АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» квітня 2014 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 квітня 2014 року в кримінальному провадженні №0000042, -

встановила:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що з 14 січня по 14 квітня 2014 року незаконно придбав, зберігав, перевозив та збував на території м. Чернівці наркотичні засоби бупренорфін, у вигляді таблеток з написом "SUBUTEX", зокрема 14 січня 2014 року реалізував наркотичний засіб масою 0,0026 гр. на суму 360 грн. та 14 квітня 2014 року повторно реалізував ОСОБА_8 наркотичний засіб масою 0,0052 гр. на суму 700 грн.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 квітня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .
Цією ж ухвалою щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 з 21.00 год. до 07.30 год. щодобово протягом двох місяців, тобто до 14 червня 2014 року до 11.50 год.

Провадження №11-сс/794/84/14 Доповідач у суді І інстанції ОСОБА_9 Категорія ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) прибувати до старшого слідчого СВ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_10 ; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На дану ухвалу слідчого судді старший прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 квітня 2014 року скасувати, застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Апелянт посилається на те, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчинив кримінальне правопорушення повторно, може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки слідчий суддя поклав обов`язки не залишати місце проживання з 21.00 год. до 07.30 год. в той час як підозрюваний вчиняв злочини о 16 год. 45 хв. та 18 год. 25 хв.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора який просив апеляційну скаргу задовольнити, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які в задоволенні апеляційної скарги просили відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ч. ч. 1, 4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року № 15) суди при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту мають додержувати вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, відповідно до яких кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Так, п.3 вказаної вище Постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Відмовляючи в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді взяття під варту, слідчий суддя правильно врахував, що прокурор і слідчий не довели, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, слідчим суддею вірно враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, а доказів того, що ОСОБА_6 збував наркотичні або психотропні засоби іншій особі не надано.
В свою чергу, наявність підозри щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція статті якої передбачає мінімальну межу покарання у виді позбавлення волі строком 6 років, не може слугувати підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тяжкість злочину хоча і є необхідною умовою для законності тримання особи під вартою, але наявність цієї умови, без доведеності неможливості застосування альтеративних запобіжних заходів, є недостатнім обґрунтуванням необхідності втручання у право особи на свободу.
Орган досудового розслідування у поданому клопотанні не навів виняткових і достатньо переконливих підстав, які дали б можливість вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 буде намагатися ухилятися від досудового розслідування та суду. З часу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та раніше в розшук не оголошувався, даних про те, що він переховувався від слідства немає, в матеріалах кримінального провадження відсутні і будь-які офіційні дані про те, що він незаконно впливає чи може вплинути на свідків кримінального правопорушення, знищив чи має намір знищити речі та документи, що мають значення для провадження, або ж має намір вчинити нове кримінальне правопорушення.
Вчинення злочину повторно та покладення слідчим суддею на ОСОБА_6 обов`язку не залишати місце проживання з 21.00 год. до 07.30 год. в той час як підозрюваний вчиняв кримінальні правопорушення о 16 год. 45 хв. та 18 год. 25 хв. не можуть свідчити про те, що він буде вчиняти нові злочини.
Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 додаткові обов`язки, необхідність накладення яких була встановлена з наведеного обґрунтування клопотання, що є цілком прийнятним та стимулюватиме підозрюваного від протиправних дій.
Згідно довідки СУ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_6 добросовісно виконуються обов`язки та вказівки слідчого та не встановлені дані щодо порушення ним вимог, покладених запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя оцінивши в сукупності всі викладені обставини, враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки як прокурором так і слідчим не доведена доцільність застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також не доведені обставини, які б свідчили, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.
На підставі наведеного, підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 309, 404, 407 та 422 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 квітня 2014 року залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3