Провадження №1-кп/447/17/15
Справа №447/3642/14-к

У Х В А Л А
іменем України

27.01.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

неповнолітньої особи, яка не досягла

віку з якої наступає кримінальна відповідальність

ОСОБА_5

законних представників неповнолітньої особи, яка не досягла

віку з якої наступає кримінальна відповідальність

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001296 від 06.11.2014 року про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крупсько Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, учня 6-го класу Крупської загальноосвітньої школи 1-2 ступенів, жителя АДРЕСА_1

за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,-

в с т а н о в и в :

06.11.2014 року близько15:00 год в с.Березина Миколаївського району Львівської області ОСОБА_5 , перебуваючи біля входу в господарство потерпілої ОСОБА_4 , яка в той час стояла біля брами даного господарства з дитячим візком, на якому лежав її гаманець, умисно з корисливих мотивів вчинив відкрите викрадення гаманця фірми "Antonio Biaggi", вартістю 800 грн, в якому були гроші в сумі 3000 грн та 300 польських злотих, також посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 , чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 15 551 грн. Своїми діями ОСОБА_5 вчинив суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав та пояснив, що 06.11.2014 року в с.Березина Миколаївського району йшов з ОСОБА_9 на качелі до Старого Роздолу. Зустрівши потерпілу ОСОБА_10 , яка йшла з дитячим візком та розмовляла по телефону, спитав її котра година, пізніше взяв із візка її гаманець та побіг. Втікав в с.Крупсько через Старий Розділ. ОСОБА_11 викинув біля супермаркету. Потерпілої не бачив, пізніше бачив її в себе на подвір`ї. У скоєному розкаюється обіцяє подібного більше не вчиняти.

Крім того, участь ОСОБА_5 у скоєнні вказаного суспільно-небезпечного діяння доводиться і показами потерпілої ОСОБА_4 , яка суду показала, що 06.11.2014 ркоу гуляла в с.Березина по вул.І.Франка з дитиною. Дитина заснула і вона поверталася додому, коли заходила у браму свого господарства, то до неї підійшло два хлопці. Розмовляючи по телефону, гаманець поклала на дитячий візок і відкривала брамку, ОСОБА_5 спитав її котра година, пізніше знову спитав і взявши її гаманець, який лежав на візку, почав втікати. Вона кричала до нього, щоб він зупинився, проте він не реагував, а біг дальше в сторону ОСОБА_12 . Пізніше за допомогою незнайомого чоловіка наздогнала іншого хлопця, що був з ОСОБА_13 , який розплакався та казав, що він не крав, а це зробив ОСОБА_14 . Потім вони пішли з ним до ОСОБА_15 додому, де на подвір`ї побачили батька, який сказав, що дитина там не проживає. Проте пізніше вийшла бабця та поликала ОСОБА_14 . ОСОБА_5 віддав 500 грн та повідомив, що гаманець викинув. Гроші знайшли, а згодом їй було і повернуто гаманець. Претензій майнового характеру до неповнолітнього ОСОБА_5 не має.

Таким чином участь ОСОБА_5 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння доведена повністю.

Суд вважає, що діяння ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), належного потерпілій ОСОБА_4 , спричинивши їй майнову шкоду на суму 15 551 грн.

На момент скоєння суспільно небезпечного діяння неповнолітньому ОСОБА_5 виповнилося повних 11 років, тобто він не досягнув віку з якого настає відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.1,2 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Так, як ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та на час скоєння не досягнув віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєння вказаного діяння, тому підстав для відмови у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закриття кримінального провадження суд не вбачає.

Враховуючи особу неповнолітнього ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння в 11-ти річному віці, вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаюється у вчиненому, за місцем навчання характеризується негативно, за місцем проживання характеризується посередньо, тому суд приходить до переконання, що до неповнолітнього ОСОБА_5 слід застосувати заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері та вітчима.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.2 ст.105 КК України, ст. ст. 500-502 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Застосувати примусові заходи виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 передавши його під нагляд матері ОСОБА_6 та вітчима ОСОБА_7 строком на 3 роки.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня її проголошення через Миколаївський районний суд Львівської області.

Суддя: ОСОБА_1