Справа № 1-82/2007 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
квітня 2007 року м.Долина

Долинський
районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого:
судді Керніцького І.І.

при секретарі:
Шикор Г.В.

з участю
прокурора: Попадинець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Долини
справу про обвинувачення:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жителькиАДРЕСА_1, українки, громадянки України, що
має середню освіту, не працюючої, не військовозобов'язаної, в минулому не
судимої,-

за ст.ст 190
ч.2, 358 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, заволоділа чужим майном шляхом обману за
попередньою змовою групою осіб та використала завідомо підроблений документ.

Злочини вчинила
за наступних обставин:

Так, в квітні 2005 року ОСОБА_1, з метою отримання статусу безробітної,
вступила в злочинний зговір з невстановленими слідством особами, які в трудову
книжку на ім'я ОСОБА_1, внесли фіктивні записи про прийняття та звільнення
ОСОБА_1. з роботи в ПАП "Шанс", що в Тернопільському районі, Тернопільської
області, а також виготовили фіктивну довідку про розмір її заробітної плати в
ПАП "Шанс", які надали ОСОБА_1. за винагороду. 8 листопада 2005 року
ОСОБА_1, 1957 року народження, з метою отримання статусу безробітної надала в
Долинський районний центр зайнятості трудову книжку на своє ім'я, в якій був
зроблений фіктивний запис про прийняття та звільнення її з роботи в ПАП
"Шанс" Тернопільського району Тернопільської області, яке ліквідовано
18 жовтня 2005 року. ОСОБА_1., на підставі представлених нею документів було
надано статус безробітної та з 8 листопада 2005 року Долинським районним
центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю, внаслідок чого
ОСОБА_1 незаконно отримала гроші в сумі 3112 гривень, 49 копійок.

Допитана в якості підсудної ОСОБА_1. в судовому засіданні
вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала повністю та показала , що в
квітні 2005 року вона знаходилась на ринку в м.Долині. Там біля мебельного магазину почула
розмову між двома незнайомими жінками, віком біля 40-50 років, про те що вони
набирають людей на сезонні роботи в Тернопільську область. В той період часу
вона не працювала, тому вирішила підійти до цих жінок, щоб разом поїхати на
сезонні роботи в Тернопільську область. Вона привіталась з жінками та почала
розмову в ході якої спиталась чи можна поїхати на сезонні роботи. Одна з жінок
їй пояснила що зможе взяти її на роботу, однак для цього їй необхідно здати
свою трудову книжку та ідентифікаційний код, нащо вона погодилась. Ця жінка їй
пояснила що коли візьме ще кількох людей які б поїхали на сезонні роботи, то
тоді їй зателефонує. З цією жінкою вони домовились зустрітись наступного
"базарного" дня на цьому ж місці на ринку. Через кілька днів в
наступний вівторок, чи п'ятницю, вона знову приїхала на ринок в м. Долину. На
тому ж

місці
біля мебельного магазину
вона зустріла вищевказану незнайому жінку, якій дала свою трудову книжку, та
номер свого мобільного телефону. Жінка пообіцяла що коли знайде ще кількох
людей на сезонні роботи, то їй обов'язково зателефонує. Однак тривалий період
часу їй ніхто не телефонував, тому на сезонні роботи в Тернопільську область
вона не їздила, і не працювала. А вкінці жовтня 2005 року їй на мобільний
телефон зателефонувала та сама жінка, якій на ринку вона дала свою трудову
книжку, і сказала, що не зібрала бригаду на сезонні роботи, і тому вона не
поїхала на роботу. Вона стала з цією жінкою сваритись, де її трудова книжка. Ця
жінка сказала щоб по трудову книжку наступного "базарного" дня вона
приїхала на ринок в м. Долину, і там біля мебельного
магазину в чоловіка забрала свою трудову книжку. Наступного
"базарного" дня у вівторок чи п'ятницю вона поїхала на ринок в
м.Долину. Там біля мебельного
магазину побачила дійсно незнайомого чоловіка, який когось чекав. Чоловік
був їй незнайомий, віком біля 40 років. Вона підійшла до нього та спиталась чи
йому не передавали її трудову книжку. Чоловік спитався її прізвище і сказав що
йому дійсно передавали її трудову книжку. Останній повернув їй трудову книжку.
Забравши свою трудову книжку з нею вона поїхала додому. Вдома коли вона
розкрила свою трудову книжку то побачила що там виконані фіктивні записи про
прийняття і звільнення її з роботи в ПАП "Шанс" Тернопільського
району Тернопільської області. В книжці також була довідка про отримання неї
заробітної плати в ПАП "Шанс". В цьому підприємстві вона ніколи не
працювала, і заробітної плати там не отримувала, тому розуміла записи в
трудовій книжці і довідка є фіктивні. За виготовлення цих документів
незнайомому чоловіку ні жінці якій вона давала свою трудову книжку вона
будь-яких грошей не давала. Для чого ці люди їй виготовили фіктивні записи та
надали фіктивну довідку не знає. Однак вона зрозуміла, що ці документи можна
подати в Долинський районний центр зайнятості і на їх підставі тримати статус
безробітної, та отримати грошову допомогу по безробіттю. Вона так і вирішила
зробити, бо на той період часу грошей в неї не було і треба було якось жити.
Вона розуміла що поступає неправомірно. В листопаді 2005 року дані документи
тобто трудову книжку в якій містились фіктивні записи про прийняття та
звільнення її з роботи в ПАП "Шанс", та фіктивну довідку про
заробітну плату в цій установі, вона подала в Долинський районний центр
зайнятості, і на підставі цих документів отримала статус безробітної. На
підставі цього з листопада 2005 року по грудень 2006 року в Долинському
районному центрі зайнятості вона отримувала грошову допомогу по безробіттю
кожного місяця. В перші три місяці грошову допомогу їй виплачували по 300
гривень кожного місяця, а в послідуючі місяці допомога зменшувалась поступово,
до 190 гривень за останній місяць, всього грошей на загальну суму 3112 гривень,
49 копійок. В листопаді 2006 року її викликали в Долинський районний центр
зайнятості, де директор даної установи Бабій В.А. пояснив що ПАП "Шанс"
ліквідоване, і вона не могла працювати в цьому підприємстві, тому документи які
вона надала в Долинський РЦЗ фіктивні, а грошова допомога їй нараховувалась
незаконно. Вона і саме це знала ПАП "Шанс" Тернопільської області
ніколи не працювала. їй було запропоновано добровільно повернути кошти в сумі
3112 гривень, 49 копійок, які їй незаконно виплатили, і вона з цим погодилась.
Після цього 21 листопада 2006 року на рахунок Долинського райцентру зайнятості
вона добровільно повернула кошти в сумі 3112 гривень, 49 копійок, які їй
безпідставно нарахували.

Оскільки вона визнає свою вину повністю, просить суд не
допитувати свідків по даній справі, її позиція є добровільною та істинною,
розуміє, що в разі оскарження вироку вона буде позбавлена права оспорювати ці
фактичні обставини в апеляційному порядку. Просила суворо її не карати.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні
докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що дії підсудної ОСОБА_1 слід
кваліфікувати за ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України, оскільки вона заволоділа
чужим майном шляхом обману за попередньою змовою групою осіб та використала
завідомо підроблений документ.

Обираючи міру покарання підсудній, суд відповідно до
статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного
та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом'якшують покарання підсудної суд
відносить те, що вона щиро розкаялася у вчиненому, позитивно характеризується з
місця проживання, добровільно відшкодувала завдані збитки.

Обставин, які б
обтяжували покарання підсудній в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та
перевиховання ОСОБА_1 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому відносно
неї слід обрати покарання в межах санкції статей 190 ч.2, 358 ч.3 КК України у
вигляді штрафу.

Питання речових
доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.81 КПК України. Керуючись
статтями 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною: за ст. 190 ч.2 КК України та призначити покарання у
вигляді штрафу в розмірі 850 грн.; за ст. 358 ч.3 КК України та призначити
покарання у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

На підставі ст. ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_1покарання
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши їй
покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Запобіжний захід щодо засудженої ОСОБА_1 до вступу вироку
в законну силу залишити без змін - підписку про невиїзд.

Речові докази: трудову книжку, видану на ім'я ОСОБА_1,
яка зберігається при кримінальній справі повернути власнику - ОСОБА_1.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського
апеляційного суду протягом п'ятнадцяти діб з моменту проголошення через
Долинський районний суд.