Справа
№11а-408 Головуючий
у суді І інстанції Щенюченко С. В.
186 ч. 2 КК Доповідач
у суді II інстанції Лещенко Р.М .
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
травня 2007 року. Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області у складі :

головуючого -
судді Зубка К.А., суддів Лещенка P.M.,
Ремеза П.М. , за
участю прокурора Головіної Т.А.,
розглянула у відкритому
судовому засіданні у
м. Кіровограді апеляцію прокурора на постанову Новомиргородського
районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2007 року, яким кримінальна справа стосовно

ОСОБА_1, 1982 року
народження, уродженця та мешканця
с. Мартоноша Новомирго­родського
району, раніше судимого
Новомирго-родським райсудом:
29.11.1999 року за ч.3 ст. 81,
ст. 45 КК України до 3 років
позбавлення волі умовно, з іспитовим
строком на 2 роки; 27.12.2000 року за ч.3
ст. 140 КК України до 3 років 1
місяця позбав­лення волі; 06.06.2005 року за ч. 2 ст.
185 КК України до 1 року позбавлення волі;

та ОСОБА_2, 1985 року народження, уродженки м.
Одеса, мешканки с. Кам'янка Новомиргородського району, раніше не судимої;

повернута на
додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового
слідства.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувачуються в тому, що 22 жовтня 2005 року близько 15 години в с Мартоноша
Новомиргородського району Кіровоградської області, за попередньою змовою між собою, відкрито викрали гроші та майно потерпілого
ОСОБА_3 на загальну суму 164 грн. 50 коп.

Повертаючи
кримінальну справу стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на додаткове розслідування суд
зазначив що по справі допущена неповнота та неправильність досудового
слідства, яка не може бути усунена в
судовому засіданні, а саме: не
перевірені алібі ОСОБА_2 яка у судовому засіданні стала наполягати на
тому, що з кінця вересня та до середини
грудня 2005 року вона перебувала на заробітках за межами району, а тому не могла скоїти зазначений вище
злочин; необхідно призначити та провести по справі судово-почеркознавчу
експертизу для з'ясування хто саме написав записку від імені потерпілого (т.
№1, а.с.
18, 32); не виконана вказівка
Ново-миргородського райсуда від 11.10.2006 року при поверненні даної
кримінальної справи на додаткове розслідування про вжиття заходів для
забезпечення цивільного позову, та
з'ясування та проведення слідчих дій,
під час яких у підсудного ОСОБА_1 не було захисника (т.№1, а.с.
178-179); не з'ясоване питання про конкретну суму грошей, що були викрадені у потерпілого ОСОБА_3, не з'ясовані індивідуальні ознаки годинника
та блокнота, їх вартість та
походження, так як потерпілий в судовому
засіданні відмовився від дачі показань; в супереч вимогам ст. 85
КПК України в протоколах огляду місця події від 03.11.2005 року не вказано
прізвище особи що проводила цей огляд,
та неправильно зазначено місце проведення огляду. Також суд вважає, що під час проведення досудового слідства
було порушено право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на захист, так як під час допиту у якості свідків та
проведення очних ставок вони попереджались про кримінальну відповідальність за
дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань.

В своїй
апеляції прокурор просить скасувати зазначену постанову суду про повернення кримінальної
справи на додаткове розслідування як незаконну,
посилаючись на те, що показання
підсудної ОСОБА_2 з приводу того, що в
момент скоєння злочину вона перебувала за межами району жодним чином не
підтвердженні, а заявлені нею ж свідки в
судове засідання 05.03.2007 року не з'явилися. Також вважає, що суд безпідставно не врахував свідчення
потерпілого ОСОБА_3 на досудовому слідстві,
так як останній в судовому засіданні повністю їх підтримав, як підтримав і свій цивільний позов. Щодо
призначення судово-почеркознавчої експертизи по справі, то суд наділений повноваженнями самостійно
призначити дану експертизу. Враховуючи п. 9 постанови Верховного Суду України
№2, прокурор зазначає в своїй
апеляції, що суд мав змогу усунути
виявлені недоліки (на його думку) досудового слідства під час судового розгляду
справи шляхом більш ретельного допиту підсудних, свідків,
виклику й допиту нових свідків,
витребування документів.

Заслухавши
доповідача, вислухавши думку
прокурора, яка підтримала свою апеляцію, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляції, колегія суддів приходить до
висновку що вона підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно
до ч. 1 ст. 281 КПК України повернення справи на
додаткове розслідування зі стадії
судового розгляду допускається
лише тоді, коли

неповнота
або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому
засіданні.

Відповідно
до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про
практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на
додаткове розслідування» якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки
досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного
допиту підсудного, потерпілого
свідків, виклику і допиту нових
свідків, проведення додаткових чи
повторних експертиз, витребування
документів, давання судових доручень у
порядку, передбаченому в ст.
315-1 КПК України, вчинення інших
процесуальних дій, а також шляхом
поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників
процесу, направлення справи на додаткове
розслідування є неприпустимим. За
необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів.

Суд
першої інстанції взагалі не прийняв ніяким мір для перевірки зазначеного алібі
підсудної ОСОБА_2 та встановлення можливого автора пояснення від імені
потерпілого, хоча зазначену в постанові
неповноту досудового слідства можна було усунути в судовому засіданні шляхом
допиту заявлених ОСОБА_2 нових свідків,
а саме: ОСОБА_4, .ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9,
призначенням та проведенням судово-почеркознавчої
експертизи, даванням відповідних судових
доручень органам досудового слідства.

Ствердження
суду першої інстанції про порушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закону під час
проведення досудового слідства, а саме:
попередження підсудних про кримінальну відповідальність за дачу завідомо
неправдивих показань та за відмову від дачі показань під час їх допиту у якості
свідків та проведення з ними очних ставок,
а також інші зазначені порушення,
не можуть бути підставою для повернення кримінальної справи на додаткове
розслідування зі стадії судового розгляду. Згідно п.3 вищезазначеної Постанови
Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року допущені при вчиненні
окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів
учасників процесу, поновити які
неможливо, не можуть бути підставою для
повернення справи на додаткове розслідування. За наявності відповідних підстав
такі порушення мають тягти визнання доказів недопустимими.

За таких
обставин рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда про повернення справи стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
додаткове розслідування є передчасним,
через що

постанова
суду підлягає скасуванню, з направлення
справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.
ст. 362, 366 КПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора задовольнити.

Постанову
Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2007
року про повернення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
додаткове розслідування скасувати, а
справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд.