ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2014 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002119 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, працюючого не офіційно, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ст. 121 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :
03 липня 2013 року близько 11 години, ОСОБА_7 прийшов за адресою АДРЕСА_2 , в помешкання де тимчасово проживає його мама ОСОБА_8 . Також в даному будинку перебував ОСОБА_9 , який знаходився в одній з кімнат будинку. Маючи на меті порозмовляти з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 постукав у двері кімнати, де перебував останній.

В цей час та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел заподіяти ОСОБА_12 тілесні ушкодження. Реалізуючі свій злочинний намір, ОСОБА_9 з стільця біля вхідних дверей своєї кімнати взяв в праву руку кухонний ніж, лівою рукою відчинив вхідні двері своєї кімнати та з дверного проходу своєї кімнати умисно наніс ОСОБА_12 , який в цей час стояв в коридорі вказаного будинку, один тичковий удар ножем в живіт, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням лівої частини печінки, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1901 від 25 липня 2013 року відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та цивільні позови визнав повністю і пояснив, що 03 липня 2013 року він провів дружину на роботу і повернувся додому, де ліг відпочивати. Прокинувся від того, що хтось сильно стукав у його двері та вимагав їх відчинити. Піднявшись, він відчинив двері і побачив ОСОБА_13 , який захотів увійти у кімнату, але він злякався і схопив зі стільця ніж та наніс ОСОБА_14 один удар в область живота, після чого останній пішов з квартири. Чому ОСОБА_14 приходив він не знає, але на передодні між ним та його сином виник конфлікт. Зазначив, що дуже шкодує про вчинене та визнає в повному обсязі свою вину за обставин, які викладені в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, приніс публічні вибачення за скоєне.

У зв`язку з не оспорюванням обвинуваченим фактичних обставин та розміру цивільного позову за згодою учасників процесу, ухвалою суду було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 121 ч.1 КК України, які виразилися в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, приніс публічні вибачення. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, характеризується позитивно, критично ставиться до вчиненого.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання в межах санкції статті, з застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України.

Цивільний позов прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 1673,39 грн. та позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3581,49 грн. підлягають до задоволення.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_7 пред`явив вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування зазначив, що внаслідок ножового поранення він переніс нестерпний фізичний біль, страх негативних наслідків під час хірургічного втручання. Крім того, тривалий час перебував у стані депресії та дискомфорту, внаслідок чого він втратив спокій та рівновагу. Переніс моральні страждання з приводу вимушених змін в звичайному ритмі свого життя та тривалість реабілітації для відновлення фізичного та психічного здоров`я.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд враховує, що в результаті скоєного злочину потерпілий ОСОБА_11 отримав травму, внаслідок якої переніс оперативне втручання, переніс фізичний біль і моральні страждання, потребує реабілітації для відновлення фізичного та психічного здоров`я.

Суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, але враховуючи загальний життєвий рівень громадян України, і здатність обвинуваченого реально відшкодувати моральну шкоду, суд вважає за можливе розмір моральної шкоди визначити в сумі 5000 грн.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів для проведення експертиз, суд в порядку ст. 122 КПК України, стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування, у вигляді накладення арешту на майно обвинуваченого, скасувати після повного відшкодування заподіяної шкоди.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цим законом - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо від протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, до набрання вироку законної сили, у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі - 1673 грн. (а.с.32).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 - 3581,49 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів для проведення судових експертиз, в сумі 294 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування, у вигляді накладення арешту на майно обвинуваченого, скасувати після повного відшкодування заподіяної шкоди (а.с.223).

Речові докази: ніж та чоловічу футболку, які передано на зберігання до камери схову Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області знищити (а.с.219).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий: