, за ст. 186 ч.2 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. В іншому вирок залишити без змін.

Прокурор вказав, що призначаючи покарання ОСОБА_10 та звільняючи останнього від відбування покарання, суд першої інстанції не обґрунтував свого рішення належним чином, не врахувавши ступень тяжкості та ступень суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини вчинення ним кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами ст. 75 КК України, для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням необхідно враховувати не тільки дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, а й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з особливостей та обставин його вчинення.

Однак, суд першої інстанції лише формально врахував, що ОСОБА_10 вже був засуджений, без врахування, того, що останній був засуджений саме за вчинення умисного, корисливого злочину проти власності, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України (судимість не знята та не погашена) та ігноруючи необхідність відбуття призначеного судом покарання за вчинений ним злочин ухилився від його відбуття, у зв`язку з чим був вдруге притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч.2 КК України (судимість не знята та не погашена).

Незважаючи на неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив нові злочини (в період проведення досудового та судового слідства за скоєний злочин, передбачений ч.2 ст.389 КК України), але за своєю формою провини вже більш тяжкі, які у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, що беззаперечно свідчить про неможливість виправлення засудженого без відбуття ним покарання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, обвинуваченого та захисників, які просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав, свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Постанова Верховного Суду України N 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненому злочині, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання (в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України), що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячі з наведенного, колегія суддів приходить до висновку, що суд зробив вірний висновок про доказаність скоєння ОСОБА_10 кримінального правопорушення і правильно кваліфікував його дії.

Але призначивши покарання, суд не в повній мірі виконав вимоги закону, не взяв до уваги суспільну небезпеку, яку несе в собі скоєні ОСОБА_10 кримінального правопорушення.

Як вимагає ст.75 КК України, для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням необхідно враховувати не тільки дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, а й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з особливостей та обставин його вчинення.

Суд першої інстанції не врахував, що останній був засуджений саме за вчинення умисного, корисливого злочину проти власності, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України (судимість не знята та не погашена) та ігноруючи необхідність відбуття призначеного судом покарання за вчинений ним злочин ухилився від його відбуття, у зв`язку з чим був вдруге притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч.2 КК України (судимість не знята та не погашена).

Незважаючи на неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив нові злочини (в період проведення досудового та судового слідства за скоєний злочин передбачений ч.2 ст.389 КК України).

Вказані обставини у їх сукупності свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 без реального відбування покарання навіть за умови, що у потерпілого немає матеріальних претензій до обвинуваченого.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що застосування ст.75 КК України не відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.404,407,420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 вересня 2014 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в частині призначення покарання ОСОБА_10 - скасувати.

Постановити новий вирок визнавши ОСОБА_10 винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч. 3 КК України та ст. 186 ч.2 КК України, і призначити покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ст. 186 ч.2 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня постановлення вироку 19 березня 2015 року.

У строк відбуття покарання зарахувати строк знаходження ОСОБА_10 під вартою з 27.06.2014 року (т.1 а.с. 161) до 6 .01.2015 року.

В іншому вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_10 у той же строк з дня отримання копії вироку.

Судді: ОСОБА_19 ОСОБА_3 ОСОБА_2