Справа № 11-а 163,2007 р. Головуючий у 1-й інстанції
Категорія ст. 186 ч.2 Доповідач Ковальова Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року
колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: судді Червоненка В.Я. Суддів : Ковальової Н.М., Шевцової В.Г. З участю прокурора Литвиненка О.О.

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями захисника - адвоката
ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2 на вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 22.11. 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., раніше судимий 05.05.2005 р. за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення
волі, з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим
строком в два роки, засуджений за ч.2 ст.186 КК України
на чотири роки позбавлення волі, та підставі ст.71
КК України частково приєднане невідбуте покарання за попереднім вироком, і остаточно призначено п"ять років позбавлення
волі з відбуванням покарання у
кримінально-виконавчій установі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. раніше судимий 14.02.2003 р. за ч.2 ст.186, ст.71 КК України, за сукупністю вироків на 4
роки 6 місяців позбавлення волі, на
підставі постанови Білозерського райсуду від 25.10.2005 р. невідбутий строк 1 рік 7 місяців 23 дні замінений на виправні
роботи з утриманням 20 відсотків в доход держави,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України на п'ять років шість місяців
позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України
частково приєднане покарання за попереднім вироком, що відповідає 6 місяцям позбавлення волі, та остаточно призначено шість років позбавлення
волі у кримінально-виконавчій установі.

Міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_2 - тримання під вартою залишена
без змін, а щодо ОСОБА_1 змінена з підписки про невиїзд на тримання під вартою.

Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними і засуджені за те, що 18.06.2006 p., близько першої години, в АДРЕСА_1, за попередньою змовою між собою, застосувавши насилля, яке не було небезпечним для життя та здоров'я потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відкрито викрали у них
майно відповідно на суму 1200 грн. та 1073 грн.

2

У апеляціях:

захисник - адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_1, не оспорюючи кваліфікацію вчиненого, просила пом'якшити покарання, у
зв'язку з невідповідністю тяжкості злочину і особі засудженого.

засуджений ОСОБА_1 просив пом'якшити покарання, посилаючись на пом'якшуючі вину обставини;

засуджений ОСОБА_2 посилаючись на те, що злочин, за який засуджений не вчиняв, просив скасувати вирок як незаконний.

Заслухавши суддю-доповідача, висновок прокурора про

залишення вироку, як законного і обґрунтованого без
змін, засуджених

ОСОБА_1, ОСОБА_2, підтримавших свої апеляції, та адвоката ОСОБА_3 виступившого в інтересах ОСОБА_1, і підтримавшого апеляцію

засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_4, останнє слово

засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перевіривши матеріали
справи та

обговоривши
доводи апеляцій, судова колегія вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у . відкритому
викраденні майна потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при встановлених у вироку
обставинах відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими
у судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами: показами підсудного ОСОБА_1, потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
показами свідка ОСОБА_7, протоколом огляду місця події,
протоколом виїмки викраденого мобільного телефону, протоколами впізнання потерпілими підсудних як осіб, які відкрито
викрали у них майно, та іншими
доказами, якими підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередньою змовою між собою, застосував насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілих, відкрито
викрали майно потерпілих.

Таким чином, аналіз наведених доказів свідчить про правильність висновків суду і правильну кваліфікацію дій засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч.2 ст.186 КК України, а тому доводи апеляції засудженого
ОСОБА_2 ці висновки не спростовують.

Посилання засудженого ОСОБА_2 на те, що судом необґрунтовано відхилено його клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_8 який би підтвердив, що він в час скоєння злочину
перебував у іншому місці, є безпідставним. Як
убачається з протоколу судового засідання, при проведенні очної
ставки в судовому засіданні між підсудними, ОСОБА_1 підтвердив, що саме з ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення майна потерпілих, крім того, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
впізнали ОСОБА_2 як особу, яка відкрито викрала у
них майно, а тому у суду були підстави для відхилення
клопотання про виклик в суд в якості свідка ОСОБА_8

Твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що судом йому не надано слова в свій захист, є безпідставним, оскільки спростовуються протоколом судового засідання, з якого вбачається, що
йому надавалось слово як в судових дебатах, так і останнє слово.

При призначенні покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд, відповідно до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого
ними злочину, дані про їхні особи і всі обставини
справи, та призначив покарання

3

яке є необхідне і достатнє для
виправлення. Отже підстав для подальшого пом'якшення
покарання, як про це поставлено питання в апеляції захисника та
засудженого ОСОБА_1, колегія суддів не вбачає.

Істотних
порушень кримінально-процесуального закону, які були б підставами для
скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_1, та засудженого ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок Суворовського районного суду м.Херсона від 22.11. 2006 року, щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без
змін.