Справа № 596/2859/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2013 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Баран Е.М.,

при секретарі Возьній О.Р.,

за участю прокурора Миколаїва І.В.,

обвинуваченого ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду селищі Гусятин кримінальне провадження №0000470, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 24 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, з освітою загальною середньою, пенсіонера, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 наказом начальника Копичинецької ВК-112 від 02.07.2013 року №1о/с призначений на посаду ст.майора дільниці підприємства Копичинецької ВК-112 та у відповідності до посадової інструкції наділений організаційно розпорядчими функціями по здійсненні керівництва трудовим колективом, виробничою діяльністю окремих працівників, у звязку із чим він є службовою особою державного підприємства. 18.10.2013 року під час виконання своїх функціональних обовязків на підприємстві, ОСОБА_1 повідомив робітнику інструментального цеху засудженому ОСОБА_2 про те, що він в силу свого службового становища має можливість таємно пронести на охоронювану територію колонії малогабаритні предмети, на що останній попросив ОСОБА_1 отримати за межами установи та пронести на територію колонії для нього два мобільних телефони за винагороду в сумі 1500 грн.

Знаючи те, що у відповідності до Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання яких засудженим заборонено, визначеного додатком № 9 пункту 29 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», мобільні телефони заборонені до використання засудженими.

ОСОБА_1 за попередньою домовленістю із засудженим ОСОБА_2, 23 жовтня 2013 року близько 11 години ОСОБА_1 отримав із рейсового автобуса м.Тернопіль - с.Целіїв передачу, в якій знаходились два мобільні телефони марки «Нокія» та грошові кошти в сумі 1500 грн. В якості винагороди взявши гроші в сумі 1500 грн., які знаходились у передачі, в той же день близько 14 години, використовуючи своє службове становище в інтересах засудженого ОСОБА_2, ОСОБА_1 заніс в охоронювану територію Копичинецької ВК № 112 для передачі ОСОБА_2 два мобільних телефони марки «Нокія».

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою державного підприємства неправомірної вигоди для себе, за вчинення в інтересах особи, що надала таку вигоду, протиправних дій з використанням свого службового становища.

30.11.2013 року між прокурором Гусятинського району радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_1 відповідно до статтей 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до умов даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення в інтересах особи, що надала таку вигоду, протиправних дій з використанням службового становища.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.368 КК України у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк до 2 років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов»язків, передбачених пп.2,3 статті 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається( ч. 4 ст. 469 КПК України ).

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, який згідно статті 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді: її умови відповідають вимогам КПК України та КК України.

Обставинами, що пом'якшують покарання, суд вважає щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивну характеристику ОСОБА_1 за місцем проживання, те, що вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_1 від 30.11.2013 року та призначення ОСОБА_1 узгоджену сторонами міру покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк два роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком в один рік, з покладенням на нього обов»язків, передбачених пп.2,3 статті 76 КК України.

Дане покарання ОСОБА_1 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 375,472, 474, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2013 року, укладену між прокурором Гусятинського району радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст. 368 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за цією статтею у виді 2(двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2(два) роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком в 1(один) рік.

Відповідно пп.2,3 ч.1 ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_1 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: два мобільні телефони марки «Нокія», які знаходять на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів суду та грошові кошти в сумі 1500 грн., які знаходяться на зберіганні в УМВС України в Тернопільській області - конфіскувати в дохід держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 не обирати.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд протягом 30 днів з часу його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Баран