Справа № 755/3671/15-к
В И Р О К
іменем України
"09" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва, угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001134 від 24.01.2015 року за підозрою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно на будівництві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 21 січня 2015 року знаходячись у підземному переході на проспекті Возз`єднання у м.Києві, з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, нехтуючи присутністю власника майна ОСОБА_4 , підійшов до столу, за яким ОСОБА_4 здійснював торгівлю та відкрито заволодів, належним останньому мобільним телефоном марки «LG», що лежав на вказаному столі, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 1040 гривень.

В подальшому, ОСОБА_5 здав мобільний телефон марки «LG», що належав ОСОБА_4 до ломбарду «Найкращий», що розташований за адресою: м.Київ, вулиця Ялтинська, 6, за що отримав грошові кошти у розмірі 250 гривень, які витратив на власні потреби.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.186 ч.1 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

05 лютого 2015 року у даному кримінальному провадженні №0001134 між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст.468, 469,471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий та підозрюваний ОСОБА_5 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій підозрюваного за ст.186 ч.1 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, що відшкодована потерпілому, який не має до ОСОБА_5 матеріальних претензій, при цьому підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ст.186 ч.1 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, та отримана згода підозрюваного на призначення такого покарання.
Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні підозрюваному.
Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілою та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між представником потерпілого та підозрюваним дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.
Потерпілий в судовому засіданні просив затвердити дану угоду про примирення, укладену між ним і підозрюваним ОСОБА_5 та призначити останньому узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердив, що йому роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив суд вказану угоду, укладену між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 затвердити і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, в обсязі оголошеної йому підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, крім того зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ст.186 ч.1 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Разом з тим, суд шляхом опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим та ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Крім того, потерпілий ОСОБА_4 в свою чергу цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.
Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст.65 КК України.
На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а тому його дії кваліфікує за ст.186 ч.1 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття обвинуваченого та відшкодування ним завданого збитку в повному обсязі.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «LG», який переданий на зберігання власнику-потерпілому ОСОБА_4 слід залишити у власності та розпорядженні потерпілого ОСОБА_4 ..
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись вимогами ст.ст.122, 314 ч.1, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
засудив:
Затвердити угоду про примирення від 05 лютого 2015 року у кримінальному провадженні за №1кп/755/358/15, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001134 від 24.01.2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, та призначити йому за цей злочин узгоджене сторонами угоди про примирення від 05 лютого 2015 року покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «LG», який переданий на зберігання власнику-потерпілому ОСОБА_4 залишити у власності та розпорядженні потерпілого ОСОБА_4 ..
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: