Справа № 333/1443/15-к
Номер провадження 1-кп/333/221/15
В И Р О К
Іменем України
м. Запоріжжя 15 червня 2015 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальні провадження № 0000234, внесене в ЕРДР 16 січня 2015 р., №0000399, внесене в ЕРДР 26 січня 2015 р., про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, дітей не маючого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

· 29 липня 1987 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (1961 р.) до позбавлення волі строком на 3 р. 6 міс. з конфіскацією майна; звільненого з місця позбавлення волі 6 лютого 1990 року умовно-достроково на 8 міс. 15 дн.;

· 5 липня 1991 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст.17, ч.3 ст.81, ст.44 КК України (1961 р.) до позбавлення волі терміном 1 р.; звільненого з місця позбавлення волі 30 травня 1992 року у зв`язку із відбуттям покарання;

· 28 червня 1993 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України (1961 р.) до позбавлення волі терміном 5 р. з конфіскацією майна; звільненого з місця позбавлення волі 16 жовтня 1997 року на підставі Указу ПВС СРСР «Про амністію» від 26.06.1997 р.;

· 14 вересня 1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.81 КК України (1961 р.) до позбавлення волі терміном 3 р.; звільненого з місця позбавлення волі 28 квітня 2001 р. у зв`язку із відбуттям покарання;

· 28 січня 2002 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 р.; звільненого з місця позбавлення волі 19 листопада 2002 р. у зв`язку із відбуттям покарання;

· 03 липня 2003 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 р. 6 міс.; звільненого з місця позбавлення волі 24 жовтня 2006 р. у зв`язку із відбуттям покарання;

· 19 травня 2008 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 р.; звільненого з місця позбавлення волі 18 лютого 2011 р. у зв`язку із відбуттям покарання;

· 06 березня 2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 р.; звільненого з місця позбавлення волі 6 червня 2014 р. у зв`язку із відбуттям покарання,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи судимим за викрадення чужого майна, вчинив кримінальні правопорушення при наступних обставинах.

15 січня 2015 р. приблизно о 22 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на перехресті вулиць Батарейна і Танкістів в Комунарському районі м. Запоріжжя, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, за попередньою змовою з неустановленими в процесі досудового розслідування особами, зірвав з плеча потерпілої ОСОБА_6 жіночу сумку, в якій знаходились косметичка, гребінець, які не представляють матеріальної цінності, а також грошові кошти в сумі 1 500 грн., які відкрито, повторно викрав за попередньою змовою групою осіб.

26 січня 2015 р. приблизно о 15 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні Свято-Миколаївського жіночого монастиря, розташованого по вул. Тополиній, 34А в Комунарському районі м. Запоріжжя, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, помітивши на лавці біля потерпілої ОСОБА_5 жіночу сумку, непомітно для потерпілої взяв сумку та попрямував до виходу. При виході обвинуваченого з території монастиря потерпіла ОСОБА_5 побачила, що ОСОБА_8 , викрав її сумку, та окликнула його з метою повернення свого майна. Обвинувачений, усвідомлюючи, що його дії виявлено потерпілою, діючи відкрито, незважаючи на зауваження ОСОБА_5 , продовжив реалізацію свого злочинного умислу, та покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, відкрито, повторно викравши майно потерпілої ОСОБА_5 : сумку вартістю 155 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 63 грн., а також церковні іконки, годинник, футляр з окулярами, гаманець, ключі, пенсійне посвідчення, вологі серветки, які не мають матеріальної цінності, а всього на суму 218 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна - грабіж, вчинений повторно,за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчинені вказаних злочинів визнав повністю, суду пояснив, що ввечері 15 січня 2015 р. знаходився у знайомих, де розпивав спиртні напої. Приблизно о 22 год. він пішов на вулицю, де познайомився з двома чоловіками. Вони розпивали спиртні напої, а потім пішли вулицею. Назустріч їм йшла жінка, яку вони взяли під руки, а потім він забрав у неї сумку, в якій знаходились гроші.
Вдень 26 січня 2015 р. він знаходився в Свято-Миколаївському жіночому монастирю, розташованому в м. Запоріжжі. Він побачив, що біля жінки, на лавці лежала сумку та вирішив її таємно викрасти. З цією метою він непомітно взяв сумку та попрямував до виходу. Він залишив монастир, пішов до воріт. Коли виходив, бачив, що за ним йшла потерпіла, яка кричала, але він не зупинився та разом з викраденою сумкою вийшов з території монастиря, де був затриманий співробітником міліції.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчинені вказаних кримінальних правопорушень ґрунтуються наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що пізно ввечері 15 січня 2015 р. вона йшла з роботи по вул. Батарейній в м. Запоріжжя. У темряві до неї підійшли три чоловіка, один з яких був ОСОБА_8 . Двоє чоловіків схватили її за руки, а ОСОБА_8 зірвав з плеча сумку, в якій знаходились косметичка, гребінець, які не представляють матеріальної цінності, а також грошові кошти в сумі 1 500 грн. ОСОБА_8 порився в сумці, а потім разом із іншими чоловіками, вони втекли.

В процесі досудового розслідування потерпіла ОСОБА_6 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка зірвала з її плеча сумку. (а.с. )

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що його дружина ОСОБА_6 15 січня 2015 р. прийшла з роботи пізно ввечері. Вона розповіла йому, що на неї напали три чоловіка, відібрали сумку з грошима. Про це вони повідомили в міліцію.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 15 січня 2015 р. в період між 22 та 23 год. він їхав автомобілем по вул. Батарейній в м. Запоріжжі. У світлі фар авто він побачив, як два чоловіки тримали жінку за руки, а третій, схожий на обвинуваченого ОСОБА_8 , рився у жіночій сумці. Вважаючи, що це сімейні розбори, він не зупинився та поїхав далі.

Пояснення свідка ОСОБА_10 в частині того, що саме ОСОБА_8 рився в сумці потерпілої, співпадають з поясненнями потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 15 січня 2015 р. приблизно о 19 год. до нього додому прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Вони розпивали спиртні напої, пізно ввечері вони пішли, а він залишився вдома. Про вчинення злочину йому нічого не відомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердила, що вона з ОСОБА_8 ввечері 15 січня 2015 р. розпивали спиртні напої у ОСОБА_11 . Пізно ввечері вони ходили в магазин за спиртними напоями та через деякий час повернулись. Про вчинення злочину їм нічого не відомо.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що вдень 26 січня 2015 р. знаходилась в Свято-Миколаївському жіночому монастирі, розташованому в м. Запоріжжі. Свою сумку вона поставила на лавку. Через деякий час вона звернула увагу, що сумка відсутня. Вона вийшла з монастиря, побачила підсудного, який тримав у руках її сумку. Вона окликнула обвинуваченого, щоб він повернув сумку, але той відразу побіг. Вона не змогла його наздогнати та повернулась в монастир. Через деякий час до неї підійшли працівники міліції та повідомили, що її сумку знайшли.

В процесі досудового розслідування потерпіла ОСОБА_5 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка викрала її сумку. (а.с. )

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що 26 січня 2015 р. приблизно о 15 год. 30 хв. він проходив поблизу Свято-Миколаївського жіночого монастиря. Він звернув увагу, що з території монастиря вийшов чоловік, який в руках тримав жіночу сумку. Оскільки це викликало у нього підозру, він затримав чоловіка, викликав міліцію і передав його працівникам міліції.

Сукупність наведених доказів свідчить про винуватість ОСОБА_8 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що у відповідності зі ст. 65 КК України є підставою для призначення йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, передбаченого санкцією ст. 186 ч.2 КК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 ч.9 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд
З а с у д и в :
Обвинуваченого ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, обчислюючи строк з 26 січня 2015 р.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтСУ в Запорізькій області.

Речові докази по справі: жіночу сумку, грошові кошти в сумі 63 грн., церковні іконки, годинник, футляр з окулярами, гаманець, ключі, пенсійне посвідчення, вологі серветки залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1