ВЕРХОВНИЙСУД УКРАЇНИ
Справа № 9-5 Головуючий у 1 інстанції - Лазоренко M.I.
Категорія: 125 ч.2 КК Доповідач
УХВАЛА

ЇМ"ЯМ
УКРАЇНИ

2007 року
березня місяця 23 дня
колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Чернігівської
області в складі:

Головуючого -
судді Рудомьотової С.Г. Суддів -
Білоброва В.Д., Зенченко
Т.С. З участю прокурора -Басюка С.В. Засудженої - ОСОБА_1

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальну справу за поданням
прокурора Чернігівської області про перегляд кримінальної справи у зв'язку з
нововиявленими обставинами щодо засудженої вироком Чернігівського районного
суду від 19 січня 2004 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки
України, уродженки с.Горіле Тамбовської області РФ, мешканки АДРЕСА_1, неодруженої, з середньою спеціальною
освітою, працює прибиральницею в аптеці №
10 м. Чернігова,

- за ст.125 ч.2 КК України.

Цим же вироком
засуджено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянина України, уродженця с.Сиберіж Ріпкинсього району, мешканця АДРЕСА_2,
раніше судимого 21.05.1996
року Городнянським районним судом за ст.ст. 215-3 ч.1, 215
4.2 КК України до 5 років
позбавлення волі, звільненого достроково за амністією,

- за ст.125 ч.2 КК України, питання
про перегляд вироку щодо якого не

ставиться,

2

ВСТАНОВИЛА :

Вироком
Чернігівського районного суду від 19
січня 2004 року
засуджено ОСОБА_1 за ст.125 ч.2 КК України до покарання у вигляді 150 годин
громадських робіт, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.1
п."г" Закону України „Про амністію" від 11.07.2003 року; а також
ОСОБА_2 за ст.125 ч.2 КК України до покарання у вигляді 150 годин
громадських робіт.

Стягнуто на
користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно
1100 грн.

Вироком суду
ОСОБА_1 Та ОСОБА_2 визнані виновними у тому, що вони, 01.06.2002 року, близько 11 години,
перебуваючи на подвір'ї домоволодіння АДРЕСА_3, на
ґрунті неприязних стосунків, умисно, нанесли удари в область голови та обличчя
господарю домоволодіння ОСОБА_3, чим заподіяли йому легкі тілесні ушкодження,
що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

Ухвалою колегії
суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Чернігівської
області від 22 березня 2004 року та ухвалою
колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України
від 11 листопада
2004 року,
вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без змін.

Прокурор
Чернігівської області Василевський А.Г. приніс до Апеляційного суду
Чернігівської області подання про перегляд судового рішення за нововиявленими
обставинами, із скасуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 22 березня
2004року, ухвали Верховного Суду України від 11 листопада 2004
року та вироку Чернігівського районного суду від 19 січня 2004 року щодо засудження
ОСОБА_1 за ст.125 ч.2 КК України із закриттям провадження по справі за ст.6 п.2
КПК України, посилаючись на те, що в ході проведення розслідування
нововиявлених обставин за клопотанням ОСОБА_1, згідно постанови старшого
прокурора відділу прокуратури Чернігівської області Басюка С.В. від 22 вересня 2006 року, по справі
встановлено, що в основу обвинувального вироку Чернігівського районного суду
від 19.11.2004 року
покладено показання потерпілого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5
без врахування і дослідження матеріалів кримінальної справи №1-36, що знаходиться у
Ріпкинському районному суді і не була витребувана, чим не було враховано їх
показання в цій справі, які доводять неправильність засудження ОСОБА_1

Прокурор
Чернігівської області у поданні також вказав, що проведеним розслідуванням
нововиявлених обставин прокурором Ріпкинсього району за дорученням,
встановлено, що кримінальна справа №1-36
порушена постановою Ріпкинсього районного суду від 31 січня 2003 року за скаргою ОСОБА_6, дочки, щодо її батька,
ОСОБА_3,

3

за
ст. 125 ч.2 КК України за те, що 01.06.2002 року у с. Сиберіж, він
заподіяв їй легкі тілесні ушкодження.

24.06.2003 року постановою Ріпкинсього районного суду кримінальна
справа №1-36 по
обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.125 ч.2 КК України провадженням закрита за
примиренням сторін. В даній справі підсудний ОСОБА_3 показав, що, в ході
конфлікту 01.06.2002 року,
можливо і ударив ОСОБА_6, але не навмисно, Стверджував, що його побили ОСОБА_2,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і ОСОБА_1, колишня дружина.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали суперечливі
між собою, та ОСОБА_3 показання :
ОСОБА_4 вказала, що ОСОБА_3 дочку не бив, а його били ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1; ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_3 ОСОБА_6 не бив, а
ОСОБА_3 ударив лише ОСОБА_2

При розгляді кримінальної
справи №1-227 по
обвинуваченню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Чернігівському районному суді, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вже
показали, що бачили, як ОСОБА_3 били ОСОБА_2 та ОСОБА_1

При розгляді
справи №1-36 у
Ріпкинському суді свідки ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_7, потерпіла ОСОБА_6 дали
ідентичні показання, зазначивши, що ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_6 по ногах.

Вважаючи ці
обставини нововиявленими, прокурор Чернігівської області і направив подання про
перегляд судового рішення щодо ОСОБА_1 за нововиявленими обставинами.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав подання, просив скасувати всі рішення
судів щодо ОСОБА_1 і закрити провадження по справі, пояснення засудженої
ОСОБА_1, яка
згодна з поданням прокурора, але вважає, що прокуратурою неповно проведено
розслідування справи і не всі нові обставини, які підтверджують її
невиновність, виявлено, перевіривши матеріали справи №1-177/02 p., №1-36/03 p., матеріали
розслідування нововиявлених обставин у кримінальній справі №1-277/06 р. і обговоривши
висновок за наслідками розслідування нововиявлених обставин від 27.01.2007 року, колегія
суддів вважає, що подання задоволенню не підлягає.

Відповідно до
вимог ст.400-5 КПК України, перелік нововиявлених обставин є вичерпним, і для
них характерно, що вони не були відомі суду з причин, від нього незалежних;
мають суттєве значення для справи; були об'єктивно наявні до постановления вироку, але не
можливі для врахування під час постановления
вироку в зв'язку з невідомістю їх судові; відкрились тільки після вступу
вироку в законну силу і їх спеціальне розслідування прокурором.

Тобто,
обставини, які приводяться як привід для поновлення справи, повинні бути
абсолютно новими, такими, що у матеріалах справи не висвітлені.

4

Такі нововиявлені обставини, як завідомо неправдиві
показання свідків, зокрема ОСОБА_4
та ОСОБА_5, на які посилається прокурор у поданні, повинні бути
установлені вироком суду, а при
неможливості його постановления
- матеріалами розслідування.

Як вбачається з
матеріалів справи, 01.06.2002
року, близько 11 години,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебуваючи
на подвір'ї домоволодіння АДРЕСА_3, на
ґрунті неприязних стосунків, умисно нанесли удари в область голови та обличчя
господарю домоволодіння ОСОБА_3, чим заподіяли йому легкі тілесні ушкодження.

По даному факту
за скаргою приватного обвинувачення ОСОБА_3 постановою Ріпкинського райсуду від 09.09.2002 року порушено
кримінальну справу щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - обох -
за ст. 125 ч.2 КК
України.,

Справа
неодноразово розглядалась, були постановлені обвинувальні вироки Ріпкинським райсудом від 19.11.2002 року; 17.09.2003 року, які
скасовувались Апеляційним судом 27.02.2003
року; 24.11.2003 року
із-за порушень кримінально -
процесуального законодавства.

Вироком
Чернігівського районного суду від 19.01.2004
року по справі №1-277
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджено за ст. 125
ч.2 КК України.

Ухвалою
Апеляційного суду Чернігівської області від 22.03.2004 року та ухвалою Верховного Суду України від 11.11.2004 року вирок
Чернігівського райсуду від 19.01.2004 року залишено
без змін.

Постановою
Ріпкинського райсуду від 31.01.2003 року за скаргою
приватного обвинувачення ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу №1-36
щодо ОСОБА_3 за ст. 125
ч.2 КК України, за те, що

2002
року ,
близько 11 години,
біля будинку АДРЕСА_3,
ОСОБА_3, під час сварки, заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, і яка
закрита за примиренням

2003
року.

Допитаний як
свідок при розслідуванні нововиявлених обставин , ОСОБА_8 дав аналогічні показання тим, які давав як
підсудний у судових засіданнях по кримінальній справі №1-36 / протокол
судового засідання від 12.02.2003
року), і як потерпілий по справі №1-277
/ протокол судового засідання від 24.09.2002
року), і показав, що першим його ударив в обличчя ОСОБА_2 До нього
приєдналась ОСОБА_1, і вони удвох продовжували його бити, наносячи удари в
обличчя та голову. Стосовно ОСОБА_6 показав, що можливо, випадково, і ударив
її, але він не сказав, що наніс останній удари.

Допитана як
свідок ОСОБА_4 дала
аналогічні показання тим, які давала при допитах як свідок у судових засіданнях
по кримінальній справі №1-36
/ протокол судового засідання від 12.02.2003
року, а.с. 37-38 / ,
по кримінальній справі №1-277
/ протокол судового засідання від 24.09.2002року; 05.08.2003 року; 16.12.2003 року - а.с. 19, 104-105, 188-189/, і
показала, що першим ОСОБА_3 ударив ОСОБА_2 - наніс декілька ударів по голові, потім приєдналась
ОСОБА_1 і била його

5

кулаками
в лице і інші частини тіла. Не бачила, як ОСОБА_3 бив ОСОБА_6.

Допитана як
свідок ОСОБА_5 дала
аналогічні показання тим, які давала при допитах як свідок у судових засіданнях
по кримінальній справі №1-36
/ протокол судового засідання від 12.02.2003
року, а.с.39-40 /, по
кримінальній справі №
1-277 / протокол судового засідання від 24.09.2002 року, а.с. 21, 106-107, 189-190/, і
показала, що першим кинувся бити ОСОБА_3 ОСОБА_2 - кулаком в лице, по голові. До нього приєдналась ОСОБА_1 і
била ОСОБА_3 кулаками по голові, лицю і ногах. Щоб ОСОБА_3 бив ОСОБА_6 - не бачила.

З вищенаведеного
вбачається, що показання свідків не тільки суттєво, як вказує прокурор у
поданні, а і взагалі не відрізняються один від одного, а є послідовними,
взаємодоповнюючими і уточнюючими на питання учасників судового розгляду справи;
такі, що узгоджуються з іншими доказами по справі, що місцевий суд вказав у
вироку.

Тобто, показання
свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 були
відомі судові, і у матеріалах кримінальних справ №1-277 та №1-36
висвітлені неодноразово під час допитів у судових засіданнях, і абсолютно
новими не являються.

У кожному
судовому засіданні кожен свідок попереджався про кримінальну відповідальність
за дачу завідомо неправдивого показання за ст.384 КК України, і у кожному
судовому засіданні суд давав оцінку показанням всіх допитаних свідків у
сукупності з іншими доказами по справі, в тому числі і показанням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
виклавши їх належним чином у вироку.

Тому за таких
підстав вважати, що показання свідків ОСОБА_4
та ОСОБА_5 неправильні, у колегії суддів
немає.

Крім того, у
судовому засіданні Чернігівського районного суду від 16.01.2004 року / а.с. 193 зв./
розглядалось питання огляду кримінальної справи №1-36, про що є відповідне рішення суду, а у матеріалах
кримінальної справи №1-277,
з відповідним записом у протоколі судового засідання від 12.02.2003 року / а.с. 40 зв./, є
відповідне рішення щодо кримінальної справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Тобто, і дана обставина абсолютно новою не являється.

Під час
перегляду вироку Чернігівського районного суду від 19.01.2004 року у
Апеляційному суді Чернігівської області 22.03.2004
року та у Верховному Суді України 11.11.2004
року матеріали кримінальної справи щодо засудження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були
предметом розгляду , і
рішення місцевого суду було залишено без зміни.

В даному випадку
немає нововиявлених обставин, про які вказано у ст.400-5 КПК України, і на які
посилається прокурор у поданні про перегляд справи за нововиявленими
обставинами, а тому подання задоволенню не підлягає.

На підставі
викладеного, керуючись ст. 400-4
- 400-10, 394 - 395, 362, 377, 379 КПК України, колегія суддів, -

6

УХВАЛИЛА:

Подання прокурора
Чернігівської області про перегляд справи за нововиявленими обставинами
залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду від 19 листопада 2004 року, ухвалу
Апеляційного суду Чернігівської області від 22 березня 2004
року та ухвалу Верховного Суду України від 11 листопада 2004
року щодо засудженої ОСОБА_1 за ст. 125
ч.2 КК України - без
зміни.

Головуючий -

Судді -