У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Кліменко М.Р.

за участю прокурора

Матюшевої О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 19 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Вінницької області на вирок
Староміського районного суду м. Вінниця від 23 червня 2006 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець
та житель м. Вінниця,

в силу
ст. 89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання, роботи й навчання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 не
переглядався.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винуватим та
засуджений за те, що він 20 жовтня 2005 року близько 19 години 40 хвилин за
попередньою змовою із ОСОБА_2 маючи умисел на заволодіння чужим майном, із
застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, відкрито викрали у ОСОБА_3 мобільний телефон “Соні Еріксон к 700”,
вартістю 1180грн.

У касаційному поданні прокурор просить вирок змінити у
зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону. Вказує на те, що
суд, ухвалюючи рішення про звільнення неповнолітнього від відбування покарання
з вибуванням з іспитовим строком, мав керуватися ст. 104 КК України, а не ст.
75 КК України. Це порушення призвело до безпідставного встановлення тривалості
іспитового строку понад максимальну межу, передбачену ст. 104 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
прокурора Матюшеву О.В., яка підтримала касаційне подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_1. у вчиненні злочину, передбаченого ч.
2 ст. 186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказів, вони
є правильними і у касаційному поданні не заперечуються.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи подання про те,
що суд неправильно застосував кримінальний закон, оскільки, ухвалюючи рішення
про звільнення неповнолітнього ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком, послався на ст. 75 КК України та призначив тривалість
іспитового строку понад максимальну межу, передбачену ст. 104 КК України для
неповнолітніх.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив злочин
у неповнолітньому віці. Тому суд повинен був застосувати спеціальну норму
Кримінального закону, а саме ст. 104 КК України та встановити іспитовий строк в
межах від 1 до 2 років.

Отже, у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону оскаржуваний вирок підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.395, 396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання заступника прокурора Вінницької області
задовольнити.

Вирок Староміського районного суду м. Вінниця від 23
червня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити: замість ст. 75 КК України застосувати
ст. 104 КК України, звільнивши ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком на 2 роки.

У решті вирок залишено без зміни.

Судді:

Міщенко С.М.
Кліменко М.Р.
Глос Л.Ф.