Провадження №1-кп/761/104/2015
В И Р О К
іменем України
24 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000654 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 16 червня 1978 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 89 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з конфіскацією майна; 29 вересня 1980 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 196 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 07 липня 1982 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 81 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна; 02 грудня 1983 року Подільським районним судом м. Києва ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 81 КК України 1960 року та на підставі ст. 43 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна; 25 вересня 1987 року Мінським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна; 17 липня 1996 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 26 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна; 01 серпня 2003 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією майна; 28 жовтня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 16 серпня 2013 року на підставі постанови Березанського міського суду Київської області від 08 серпня 2013 року від відбування покарання умовно-достроково на строк 01 рік 06 місяців 16 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
22 січня 2014 року, приблизно о 22 год. 40 хв., ОСОБА_3 , знаходячись в громадському місці, яким є під`їзд будинку № 3-А на вул. О.Теліги в м. Києві, звернув свою увагу на ОСОБА_5 , що в цей час зайшла до під`їзду вище вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосуванням фізичного насильства, ОСОБА_3 , перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_5 та, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, почав вимагати від останньої роздягнутись.

Отримавши відмову ОСОБА_5 виконати вищевказані вимоги, ОСОБА_3 самостійно роздягнув потерпілу та, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, змусив останню обхопити своєю рукою його статевий член і примусив потерпілу до вчинення акту мастурбації вказаного статевого члену.

В цей час, відчинились двері до вказаного під`їзду, почувши це, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його злочинні дії будуть виявлені сторонніми особами, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені дії спрямовані на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосуванням фізичного насильства, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, а саме, в задоволенні статевої пристрасті неприродним способом з погрозою застосуванням фізичного насильства.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні не визнав та категорично заперечив свою причетність до вчинення будь-яких інкримінованих йому діянь щодо потерпілої ОСОБА_5 . Так дав показання, згідно з якими, 22 січня 2014 року, приблизно о 22 год., він ішов від станції метрополітену «Шулявська», де дорогою в кіоску придбав пляшку пива. Після цього, за кіоском його побив високий чоловік, якого він бачив у залі судового засідання, зняв з нього куртку, в кишені якої знаходився мобільний телефон, туфлі та забрав барсетку. При цьому, в момент коли його бив високий чоловік, потерпіла ОСОБА_5 перебувала поряд. Зазначив, що в той день у під`їзд будинку АДРЕСА_3 . Теліги він не заходив, крім того, до зазначених подій потерпіла не була йому знайома.

Не зважаючи на заперечення своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , винуватість останнього підтверджується дослідженими безпосередньо судом доказами, які суд враховує та бере до уваги.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дала показання, згідно з якими, в кінці січня 2014 року вона зайшла до під`їзду свого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та слідом за нею зайшов обвинувачений ОСОБА_3 . Коли вона перебувала на сходовій площадці між першим та другим поверхами, то обвинувачений ОСОБА_3 схопив її за ліву руку та почав вимагати, щоб вона його задовольнила, при цьому, обвинувачений приставив їй щось до грудей та повідомив, що він поріже її, якщо вона буде кричати. Після цього, притиснувши її до стіни, обвинувачений почав її роздягати, розстебнувши джинси, крім того, сам став роздягатися, приспустивши свої штани. Далі обвинувачений, обхопивши своєю рукою її руку, зажав у ній свій статевий орган. Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 супроводжувалися погрозами завдати їй тілесні ушкодження у вигляді порізів, які вона сприймала реально. Крім того, на руках обвинуваченого вона побачила татуювання та відчула від нього запах алкоголю. Злякавшись, вона не намагалася кричати, а потім почула звук домофону вхідних дверей під`їзду, в який хтось/ увійшов. Обвинувачений ОСОБА_3 після цього одразу побіг сходами вниз, а вона залишилася на тому ж місці. В цей момент сходами піднімався її співмешканець ОСОБА_7 , який повертався додому. Побачивши її та запитавши, чи це зробив той чоловік, що вибіг, він побіг за обвинуваченим. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся, тримаючи в руках куртку обвинуваченого, крім того, на куртці ОСОБА_7 були сліди крові. Після цього, вони викликали працівників міліції. Категорично ствердила про те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 напав на неї в під`їзді того дня, вона його запам`ятала по очах та волоссю, а також за татуюваннями на його руках.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання, згідно з якими, 22 січня 2014 року він повертався додому. Відкривши двері у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , в якому він проживав, повз нього пробіг з приспущеними штанами невідомий на той момент йому чоловік, яким виявився обвинувачений ОСОБА_3 . Піднімаючись сходами вверх, він побачив на сходовій площадці між першим та другим поверхами свою співмешканку ОСОБА_9 , яка стояла спиною до стіни, була заплаканою, а біля неї на підлозі лежав пакет. На його запитання, чи це та особа, яка щойно вибігла з під`їзду, завдала їй шкоду, потерпіла відповіла так. Після чого, він побіг за обвинуваченим та, наздогнавши його біля наступного під`їзду будинку, почав з`ясовувати, що він зробив ОСОБА_5 , на що той нічого конкретно йому не зміг відповісти. Далі між ними почалася бійка, в результаті якої він зняв з обвинуваченого ОСОБА_3 куртку та кинув її на землю. Потім він, тримаючи обвинуваченого, зателефонував до ОСОБА_5 , щоб з`ясувати що сталося. Остання тоді йому відповіла, що все в порядку і він заспокоївся. ОСОБА_3 вже не чинив опору та він відпустив його, щоб підняти куртку, і саме в цей момент обвинувачений утік. Пізніше в куртці обвинуваченого він в кишені виявив мобільний телефон. Повернувшись до квартири, в його присутності ОСОБА_5 викликала працівників міліції, яким повідомила, що її намагалися зґвалтувати. Потім від ОСОБА_5 йому стало відомо, що ОСОБА_3 намагався її зґвалтувати, та зажав у її руці свій статевий орган. Зазначив, що під час бійки обвинувачений ОСОБА_3 падав, при цьому з носа останнього йшла кров, в результаті чого на його, ОСОБА_8 , куртці могла опинитися кров. Ствердив про те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 напав на ОСОБА_5 , він його зразу впізнав під час проведення слідчої дії пред`явлення осіб для впізнання.

Згідно з даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22 січня 2014 року, ОСОБА_5 повідомила, що 22 січня 2014 року, о 22 год. 40 хв., за адресою: м. Київ вул. О. Теліги б. 3-А, невідомий в під`їзді між 1 та 2 поверхами, погрожуючи ножем, намагався її пограбувати та зґвалтувати.

Згідно з даними, що містяться в протоколі огляду місця події з фототаблицею до нього від 22 січня 2014 року, предметом огляду являється квартира АДРЕСА_4 . В коридорі вказаної квартири виявлено на підлозі чорну синтетичну чоловічу куртку з чорною підкладкою, яка під правим рукавом розірвана. В правій зовнішній боковій кишені вказаної куртки виявлено мобільний телефон марки «Nokia6700» imeі НОМЕР_1 та imeі НОМЕР_2 із сім-картою. Також в правому рукаві куртки виявлено в`язану сіру шапку, в якій лежить пачка цигарок «Оптима» та запальничка сірого кольору. Зазначені речі з місця огляду було вилучено.

Згідно з даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання з фототаблицею до нього від 10 травня 2014 року, проведеного в період часу з 17 год. 00 хв. до 17 год. 26 хв., потерпіла ОСОБА_5 серед пред`явлених їй для впізнання осіб вказала на ОСОБА_3 як на особу, яка 22 січня 2014 року в під`їзді № 2 на АДРЕСА_3 намагалася її зґвалтувати та порабувати.

Згідно з даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання з фототаблицею до нього від 14 травня 2014 року, проведеного в період часу з 16 год. 00 хв. до 16 год. 15 хв., свідок ОСОБА_8 серед пред`явлених йому для впізнання осіб вказав на ОСОБА_3 як на особу, яку він бачив 22 січня 2014 року на 1-му поверсі в під`їзді № 2 на вул. О.Теліги № 3-А в м. Києві зі спущеними до колін штанами та яку потім наздогнав.

Згідно з даними, що містяться в протоколах огляду предмету з фототаблицями до них відповідно від 22 та 24 червня 2014 року, проведено огляд поліетиленового пакету білого кольору, в якому знаходяться чорна куртка, в`язана шапка сірого кольору, порожня розірвана пачка цигарок марки «Оптима класична» червоного кольору, запальничка срібного кольору з написом «Mafia», мобільний телефон марки «Nokia 6700» imeі НОМЕР_2 та imeі НОМЕР_1 з сім-карткою з серійним номером НОМЕР_3 та абонентським номером НОМЕР_4 . Зазначені речі вилучено відповідно до протоколу огляду місця події від 22 січня 2014 року за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_5 .

Згідно з даними, що містяться в акті амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 464 від 27 травня 2014 року, ОСОБА_3 у даний час страждає психічним розладом у вигляді легкої розумової відсталості (F70.8), на момент скоєння правопорушення, в якому він у даний час підозрюється, страждав психічним розладом у вигляді легкої розумової відсталості (F70.8) і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 на момент скоєння правопорушення, в якому він у даний час підозрюється, виявляв симптоматику психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (F70.8), за своїм психічним станом у даний час не потребує застосування до нього будь-яких примусових заходів медичного характеру, на даний час теж страждає психічним розладом у вигляді легкої розумової відсталості (F70.8), який виник у нього з дитячого віку. ОСОБА_3 за своїм психічним станом у даний час теж може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; може приймати участь в судово-слідчих діях. У ОСОБА_3 не виявлено алкогольної чи будь-якої наркотичної залежності, у зв`язку з чим він не потребує проведення йому протиалкогольного чи протинаркоманічного лікування.

Згідно з даними, що містяться у висновку стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 34 від 17 лютого 2015 року, ОСОБА_3 на даний час страждає на легку розумову відсталість з психопатизацією особистості (шифр по МКХ 10, F70.8). За своїм психічним станом він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Він здатен правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження і давати по них правильні свідчення. ОСОБА_3 за своїм психічним станом на даний час, може приймати участь у судовому засіданні. ОСОБА_3 за своїм психічним станом на даний час, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_3 за своїм психічним станом на даний час, може правильно сприймати факти, які мають значення для справи та давати по них правильні показання. ОСОБА_3 за своїм психічним станом може розуміти дії інших осіб, у тому числі учасників судового розслідування. ОСОБА_3 на хронічний алкоголізм або наркоманію не страждає. В зв`язку з цим застосування до нього протиалкогольного чи протинаркоманічного лікування, не потребує.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_3 суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою, крім того, досліджені судом докази вказують на те, що умисел обвинуваченого ОСОБА_3 під час вчинення протиправних дій стосовно потерпілої ОСОБА_5 були спрямовані саме на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, при цьому, супроводжувалися погрозами застосування фізичного насильства, які потерпіла сприймала як реальні.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо непричетності до інкримінованого йому злочину, суд оцінює критично та розцінює їх як бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки такі показання обвинуваченого спростовуються наведеними вище показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 та іншими доказами, які на переконання суду є достовірними та допустимими доказами.

Також судом перевірено доводи обвинуваченого ОСОБА_3 щодо його пограбування та побиття високим чоловіком, якого він бачив у залі судового засідання, та поряд з яким в той момент знаходилася потерпіла ОСОБА_5 .

Так судом за клопотанням сторони захисту допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , згідно з показаннями якої, вона є матір`ю обвинуваченого та зі слів своєї дочки ОСОБА_11 і покійної сестри ОСОБА_12 їй відомо, що в січні 2014 року її син ОСОБА_3 повернувся додому за адресою: АДРЕСА_2 , побитий, без верхнього одягу, взуття та барсетки. З даного приводу до міліції її син не звертався. Пізніше в травні 2014 року її сина затримали працівники міліції.

Однак, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_10 , оскільки вона не була очевидцем даної події та її обізнаність з чужих слів про наявність в обвинуваченого тілесних ушкоджень, а також пограбування останнього, не підтверджує факту нібито неправомірних дій стосовно обвинуваченого, а так само не спростовує факту участі обвинуваченого в протиправних діях щодо потерпілої ОСОБА_5 . Більше того, такі показання свідка ОСОБА_10 не підтверджуються іншими доказами безпосередньо дослідженими судом.

У той же час, хоча в ході судового розгляду і встановлено, що між свідком ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 мала місце бійка, однак дії свідка ОСОБА_8 в даному випадку були спрямовані виключно на затримання ОСОБА_3 безпосередньо після вчинення останнім посягання на статеву свободу та статеву недоторканість потерпілої ОСОБА_5 , при цьому, діями свідка ОСОБА_8 не було заподіяно ОСОБА_3 тяжкої шкоди.

Таким чином, провівши згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосуванням фізичного насильства.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про його особу, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості, при цьому, на шлях виправлення не став, тобто обвинувачений не виявляє реальної і адекватної критики власних протиправних дій та наполегливо продовжує вчиняти нові злочини, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, суспільно-корисною працею не займається, крім того, суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого та наявність у нього матері, яка є пенсіонеркою й особою похилого віку.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, його наслідки, особу винного, його ставлення до вчиненого та відповідно до положень наведених у ст. 50 КК України мети покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією закону, за яким визнав його винуватим, яке в даному випадку є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Разом з тим, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин у даному кримінальному провадженні в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2011 року, невідбута частина якого становить 1 рік 06 місяців 16 днів, суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2011 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 14 травня 2014 року.

Речові докази, передані відповідно до квитанції № 02513 на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві: чорну куртку, в`язану шапку сірого кольору, мобільний телефон марки «Nokia 6700» imeі НОМЕР_2 та imeі НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_3 ; порожню пачку з-під цигарок марки «Оптима класична» та запальничку срібного кольору з написом «Mafia» знищити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без зміни у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя