справа № 488/711/13-к
провадження 1-кп/488/34/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 року
Корабельний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого суддіКороткова
Т.В.при секретаріСидоровій Т.А.за
участю: прокурораОмеляна
В.М.захисникаОСОБА_4обвинуваченогоОСОБ
А_5потерпілогоОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому
засіданні у кримінальному провадження
за обвинуваченням:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста
Миколаїва, громадянин України, освіта
середня-спеціальна, не працює, раніше
не судимий, має на утриманні
неповнолітню дитину, зареєстрований та
мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого
частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 119
КК України, угоду про примирення між
обвинуваченим та потерпілим -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 з 2007 року
перебував у шлюбі з ОСОБА_7 і мешкав з
нею у квартирі АДРЕСА_1. За час
спільного проживання вони періодично
вживали спиртні напої, в результаті
чого між ними виникали сварки, які
переростали у бійки.

14.12.2012 року протягом дня ОСОБА_5 разом із
ОСОБА_7 в черговий раз вживали спиртні
напої і близько 17:00 години повернулись
додому.

В той же день, близько 19 годин 30 хвилин
ОСОБА_5 пішов з дому і у розташованому
поряд із їх будинком магазині вжив ще 150
грамів горілки.

Близько 20:00 години він повернувся
додому, де ОСОБА_7 стала пред'являти
йому претензії з приводу стану
сп'яніння, що призвело до сварки.

У ході сварки, яка переросла у бійку,
ОСОБА_5, обізлившись висловленими
потерпілою претензіями, знаходячись у
прихожій квартири перед ванною
кімнатою, завдав ОСОБА_7 своєю головою
та коліном не менше 2 ударів у лице, а
також руками по голові і тулубу.

Продовжуючи діяти умисно, але не
передбачаючи можливості настання для
ОСОБА_7 шкідливих наслідків від своїх
дій, хоча повинен був і міг передбачити
їх, він штовхнув потерпілу ногою у
живіт, від чого вона через дверний
отвір впала у ванну кімнату. При
падінні ОСОБА_7 вдарилася головою об
ванну і впала на підлогу.

Після цього ОСОБА_5 перевів потерпілу
до спальної кімнати і положив на ліжко,
на якому вона 15.12.2012 року близько 08:00
години була знайдена мертвою.

В результаті нанесених ОСОБА_5 ударів
головою і коліном в лице, а також ударів
руками по голові, ОСОБА_7 отримала
тілесні ушкодження у виді крововиливу
кругом правого ока, рани в області
підборіддя, саден в області спинки носа
і на підборідді та переломів кісток
носа і нижньої щелепи.

За ступенем тяжкості перелом кісток
носа, садна і крововилив в області
голови відносяться до легких тілесних
ушкоджень, перелом нижньої щелепи - до
середньої тяжкості ушкоджень, а
черепно-мозкова травма - тяжких
тілесних ушкоджень.

Черепно-мозкова травма, тобто
крововиливи у м'які покрови голови в
тім'яній області зліва і справа, під
м'яку мозкову оболонку, забій і набряк
головного мозку та перелом кісток
зводу і основи черепа, отримані в
результаті падіння потерпілої від
поштовху обвинуваченого та наступного
удару потилицею об край ванни.

Смерть ОСОБА_7 настала від закритої
черепно-мозкової травми, яка
супроводжувалася переломами кісток
зводу і основи черепа та крововиливом у
м'яку мозкову оболонку.

Дії ОСОБА_5, які виразилися в умисному
легкому та середньої тяжкості
тілесному ушкодженні, кваліфіковані
органом досудового розслідування за
частиною 1 статті 122 КК України, як
умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, а дії, що призвели до
отримання ОСОБА_7 тяжких тілесних
ушкоджень та її смерті - за частиною 1
статті 119 КК України, як вбивство через
необережність.

16.12.2013 року між потерпілим - ОСОБА_6 та
обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена
угода про примирення на наступних
умовах:

- потерпілий та обвинувачений
погоджуються із формулюванням
обвинувачення та кваліфікацією дій
обвинуваченого за частиною 1 статті 122,
частиною 1 статті 119 КК України;

- спричинена діями обвинуваченого
шкода потерпілому відшкодована,
потерпілий не має до обвинуваченого
претензій матеріального та морального
характеру;

- обвинуваченому має бути
призначене покарання: за частиною 1
статті 122 КК України - позбавлення волі
строком на 1 (один) рік, за частиною 1
статті 119 КК України - позбавлення волі
строком на 4 (чотири) роки із
застосуванням статті 75 КК України та
звільненням його від відбування
покарання з іспитовим строком на 2 (два)
роки із покладенням обов'язків,
передбачених статтею 76 КК України.

Відповідно до вимог частини 5 статті 474
КПК України обвинуваченому було
роз'яснено:

що він має право на справедливий
судовий розгляд, під час якого сторона
обвинувачення зобов'язана довести
кожну обставину щодо кримінального
правопорушення, у вчиненні якого його
обвинувачують, а він має такі права:

- мовчати, і факт мовчання не
матиме для суду жодного доказового
значення;

- мати захисника, у тому числі на
отримання правової допомоги
безоплатно у порядку та випадках,
передбачених законом, або захищатися
самостійно;

- допитати під час судового
розгляду свідків обвинувачення, подати
клопотання про виклик свідків і подати
докази, що свідчать на його користь;

наслідки укладення та затвердження
угод, передбачені статтею 473 КПК
України;

характер обвинувачення;

вид покарання, а також інші заходи, які
будуть застосовані до нього у разі
затвердження угоди судом.

У потерпілого судом з'ясовано, що йому
відомі та зрозумілі наслідки
затвердження угоди, передбачені
статтею 473 КПК України.

Обвинуваченому було роз'яснено, що в
разі невиконання ним угоди про
примирення потерпілий у відповідності
до статті 476 КПК України має право
впродовж строків давності притягнення
до кримінальної відповідальності
звернутись до суду з клопотанням про
скасування вироку та судового розгляду
кримінального провадження в
загальному порядку, а також те, що
умисне невиконання угоди є підставою
для притягнення його до кримінальної
відповідальності за статтею 389-1 КК
України.

Прокурор вважав, що угода про
примирення підлягає затвердженню.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу та вивчивши угоду про
примирення від 16.12.2013 року, приходить до
висновку, що вона підлягає
затвердженню, оскільки відповідає
вимогам статті 472 КПК України, була
підписана сторонами добровільно і
відсутні будь-які підстави вважати, що
при цьому було застосовано насильство,
примус, погрози чи обіцянки, умови
угоди не суперечать вимогам КПК
України, не порушують прав, свобод чи
інтересів сторін або інших осіб,
держави.

При цьому суд враховує, що угода про
примирення є важливою новацією
кримінального процесу, що може сприяти
налагодженню нормальних відносин між
учасниками даного кримінального
провадження, які є родичами, хоч і не
близькими. Окрім того, при вирішенні
питання про можливість затвердження
угоди, зокрема, щодо відповідності
угоди суспільним інтересам, необхідно
враховувати, що на вихованні у
обвинуваченого знаходиться їх
спільний із загиблою ОСОБА_7 син (а.п. 72),
який внаслідок вказаних подій втратив
матір, а в результаті притягнення
винуватця цього до відповідальності,
може на тривалий час бути розлучений із
батьком. У той же час, своєю поведінкою
в ході судового розгляду провадження, а
також своєю позитивною
характеристикою за місцем мешкання
(а.п. 83) та роботи (а.п. 75, 89) обвинувачений
довів, що він, хоча і вчинив кримінальне
правопорушення, але його виправлення
можливе, при цьому відсутня
необхідність його ізоляції від
суспільства.

Будь-які скарги учасниками судового
провадження впродовж досудового
розслідування не подавалися.

Суд вважає правильною правову
кваліфікацію дій обвинуваченого за
частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 119
КК України та вважає можливим
виконання обвинуваченим взятих на себе
за угодою зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд вважає
необхідним призначити обвинуваченому
покарання, узгоджене сторонами угоди
та із застосуванням статті 75 КК України
звільнити його від відбування
покарання з іспитовим строком із
покладенням обов'язків, передбачених
статтею 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 370, 374, 474, 475 Кримінального
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від
16.12.2013 року між потерпілим ОСОБА_6 та
обвинуваченим ОСОБА_5.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні
кримінальних правопорушень (злочинів),
передбачених частиною 1 статті 122,
частиною 1 статті 119 КК України та
призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 122 КК України -
позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за частиною 1 статті 119 КК України -
позбавлення волі строком на 4 (чотири)
роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК
України визначити ОСОБА_5 остаточне
покарання шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим та
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 4 (чотири)
роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК
України звільнити ОСОБА_5 від
відбування покарання з випробуванням,
встановивши іспитовий строк
тривалістю 2 (два) роки.

На підставі пунктів 2, 3 частини 1 статті
76 КК України покласти на ОСОБА_5
наступні обов'язки:

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або
навчання;

- періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції.

Обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у
вигляді особистого зобов'язання -
залишити в силі до набрання вироком
законної сили (а.п. 60).

Речові докази по справі - волосся, зуб,
зіскоби речовини бурого кольору,
фрагмент дитячої іграшки з речовиною
бурого кольору, що зберігаються у
камері речових доказів Корабельного РВ
- знищити (а.п. 51, 52).

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Корабельний районний суд міста
Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з
дня його проголошення з підстав
передбачених частиною 3 статті 394 КПК
України.

Суддя
Т.В. Коротков