У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Гриціва М.І. і Таран Т.С.

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 12 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок Стаханівського міського суду
Луганської області від 16 лютого 2007 року та апеляційного суду Луганської
області від 27 квітня 2007 року.

Вироком Стаханівського міського суду
Луганської області від 16 лютого 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово судимого, останній раз
12.08.2004 р. за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі
ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено
іспитовий строк 3 роки,

засуджено:

за ч.2 ст.121 КК України на 7 років і 6 місяців позбавлення волі;

за ч.3 ст. 296 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного
покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком
Стахановського міського суду Луганської області від 12.08.2004 р. і призначено
ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Цим же вироком було засуджено ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який щодо них в
касаційному порядку не оскаржений.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 30.07.2004 р. приблизно о 23
годині, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, неподалік від кафе
“Жемчужина”, яке знаходиться в м.Алмазна Луганської області, разом з ОСОБА_3 та
невстановленою слідством особою, вчинив хуліганство, тобто грубо порушив
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю, яка виразилася у нанесенні ОСОБА_5
ударів руками і ногами по обличчю та по іншим частинам тіла і заподіянні
останньому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Зазначені вище дії
ОСОБА_1 також були пов'язанні з опором ОСОБА_6, яка намагалася припинити
хуліганські дії.

Крім того, ОСОБА_1 09.04.2005 р. приблизно в 00 год. 30 хв. в районі
нафтобази, що на вул.Левченка в м.Алмазна Луганської області, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті неприязних відносин, які раптово
виникли між ним та ОСОБА_7, разом із ОСОБА_4 наніс потерпілому численні удари
руками і ногами у голову та інші частини тіла, спричинивши тяжкі тілесні
ушкодження, від яких ОСОБА_7 помер.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 27 квітня 2007 року вирок
щодо ОСОБА_1 змінено, виключено з вироку посилання на те, що він заподіяв
потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а також те,
що він чинив опір особі, яка намагалась припинити хуліганство і його дії
перекваліфіковано із ч.3 ст. 296 КК України на ч.2 ст.296 КК України і за цим
законом йому призначено покарання 3 роки
позбавлення волі. За сукупністю злочинів та сукупністю вироків на підставі
ст.ст.70,71 КК України остаточне покарання йому визначено у виді позбавлення
волі на строк 8 років.

В решті вирок в частині щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2, посилаючись на істотні порушення
кримінально-процесуального закону під час досудового та судового слідства,
просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення й закрити справу
щодо нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що подання задоволенню не
підлягає.

За змістом касаційної скарги захисника ОСОБА_2, він оскаржує постановлені
щодо ОСОБА_1 судові рішення з підстав однобічності та неповноти досудового та
судового слідства, невідповідності висновків суду, наведених у вироку,
фактичним обставинам справи.

Однак, відповідно до вимог ст.398 КК України, ці обставини не являються
предметом касаційного розгляду справи.

Як убачається із матеріалів справи, досудове слідство та судовий розгляд
проведено у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, висновки
судових інстанцій щодо винності ОСОБА_1 та кваліфікації його дій обґрунтовано
належно дослідженими доказами. Порушень кримінального чи
кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та
обґрунтованість постановлених у справі судових рішень, не виявлено, тому
колегія суддів виходить із тих фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 злочинів,
які встановленні судами.

Доводи захисника викладені у касаційній скарзі про те, що суд не перевірив
заяви засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про застосування щодо них працівниками
міліції недозволених методів ведення слідства, є необґрунтованими.

Як убачається із матеріалів справи, суд своєю постановою від 22.12.2006 р.
дав окреме доручення прокурору м.Стаханова Луганської області перевірити заяви
підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про застосування до них органами слідства
недозволених методів ведення слідства у виді психологічного тиску (т.3
а.с.457).

В ході виконання такого доручення прокуратурою Стаханівського району
Луганської області було проведено відповідну перевірку і в порушенні
кримінальної справи за цим фактом було відмовлено, про що суду надано суду
ґрунтовну відповідь (т.3 а.с.471).

Покарання засудженому обрано у відповідності до вимог ст.65 КК України, з
врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що
пом'якшують і обтяжують покарання, воно є необхідним і достатнім для його
виправлення і попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 законними й обґрунтованими і підстав для
перегляду цих рішень, з мотивів викладених у касаційній скарзі захисника
ОСОБА_2, не вбачає.

Керуючись
ст.394 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

у задоволенні касаційної скарги захиснику ОСОБА_2 на вирок Стахановського міського суду
Луганської області від 16 лютого 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 27 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 - відмовити.

С У Д Д І :

Федченко О.С. Гриців М.І. Таран Т.С.