Справа №621/1243/14-к
Пр. №1-кп/621/11/15
В И Р О К
Іменем України
21 квітня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Змієві кримінальні провадження №0000029 від 10 січня 2014 року та № 0000522 від 11 червня 2014 року за обвинувальними актами відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Зміїв Харківської області, громадянина України, мешкає за адресою; АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, приватного підприємця, маючого на утриманні неповнолітнього сина, не судимого,
який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.296, ч.1 ст.122 КК України,
встановив:
В ніч з 09.01.2014 на 10.01.2014 ОСОБА_5 , знаходився на території кафе «Сімуран», розташованого за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Задонецьке, вул. Балаклійське шосе, б. 2, яке належить йому на праві приватної власності. На вказаній території також знаходився ОСОБА_7 , який приблизно з серпня 2013 року з дозволу ОСОБА_5 проживав у приміщеннях кафе та допомагав по господарству
10.01.2014 року близько 01.30 ОСОБА_5 , помилково вважаючи., що ОСОБА_8 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, став висловлювати останньому своє незадоволення з приводу на робочому місці спиртних напоїв. ОСОБА_7 , у свою чергу, заперечував даний факт.
ОСОБА_5 взяв гладкоствольну мисливську рушницю 16-го калібру, заряджену 2 мисливськими патронами, і пішов до вагончика охоронця вслід за ОСОБА_7 , де продовжив сварку з останнім та ОСОБА_9 , під час якої зробив один постріл у верхню ліву стіну вагончика.
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийшли з приміщення вагончику охоронця і разом попрямували у бік річки Сіверський Донець, яка протікає вздовж території кафе. Не доходячи до річки, ОСОБА_5 під час з`ясування стосунків із ОСОБА_7 , вистрілив із рушниці у ліву руку останнього. При цьому ОСОБА_5 допускав, що завдаючи потерпілому вогнепальне поранення, він спричиняє у тому числі і тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерт потерпілого.
Діями ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні наступні тілесні пошкодження: рвано-забиту рану на роззгинальній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, з кровоподтечністю і розтрощуванням м`яких тканин, розтрощуванням м`язів розгиначів лівого передпліччя в зоні вищезгаданої рани, з ушкодженням і недокрів`ям судин ліктьової і променевої кістки на рівні верхньої третини лівого передпліччя, оскольчагих переломів променевої кістки лівого передпліччя; наскрізну рвано-забиту рану на згинальній поверхні лівого передпліччя на межі у верхній і в серединній третині з кровоподтечністю і розтрощуванням м`яких тканин, розтрощуванням м`язів згибателів лівого передпліччя в зоні вищезгаданої рани, з ушкодженням і недокрів`ям судин ліктьової і променевої кістки на рівні верхньої третини лівого передпліччя, оскольчатих переломів променевої кістки лівого передпліччя, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №І2-Змт/14 від 25.02.2014, належать до тяжких тілесних ушкоджень.
Побачивши на руці ОСОБА_7 поранення, ОСОБА_5 кинув рушницю на землю, сів у автомобіль ВАЗ 2108, який стояв біля кафе, та відвіз на ньому потерпілого до Зміївської ЦРЛ. В цей же день ОСОБА_7 помер у Зміїівській ЦРЛ. Причиною смерті ОСОБА_7 стало вогнепальне, наскрізне поранення дробом лівого передпліччя, з ушкодженням судин на рівні лівого передпліччя, що привело до розвитку травматичного і геморагічного шоку, що і стало безпосередньою причиною смерті.
Крім того, 10.06.2014 року, близько 22 години 15 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в громадському місті біля магазину «Гастрономчик», розташованого за адресою: Харківська область, м.Зміїв вул. Вишнева, 1-а, зустрівши старшого оперуповноваженого СКР Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_11 і безпричинно із хуліганських спонукань, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки завдав ОСОБА_11 не менше двох ударів кулаками рук в обличчя та по тілу, чим заподіяв йому ділянку травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, забиту рану на правій бічній поверхні язика, синець в проекції лівої ключиці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №101-3м/14 в 12.06.2014, відносяться: ділянка травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, синець в проекції лівої ключиці до легких тілесних ушкоджень, а забита рана на правій бічній поверхні язика до легких тілесних ушкоджень, що спричинили собою короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_5 , виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, без дозволу сів за кермо автомобіль « Фольксваген», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 , та який був залишений останнім біля магазину, не реагуючи на прохання ОСОБА_11 залишити салон автомобіля, став висловлюватися на адресу ОСОБА_11 нецензурною лайкою.
В цей час по вул.Вишневій в м.Зміїв на автомобілі проїжджав оперуповноважений СКР Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_12 , який побачив ОСОБА_11 та підійшов до нього.
Після цього, ОСОБА_5 , покинувши салон автомобіля ОСОБА_11 продовжуючи свої хуліганські дії, підійшов до ОСОБА_12 , та, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, злісно порушуючи громадський порядок і моральність, в громадському місці, з особливою зухвалістю безпричинно завдав ОСОБА_12 удар кулаком руки по голові, заподіявши останньому фізичний біль, при цьому виражався нецензурною лайкою.
Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_13 сів за кермо власного автомобіля ВАЗ 2108, р.н. НОМЕР_2 , і, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, злісно порушуючи громадський порядок і моральність в громадському місці, з метою завдання пошкодження чужого майна, почав рух заднім ходом і навмисне тричі протаранив задньою частиною свого автомобіл автомобіль «Фольксваген», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 , чим пошкодив зазначений автомобіль.
В цей час до вказаного магазину на автомобілі під`їхав ОСОБА_14 , до якого підійшов ОСОБА_13 , і почав висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою та, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, злісно порушуючи громадський порядок і норми моралі у громадському місці, з особливою зухвалістю витяг ОСОБА_14 з автомобіля та безпричинно завдав йому не менш ніж 2 удари кулаками в область голови, та не менш ніж 2 удари кулаками в область тулубу, чим заподіяв йому ділянку травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, ділянку травматичного набряку мяких тканин на передній поверхні грудної клітки ліворуч, закриті перелом: передніх відрізків 7,8,9 ребер лівої половини грудної клітки по передньо-пахвові лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи №104-3м/14 від 12.06.2014 року відносяться: ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі і на передні поверхні грудної клітки ліворуч - до легких тілесних ушкоджень, а закритий перелом передніх відрізків 7,8,9 ребер лівої половини грудної клітки по передньо пахвовій лінії - середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, по тривалості розладу здоров`я.
В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свої хуліганські дії, зайшов приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де висловлюючись нецензурною лайкою в адресу працівників магазину, із хуліганських мотивів, виражаючи явну зневагу до існуючих суспільстві норм поведінки, злісно порушуючи громадський порядок і моральність в громадському місці, самостійно взяв на вітрині пачку сигарет «Парламент»; «Бонд», вартістю 20 грн, і вийшов магазину не розрахувавшись за сигарети, зв`язку з чим працівники зазначеного магазину були змушені припинити робот з магазину, закривши його двері, натиснувши на тривожну кнопку для виклику на місце співробітників ДСО ГУМВС України в Харківській області.
По приїзду до зазначеного магазину співробітників ДСО ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , перебуваючи в громадському місці, безпричинно, з хуліганських спонукань, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, почав ображати співробітників міліції, які перебували у форменому одязі і висловлюватися на їхню адресу нецензурною лайкою. На прохання працівників ДСО ГУМВС України в Харківській області припинити хуліганські дії, ОСОБА_5 з хуліганських спонукань, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки наніс удар кулаком ОСОБА_16 в область обличчя від якого останній не втримався на ногах та впав на землю, чим заподіяв йому ділянку травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, синці на розгинальній поверхні правого і лівого передпліччя в нижній третини, які згідно висновку судово-медичної експертизи №98-Зм/14 від 11.06.2014, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В цей час за викликом ОСОБА_17 до вищезазначеного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приїхав начальник СКР Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_18 , який повідомив ОСОБА_5 що він є працівником міліції і зажадав від нього, щоб він припинив хуліганські дії, Проте у відповідь ОСОБА_5 , перебуваючи в громадському місці, безпричинно, з хуліганських спонукань, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, і чинячи опір представникові влади, який припиняв хуліганські дії, з особливою зухвалістю, у присутності сторонніх осіб наніс удар кулаком по обличчю ОСОБА_18 , чим заподіяв йому гематому в області нижньої губи, травматичний перелом 2-го зуба на верхній щелепі ліворуч, гостру закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медично експертизи №102-3м/14 від 26.06.2014, відносяться: гематома в області нижньої губи - до легких тілесних ушкоджень, травматичний перелом 2-го зуба на верхнії щелепі ліворуч - до легких тілесних ушкоджень, що викликали стійку втрат; загальної працездатності до 10 %, а гостра закрита черепно-мозкова травма у форм струсу головного мозку - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собок короткочасний розлад здоров`я.
Далі ОСОБА_5 , близько 00 годин 20 хвилин 11.06.2014, продовжуючи свої хуліганські дії, в присутності сторонніх осіб продовжував висловлюватись нецензурною лайкою на адресу працівників міліції, що прибули на місце пригоди та намагалися припинити його хуліганські дії, не реагуючи на вимоги працівників міліції, перебуваючи в громадському місці, безпричинно, з хуліганськи: спонукань, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, чинячи опір заступнику СКР Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_19 , який припиняв хуліганські дії, з особливою зухвалістю, що виразилася в умисному побитті особи, у громадському місці, у присутносі сторонніх осіб, завдав не менше 3 ударів кулаками в обличчя ОСОБА_19 , чим заподіяв йому ділянку травматичного набряку м`яких ткани: на обличчі, забиту рану на передній поверхні язика справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №99-Зм/14 від 12.06.2014, відносяться: ділянка травматичного набряку м`яких тканин на обличчі - до легких тілесних ушкоджень, а забита рана на передній поверхні язика справа - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
Хуліганські дії ОСОБА_5 були припинені працівниками міліції лише після застосування щодо ОСОБА_5 спеціальних засобів та прийомів рукопашного бою.
Загалом хуліганські дії ОСОБА_5 продовжувались більше 2 х годин, у громадському місці, у присутності сторонніх осіб, при тому був порушений нормальний відпочинок громадян.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 повністю визнав свою у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 296, ч.1 ст.122 КК України, та не оспорював обставини за якими йому пред`явлено обвинувачення за цими епізодами.
Крім визнання вини ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч.3 ст. 296 КК України, його винуватість підтверджується наступними доказами на підтвердження встановлених судом обставин:
Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_18 показав про нанесення йому ударів ОСОБА_5 кулаком руки в область обличчя, де згідно висновку експерта № 102-Зм/14 від 26.06.2014 року, мали місце гематома в області нижньої губи, травматичний перелом 2-го зуба на верхній щелепі ліворуч, гостра закрита черепно мозкова травма, у формі струсу головного мозку, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 показав про те, що ОСОБА_5 йому були нанесені тілесні ушкодження, де за висновком експерта № 104-Зм/14 від 12.06.2014 року мали місце ділянка травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, ділянка травматичного набряку м`яких тканин на передній поверхні грудної клітки ліворуч, закриті переломи передніх відрізків 7, 8, 9 ребер лівої половини грудної клітини по передньо пахвовій лінії, що за ступенем тяжкості ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі і на передній поверхні грудної клітки ліворуч відносяться до легких тілесних ушкоджень; по ступеню тяжкості закриті переломи передніх відрізків 7, 8, 9 ребер лівої половини грудної клітки по передньо пахвовій лінії кваліфікуються як середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні показав про нанесення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, де за висновком експерта № 101-Зм/14 від 12.06.2014 року мали місце ділянка травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, забита рана на правій бічній поверхні язика, синець в проекції лівої ключиці, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_19 показав про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , де за висновком експерта № 99-Зм/14 від 12.06.2014 року у ОСОБА_19 мали місце ділянка травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, забита рана на передній поверхні язика справа, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 показав про нанесення йому тілесних ушкоджень, де за висновком експерта мали місце ділянка травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, синці на розгинальній поверхні правого і лівого передпліччя в нижній третині, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 296, повністю підтверджується дослідженими доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 11.06.2014 року;
- висновком експерта №104змт/14 про тілесні ушкодження ОСОБА_14 ;
- висновком експерта №102змт/14 про тілесні ушкодження ОСОБА_18 ;
- висновком експерта №101змт/14 про тілесні ушкодження ОСОБА_11 ;
- висновком експерта №99змт/14 про тілесні ушкодження ОСОБА_19 ;
- висновком експерта №98змт/14 про тілесні ушкодження ОСОБА_16 .
Таким чином, суд, вважає доведеними ті обставини, які не оспорюються сторонами обвинувачення та захисту і вважає доведеною вину ОСОБА_5 у інкримінованону йму злочині за ч.3 ст. 296 КК України.
За епізодом обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України
Відповідно до п 4. Постанови Пленуму ВСУ №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» Суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.
Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК (2341-14), що передбачають відповідальність за злочини проти особи.
Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що неприязних відносин у нього із ОСОБА_5 не було. Удари йому останній наніс безпричинно через те, що він намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_5 .
Обвинувачний ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав вказану обставину, пояснивши, що удари потерпілому ОСОБА_14 він наніс через намагання останнього втрутитись в конфлікт, який уже тривав 10.06.2014 року з 22 години 15 хвилин в громадському місті біля магазину «Гастрономчик», розташованого за адресою: Харківська область, м.Змії вул. Вишнева, 1-а.
За обвинувальним актом, складеним органом досудового розслідування встановлено, що під час вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 умисно завдав ОСОБА_14 не менш ніж 2 удари кулаками рук в область голови, та не менш ніж 2 удари кулаками рук в область тулубу, чим заподіяв йому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, по тривалості розладу здоров`я.
В судовому засіданні встановлено, що умисне безпричинне нанесення ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_14 не менш ніж 2 ударів кулаками по голові, та не менш ніж 2 ударів кулаками по тулубу, що заподіяло йому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, по тривалості розладу здоров`я під час вчинення хуліганських дій в одному і тому ж громадському місці біля магазину «Гастрономчик», розташованого за адресою: Харківська область, м.Змії вул. Вишнева, 1-а.
Та визнання обвинуваченим і потерпілим тих обставин, що потерпілий ОСОБА_14 і обвинувачений ОСОБА_5 раніше не мали неприязних відносин між собою, а потерпілий намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_5 .
Враховуючи максимальний розмір санкцій ч.3 ст. 296 та ч.1 ст.122 КК України, та виключення такого мотиву нанесення умисних тілесних ушкоджень через особисті неприязні відносини між потерпілим та обвинуваченим, суд дійшов висновку про те, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування за даним епізодом за ч.1ст.122 КК України є зайвою та дії обвинуваченого повністю охоплюються ч.3 ст.296 КК України.
Тож, обвинувачення органом досудового розслідування ОСОБА_5 за ч.1 ст. 122 КК України не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.
За наведених обставин, ОСОБА_5 слід виправдати за обвинуваченням в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_14 , тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.122 КК України.
За епізодом обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 121 КК України
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненому злочині визнав частково та пояснив, що в ніч з 09.01.2014 року на 10.01.2014 року близько 01 год.30 хв. він зробив зауваження своєму працівникові ОСОБА_7 через те, що останній по прилеглій до кафе «Сімуран» території, яке розташовано за адресою вул. Балаклійське шосе №2 в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області ходить із мисливською рушницею. Вони разом із ОСОБА_7 зайшли до вагончика охоронця вказаного кафе ОСОБА_9 , де він зробив зауваження охороцю з того привлду, що по території ходить ОСОБА_7 зі зброєю. Після чого, він силоміць забрав у ОСОБА_7 рушницю і натиснув на курок, щоб її розрядити, пролунав постріл. Потім, він разом із ОСОБА_7 покинули територію вагончика охоронця, та направились в напрямку кафе.
По дорозі вони зупинились. ОСОБА_7 просив, щоб він віддав йому рушницю, сказав що у рушниці був один патрон однак останній не погодився. Тоді ОСОБА_7 , котрий стояв обличчям до нього внизу пагорба на відстані витягнутої руки відносно одне одного, ствол рушниці було направлено вниз. ОСОБА_7 правою рукою взявся за ствол рушниці та намагався різко її у нього вирвати. В цей момент він рефлекторно натиснув на спусковий механізм. Пролунав постріл та було поранено ОСОБА_7 і ліве передпліччя. Інших тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 того дня, чи напередодні він не спричиняв. ОСОБА_7 попросив відвезти його до лікані що він і зробив. Відвіз потерпілого на своєму автомобілі до Зміївської ЦРЛ. При чому, ОСОБА_7 самостійно без сторонньої допомоги сідав та виходив із автомобіля.
В той же день дізнався, що ОСОБА_7 від отриманого поранення помер у лікарні.
Із потерпілим у нього були добрі стосунки, намагань нанести тілесні ушкодження небезпечні для життя та здоров`я потепілого у нього не було.
Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показала про те, що у ОСОБА_5 з ОСОБА_21 були добрі відносини і він став фактично частиною їх сім`ї, оскільки родинні свята святкували разом.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 не висловлював намірів на спричинення ОСОБА_21 будь яких тілесних ушкоджень, сварок між ними не виникало. В момент, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишили приміщення вагончику, між ними не було сварки і вони спокійно пішли в сторону кафе. Коли ОСОБА_22 повернувся, то вказав на те, що « ОСОБА_23 поранено». Крім того, ОСОБА_9 вказував на те, що ОСОБА_7 за декілька днів до подій висловлював побоювання за своє життя з боку його кредиторів.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав про те, що з 2013 року по травень 2014 року працював у ОСОБА_5 .. З останнім були дружні стосунки, ніколи його у стані алкогольного сп`яніння не бачив.
Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні показав про те, що був запрошений працівниками міліції у якості понятого при проведенні обшуку в приміщенні кафе «Сімуран». Обшук проводився в присутності ОСОБА_22 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Під час обшуку було вилучено три рушниці та патрони до них, документів на зберігання рушниць не бачив.
Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні показав про те, що працює анастазіологом у Зміївській ЦРЛ, в момент доставлення ОСОБА_21 до лікарні, останній не контактував.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 узгоджуються з показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 який показав, що в ніч з 09.01.2014 року на 10.01.2014 року близько 01 год.30 хв. Він знаходився у вагончику охоронця кафе « Сімуран», яке розташовано за адресою вул. Балаклійське шосе №2 в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області. Приблизно в цей час зайшли до вагончика ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .. ОСОБА_5 висловлював претензії з приводу вживання спиртних напитків ОСОБА_7 на робочому місці, та у нього в руках була рушниця. ОСОБА_5 вистрелив із рушниці у вагончику вверх і в сторону, можливо випадково. ОСОБА_7 стояв в цей момент біля вікна. Потім вони удвох вийшли із вагончика. Через 20-30 хв. Прийшов ОСОБА_5 , попросив води і сказав, що ОСОБА_27 поранений. Потім він дав ОСОБА_5 телефон, щоб той зателефонував до лікарні. Бачив, як ОСОБА_28 сідає до автомобіля ОСОБА_5 та вони поїхали. Конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не було.
Посилання сторони обвинувачення на протиріччя у показаннях свідка ОСОБА_9 , даних ним у судовому засіданні, та показаннях даних ним при допиті в судовому засіданні під час досудового розслідування в порядку ст.. 225 КПК України, викликаних впливом на свідка сторони захисту, і як наслідок, неможливість покласти показання, дані ним безпосередньо під час допиту в судовому засіданні в основу вироку, не можуть бути прийняті судом, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 225 КПК України при ухваленні судового рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження суд може не враховувати докази , отримані в порядку, передбаченому цією статтею , лише навіши мотиви такого рішення.
Як вбачається із протоколу затримання від 10 січня 2014 року ОСОБА_5 затримано о 06-00 год. 10.01.2014 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України. (Т.1 а.с.105-107)
Відповідно до ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 10.01.2014 року та журналу судового засідання, допит свідка ОСОБА_9 було проведено 10.01.2014 року з 14 год.10 хв. до 14 год. 21 хв. за відсутності сторни захисту затриманого підозрюваного ОСОБА_5 ( Т.2 а.с.133-135 )
Враховуючи приписи абз.3 ч.1 ст. 225 КПК України, ч.3 ст. 23 КПК України, де встановлено обов`язок сторни обвинувачення забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Таким чином, показання свідка ОСОБА_9 , дані ним під час допиту в якості свідка в судовому засіданні під час досудового розслідування 10.01.2014 року без участі в цьому судовому засіданні затриманого підозрюваного ОСОБА_5 не можуть бути визнані належним доказом у розумінні ст.. 225 КПК України.
Даними висновку експерта № 12-Зм/14 від 25.02.2014 р., яким встановлено наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 . Кінцівок: рвано-забита рана №4 на розгинальній поверхні лівого передпліччя у верхній третині з кровоподтечністю і розтрощуванням м`яких тканин, розтрощуванням м`язів розгиначів лівого передпліччя в зоні вищезгаданої рани, з ушкодженням і недокрів`ям судин ліктьової і променевої кістки на рівні верхньої третини лівого передпліччя, оскольчагнх переломів променевої кістки лівого передпліччя; наскрізна рвано-забита рана №5 на згинальній поверхні лівого передпліччя на межі у верхній і в середній третині відповідно до рани №4, з кровоиодтечністю і розтрощуванням м`яких тканин, розтрощуванням м`язів згибателів лівого передпліччя в зоні вищезгаданої рани, з ушкодженням і недокрів`ям судин ліктьової і променевої кістки на рівні верхньої третини лівого передпліччя, оскольчатих переломів променевої кістки лівого передпліччя.
Вищезгадана забита рана на лівій бічній поверхні тулуба має ознаки прижиттєвості її утворення і утворилася від дії поодинокої дробини, при пострілі з каналу ствола вогнепальної зброї, з близької дистанції, в межах дії додаткових факторів пострілу, про що свідчить одна з ознак характерних для чинників, супроводжуючих постріл - татуювання металом, за умови приведеної лізої верхньої кінцівки (лівого передпліччя) до лівої бічної поверхні тулуба потерпілого, і могло бути отримано в строк, вказаний в постанові.
Вищезгадана рвано-забита рана на розгинальній поверхні лівого передпліччя у верхній третині і відповідно (наскрізна) на згинальній поверхні лівого передпліччя на межі у верхній і середній третині мають ознаки прижиттєвості їх утворення, і утворилися в результаті дії кінетичних снарядів, випущених при пострілі з каналу ствола вогнепальної зброї, з близької дистанції, в межах дії додаткових факторів пострілу, і компактної дії дробин, про що свідчить ряд ознак характерних для чинників, супроводжуючих постріл - ознаки термічної дії (полум`я), накладення кіптяви в просвіті ЦИХ ран і в раневому каналі, розміри вхідного і вихідного поранення, і могли бути отримані в строк, вказаний в постанові. Характер цих ран на розгинальній і згинальній поверхні лівого передпліччя і їх локалізація в зв`язаній анатомічній області тіла вказує на те, що ці ушкодження можуть бути елементами одного наскрізного вогнепального каналу.
По ступеню тяжкості вищезгадана рвано-забита рана на розгинальній поверхні лівого передпліччя у верхній третині і відповідно (наскрізна) на згинальній поверхні лівого не на межі у верхній і о середній третині (один наскрізний еюі метальний канал), з ушкодже судин лівого передпліччя. осколчаті переломи променевої кістки лівого передпліччя в, сукупності, що утворилися по єдинимм) механізмом, кваліфікуються як тяжкіл тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2. і .3 «Правил судово-медичногс визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995 р.).
Причиною смерті гр-на ОСОБА_7 стало вогнепальне, дробове, наскрізне поранення лівого передпліччя з ушкодженням судин на рівні лівого передпліччя, що привело до розвитку травматичного і геморагічного шоку, і стало безпосередньою причиною смерті. Між отриманою вищезгаданою травмою і смертю гр-на ОСОБА_7 є прямий причинний зв`язок.
Після спричинення вищезгаданих тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_7 міг жити проміжок часу, що обчислюється декількома десятками хвилин, можливо, декількома годинами, у міру наростання явищ травматичного і геморагічного шоку.
Напрям раневого каналу на розгинальній поверхні лівого передпліччя і відповідно (наскрізне поранення) на згинальній поверхні лівого передпліччя на тілі трупа ОСОБА_7 , було спереду назад і декілька зверху вниз по ходу раневого каналу, утворюючи гострий кут, за умови приведеної лівої верхньої кінцівки (лівого передпліччя) до лівої бічної поверхні тулуба ОСОБА_7 .
Вищезгадане поранення на розгинальній поверхні лівого передпліччя і відповідно наскрізне поранення на згинальній поверхні лівого передпліччя у ОСОБА_7 є вогнепальним, наявність рани на лівій бічній поверхні грудної клітки утворилася від дії поодинокої дробини, випущеної при пострілі з каналу ствола вогнепальної зброї в обласгь розгинальної поверхні лівого передпліччя, за умови приведеної лівої верхньої кінцівки і руки ОСОБА_7 до тулуба.
Враховуючи локалізацію і характеристику вищезгаданих тілесних ушкоджень, можна стверджувати, що був зроблений один постріл від одного виду зброї з каналу ствола вогнепальної зброї в область розгинальної поверхні лівого передпліччя ОСОБА_7 . Вищезгадані тілесні ушкодження в області лівого передпліччя і на лівій боковій поверхні грудної клітини у ОСОБА_7 утворилися в результаті дії кінетичних снарядів, випущених при вистрілі з каналу ствола вогнепальної зброї, враховуючи характер країв ран і ділянок осаднення, встановлених в області вхідної вогнепальної рани на розгинальній поверхні лівого передпліччя і на лівій боковій поверхні грудної клітині (татуювання металом), вказують на те, що ці снаряди мали округлий (або близький до нього) поперечний переріз, отже, це поранення є дробовим, раховуючи виводи судово-медико-криміналістичної експертизи з ХОБСМЕ шкірних клаптів з ранами від трупа ОСОБА_7 можна стверджувати, що постріл був з роблений з каналу ствола гладкоствольної вогнепальної зброї. Вищезгадане поранення на розгинальній поверхні лівого передпліччя і відповідно на згинальнії, верхні лівого передпліччя у гр-па ОСОБА_7 є вогнепальним дробовим наскрізним ранениям, а також поранення на лівій бічній поверхні тулуба ОСОБА_7 утворилося від дії поодинокої дробини, за умови приведеної лівої верхньої кінцівки (лівого передпліччя) до тулуба, і є продовженням наскрізного вогнепального поранення.
У момент спричинення вищезгаданих тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 міг розташовуватися у вертикальному положенні, і був обернений передньо-лівою бічною поверхнею тулуба по відношенню до людини, що робила постріл, за умови приведеної лівої верхньої кінцівки (лівого передпліччя) ОСОБА_7 до лівої бічної поверхні свого тулуба.
Виходячи з характеристики наскрізного вогнепального раневого каналу на розгинальній і згинальній поверхні лівого передпліччя у ОСОБА_7 можна стверджувати, що ці поранення утворилися в результаті дії кінетичних снарядів, випущених при пострілі з каналу ствола вогнепальної зброї по напряму спереду назад і декілька зверху вниз по ходу раневого каналу, по відношенню до розгинальної поверхні лівого передпліччя ОСОБА_29 , під гострим кутом.
Враховуючи локалізацію і характеристику вищезгаданих тілесних ушкоджень можна стверджувати, що був зроблений один постріл від одною виду зброї з каналу ствола вогнепальної зброї в область розгинальної поверхні лівого передпліччя Бочарнікова
Враховуючи опис вищезгаданих ран при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 , можна стверджувати, що постріл у ОСОБА_7 був зроблений з близької дистанції, в межах дії додаткових факторів пострілу і компактної дії дробин, про що свідчить ряд ознак характерних для чинників, супроводжуючих постріл (ознаки термічної дії - полум`я, накладення кіптяви в м`яких тканинах, в м`язах згинателів і розгиначів лівого передпліччя, великий розмір вхідного і відносно малий розмір вихідного вогнепального поранення, татуювання металом від дії поодинокої дробини на лівій бічній поверхні тулуба потерпілого). Об`активно висловити однозначне експертне судження відносно конкертної дистанції пострілу, можна буде в результаті експериментального відстрілу з тієї ж зброї, а також боєприпасами, що проходять у справі, дотримуючи при цьому ряд спеціальних умов (співвідношення між розташуванням і дистанцією потерпілого і тієї людини, що робила постріл, наявність пре град, одягу на тілі потерпілого) ( т. 1 а.с. 116-121)
Даними висновку судово-балістичної експертизи № 1443 від 05.03.2014 року, за висновками якої вистріл у потерпілого ОСОБА_7 було проведено не зі зброї, вилученої у обвинуваченого ОСОБА_5 ( т.2 а.с. 172-178)
Даними протоколу слідчого експерименту від 03.10.2014 року за яким встановлено механізм спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ( Т.2 а.с.227-233)
Даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 197-Зм/14 від 21.11.2014 року було підтверджено, що свідчення ОСОБА_5 , дані в ході судового засідання від 27.08.2014 року і дані ним в протоколі проведення слідчого експерименту від 03.10.2014 року в цілому не суперечать судово-медичним даним як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення ОСОБА_7 , і відповідають судово-медичним даним, отриманих в ході судово-медичної експертизи. Після спричинення вищезгаданих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 міг жити в проміжок часу що обчислювався декількома десятками хвилин, можливо декількома годинами у міру наростання травматичного і геморологічного шоку, і в цей період часу ОСОБА_21 міг мати здатність до активних дій (ходити або пересуватися, повзати, просити про допомогу і т.д.) (Т.2 а.с.223-226).
Будучи допитаним в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_30 підтвердив висновки експертизи, та пояснив, що точний механізм спричинення тілесних ушкоджень можливо встановити тільки за наявності даних слідчого експерименту, проведеного зі броєю із якої проведено вистріл ОСОБА_5 у потерпілого ОСОБА_7 .
Даними висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №270 від 25.03.2014 року, під час проведення якої встановлено , що в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_5 діяння, він не виявляв ознак будь якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у зв`язку з чим , по своєму психологічному стану міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ( т.2 а.с. 223 - 224).
Твердження сторони обвинувачення про спричиненя ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 прижиттєвих легких тілесних ушкоджень в ніч з 09.01.2014 року на 10.01.2014 року, які відображені у висновку експерта № 12-Зм/14 від 25.02.2014 р., не підтверджені належними доказами, та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , які в судовому засіданні пояснили, що в той період часу конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не було.
За висновками вказаної експертизи забита рана в лівій тім`яній області з кровопотечністю м`яких тканин з боку їх внутрішньої поверхні в зоні вищезгаданої рани без ушкодження кісток черепа утворилася від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею із невеликою силою, індивідуальні особливості яких в своїй травмуючій поверхності не відобразилися, і могли бути отримані в строк, указаний в постанові (Т.1 а.с.116-121)
Така постанова слідчого не була преметом судового дослідження.
Твердження сторони захисту про невинувате (казус) спричинення потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкошкоджень, що потягли сметь потерпілого, спростовуються тим фактом, що за показаннями самого обвинуваченого рушниця мала два стволи, такі показання узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_9 також, ОСОБА_5 пояснив, що він має посвідчення мисливця та дозвіл на придбання, носіння та зберігання мисливської зброї. Отже, йому достеменно відомі правила поводження з мисливською гладко ствольною зброєю.
Тож, він мав фахову підготовку та розумівся на правилах поводження зі зброєю.
Оцінюючі надані докази в їх сукупності в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ст. 121 ч. 2 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.
При цьому суд виходить із вищенаведених показів обвинуваченого ОСОБА_5 даних в судовому засіданні, дій обвинуваченого з точки зору його суб`єктивної сторони, з яких на думку суду, не вбачається умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, поведінки та характеристики самого потерпілого, який раніше судимий за злочини прити здоров`я осби, показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , висновків судово-медичних експертиз. На думку суду, по справі відсутні переконливі докази, які б свідчили про наявність умислу у обвинуваченого ОСОБА_5 на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, які потягли смерть потерпілого, виходячи із обставин, встановлених в судовому засіданні.
У відповідності до вимог Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.03 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи «зазначається, що з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства при розгляді даної категорії справ суди повинні для вірної кваліфікації даних дій ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел необхідно вирішувати з сукупності всіх обставин вчиненого діяння зокрема враховуючи спосіб знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку підсудного, а так само потерпілого, що передували події.
Крім того, визначальним при цьому, як зазначає Пленум є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Згідно з п. 26 Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розрахувала на їх відтворення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст. 128 КК України.
Відповідно до ст.62 Конституції України,п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку»,всі сумніви щодо доведеності обвинувачення,якщо їх неможливо усунути , повинні тлумачитись на користь підсудного.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що дії підсудного необхідно кваліфікувати за спричиненими наслідками, які виразилися в тяжких тілесних ушкодженнях, враховуючи наявність кінцевого наслідку у вигляді смерті потерпілого, яка явно не охоплювалася умислом обвинуваченого.
Показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 є послідовними та не змінними.
Таким чином, оцінивши всі зібрані і досліджені в ході судового розгляду докази в їх сукупності, суд вважає, що дані про наявність умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, які виявлені у потерпілого ОСОБА_7 перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, були наслідком пострілу із гладкоствольної мисливської рушниці з близької відстані в напрямку потерпілого ОСОБА_7 через те, що потерпілий намагався забрати цю рушницю у ОСОБА_5 . Обвинувачений ОСОБА_5 хоч і не передбачав, але будучи більш обачливим, маючи підготовку мисливця повинен був і міг передбачити.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , будучи мисливцем, тримав мисливську гладкоствольну рушницю на малій відстані під гострим кутом у напрямку потерпілого ОСОБА_7 , при чому тримаючи вказвний палець на спусковому гачку не врахувавши та не пересвідчившись при цьому, про наявність у двоствольній рушниці ще одного набою після того, як він зробив один постріл, натиснув на курок через те, що потерпілий ОСОБА_7 потяг за стовл рушниці, не передбачаючи можливості настання смерті іншої особи від вчиненого ним діяння, хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.
Відповідно до ч. 3 ст.. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Отже, умислом ОСОБА_5 не охоплювалося заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а щодо смерті потерпілого в його діях вбачається необережна вина.
За таких обставин дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України як убивство, вчинене через необережність, у вчиненні даного злочину, суд визнає винуватим ОСОБА_5 .
Крім того, суд визнає винуватим ОСОБА_5 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором представникам влади та іншому громадянину, які припиняли хуліганські дії, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст.296 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, в силу ст. 66 КК України, суд визнає те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, стан його здоров`я - страждає хронічними захворюваннями, та потребує оперативного втручання , повне відшкодування потерпілим заподіяної шкоди , наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченог, в силу ст. 67 КК України, судом визнається скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та повторність.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, думку потерпілих щодо міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу, раніше не судимого, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має позитивну характеристику з місця проживання, повне відшкодування потерпілим завданої шкоди та відсутність у зв`язку з цим претензій з їх боку, конкретні обставини скоєних ним злочинів та його відношення до цього, зокрема: термінове відправлення потерпілого ОСОБА_7 до медичного закладу, а також ту обставину, що вчинені ним кримінальні правопорушення, згідно із ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді обмеження волі.
Призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ст..70 КК України, з урахуванням принципу невідворотності покарання, суд призначає покарання за кожний злочин окремо.
Доводи сторони захисту і докази на які вони посилаються, щодо повного відшкодування шкоди потерпілим та відсутності претензій з їх боку, перебування на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, наявність постійного місця роботи та позитивна характеристика ОСОБА_5 , його хронічні захворювання, судом враховуються як пом`якшуючі покарання обставини, та є підставою для застосування положень ст.69 КК України, а не звільнення від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України.
Виходячи із вимог п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання
Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Приймаючи рішення про перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого частиною 3 статті 296 КК України, суд виходить із наявності таких обставин, що помякшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 а саме щире, дієве каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, повне відшкодування шкоди потерпілим та відсутність претензій з їх боку, наявність хронічних захворювань, враховує вік обвинуваченого.
При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд керується положеннями ч.5 ст.72 КК України та зараховує строк попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, передбаченими ч.1 ст. 72 КК України.
Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_5 від 10.01.2014 року, його було затримано о 06-00 год 10.01.2014 року, 11 січня 2014 року ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2014 року застосовано заставу, та відповідно до квитанції від 05 лютого 2014 заставу було внесено, а ОСОБА_5 в цей же день було звільнено з під варти (Т.1 а.с.229-231, 178-180, 181-183, 184).
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.06.2014 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 05 вересня 2014 року ухвалою того ж суду обвинуваченому було змінено запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт (Т.1 а.с. 46-47, Т.2 а.с. 252-254).
Таким чином, загальний строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 склав 3 місяці і 21 день, що в перерахунку до обмеження волі за правилами ч. 1 ст. 72 КК України становить 7 місяців і 12 днів.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 залишити без розгляду за його заявою.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати стягнути з обвинуваченого.
Керуючись 368, 374 КПК України, суд
засудив :
За обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.122 КК України виправдати.
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 119 , ч. 3 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.119 КК України у виді обмеження волі на строк 3 ( три) роки
- за ч.3 ст.296 КК України із застосуванням ст..69 КК України у виді обмеження волі на строк 2 ( два) роки і шість місяців.
На підставі ст.. 70 КК Україи шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст.. 72 КК України ст.. 58 КВК України зарахувати у строк даного покарання попереднє ув`язнення 7 місяців і 12 днів та визначити до відбування 2 (два) роки 4 місяці і 18 днів обмеження волі.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний ОСОБА_5 продовжити до набрання вироком законної сили.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправнму центрі, відповідно до ст..58 КВК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 - залишити без розгляду.
Стягнути із ОСОБА_5 витрати на залучення експерта за проведення судово-хімічних експертиз у розмірір 2058 грн., за проведення судово- балістичних експертиз 6662 грн., судової експертизи волокон і мікрочасток у розмірі 1764 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні №: 0000029 від 10.01.2014, - змиви речовини темно-бурого кольору, два фрагменти сигарети «Мальборо», змив речовини з підлоги в залі кафе «Сімуран», змив речовини з підлоги перед входом в кафе «Сімуран», два змиви речовини перед входом у кафе, контрольний зразок ватного тампону, осколки розбитого бокалу фрагменти попелу; змив речовини з рукоятки регулювання положення сидіння водія, змив речовини пластику багажника, змив речовини пластику з права багажника, змив речовини з великої плівки, змив речовини з маленької плівки, на дактоплівці речовину з пасажирського переднього сидіння, змив речовини з водійської двері, частини волосся біля дверної ручки водійської двері, волокна коричневого кольору; 9 металевих фрагментів та пластикову частину патрона, пляшку «Миргородська», пляшку «Боржомі», фрагмент ґрунту з РБК. змиви на бинті з РБК, недопалок зі слідами бурого кольору знищити.
- рушницю МЦ-20-01 20 калібру № НОМЕР_3 , рушниця ІЖ-58 16 калібру № НОМЕР_4 , мисливський карабін ОП-СКС № КО 34Д калібру 7,62 мм, патрони у кількості 7 штук «ТАХО», патрони у кількості 10 штук « LOW», рушницю МЦ-20-01 20 калібру № НОМЕР_3 , рушницю ІЖ-58 16 калібру № НОМЕР_4 , мисливський карабін ОП-СКС № КО 34Д калібру 7,62 мм, патрони у кількості 7 штук «ТАХО», патрони у кількості 10 штук направити на зберігання до дозвільної системи Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області. пачку сигарет «PARLIAMENT Night Blue» - повернути власнику за наявності дозвільної документації, а у разі відсутності обернути в дохід держави.
- футболку зеленого кольору з РБК, шерстяну шкарпетку, труси з РБК. 4 металевих шарики з РБК; черевики зі слідами речовини, гільзу від патрона, сокиру, мобільний телефон «Самсунг» в корпусі чорного кольору з кришкою та батареєю, штани спортивні чорного кольору, кофту спортивну чорного кольору повернути власнику, а у разі відмови знищити.
Автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.06.2014 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1