Справа № 183/8264/14
№ 1-кп/183/124/15
В И Р О К
іменем України
22.01.2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004674 від 19.12.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губініха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого:

- 05.10.2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 29.03.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 05.09.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2, 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.06.2014 року за відбуттям покарання,

що мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19 грудня 2014 року близько 05.50 годин ОСОБА_5 знаходився в балці, розташованій по вул.. Ворошилова смт. Губініха Новомосковського району Дніпропетровської області, де побачив раніше йому незнайому ОСОБА_7 , яка йшла йому назустріч, та в нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння її майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 19.12.2014 року близько 06.00 години ОСОБА_5 , знаходячись в балці, розминувшись з ОСОБА_7 , підійшов ззаду до останньої та штовхнув її в спину, від чого потерпіла впала на землю. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи повторно, ОСОБА_5 правою рукою прикрив рот ОСОБА_7 , щоб остання не кричала, а лівою рукою відкрито, шляхом ривку з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_7 , заволодів жіночої сумкою, з якою в подальшому відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 80 грн. Після чого ОСОБА_5 з викраденим з місця скоєння злочину втік, розпорядившись вкраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 80 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні злочину визнав повністю, повідомивши суд про те, що дійсно 19.12.2014 року він вранці йшов через балку, розташовану в смт. Губініха, де побачив жінку та вирішив заволодіти її сумкою. Він ззаду штовхнув жінку, від чого вона впала. Рукою він закрив їй рот, а другою рукою вихопив з її рук сумочку. Після цього втік, потім витягнув з сумочки гроші, а інше майно разом з сумкою викинув. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- витяги з кримінального провадження № 0004674 від 12.12.2014 року, згідно якого 19.12.2014 року о 06.00 годині ОСОБА_5 , знаходячись на вул.. Ворошилова смт. Губініха шляхом ривку відкрито заволодів майном ОСОБА_7 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я останньої

(а.п. 24);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.12.2014 року, згідно якого ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності відносно ОСОБА_5 , який 19.12.2014 року близько 06.00 години по вул.. Ворошилова смт. Губініха відкрито заволодів її сумочкою, особистими речами та грошима в сумі 80 грн.

(а.п. 26);

- протокол огляду від 19.12.2014 року мобільного телефону «Нокия С1», добровільно виданого ОСОБА_5

(а.п. 27);

- протокол огляду місця події від 19.12.2014 року, в ході проведення якого оглянута територія балки по вул.. Ворошилова смт. Губініха, тобто місце скоєння злочину відносно ОСОБА_7

(а.п. 28);

- протокол огляду від 19.12.2014 року домоволодіння по АДРЕСА_2 , в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_7 добровільно видала майно, що їй належить та яке було в неї викрадено ОСОБА_5

(а.п. 29);

- постанови від 19.12.2014 року про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів у вигляді жіночого гаманця, мобільного телефону «Нокия С1», жіночої сумки, переданих на зберігання потерпілій ОСОБА_7

(а.п. 30-33).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, скоєне повторно.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначені ст.. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначені ст. 66 КК України, суд вважає розкаяння в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування заподіяної шкоди потерпілій.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання тільки у вигляді позбавлення волі. З урахуванням обставин скоєння злочину, наслідків даного кримінального правопорушення, а також обраної позиції обвинуваченого, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді максимального розміру покарання, визначеного санкцією вказаної статті, буде занадто суворим та попередження вчинення ним нових злочинів.

У відповідності зі ст.. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.
З урахуванням обставин скоєння злочину, його наслідків, наявності трьох обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_5 покарання з застосуванням ст.. 69 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Зарахувати в строк відбування покарання час знаходження його під вартою з 19.12.2014 року по 22.01.2015 року включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази у вигляді жіночого гаманця, мобільного телефону «Нокия С1» та жіночої сумки, переданих на зберігання потерпілій, - залишити у потерпілої ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк та в тому ж порядку після отримання ним копії вироку.

Суддя ОСОБА_1