Дата документу Справа № 321/1865/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №321/1865/14-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/374/15 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою прокурора прокуратури Михайлівського району Запорізької області на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року, якою кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Туйтепа Уртачирчицького району Ташкентської області, громадянки України, кореянки, освіта середня, не заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України закрито.

ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку зі зміною обстановки.

Згідно з ухвалою суду, 03 грудня 2014 року з прокуратури Михайлівського району Запорізької області до Михайлівського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з відповідними додатками до нього. Під час досудового розслідування обвинуваченій запобіжний захід не обирався.

Ухвалою судді від 04 грудня 2014 року обвинувальний акт був призначений до підготовчого судового засідання.

Органами досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, на початку вересня 2014 року, перебуваючи у приміщенні автомийки, розташованої за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул. Островського, 216, де, прибираючи, в шухляді робочого столу знайшла конверт ПАТ Альфа-Банк. Тоді ж, оглянувши його вміст, вона виявила банківську кредитну карту ПАТ Альфа-Банк, до якої в конверті знаходився пін-код. 28 вересня 2014 року, приблизно о 14 годині, у ОСОБА_7 , яка перебувала на робочому місці у приміщенні вказаної автомийки, виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, ОСОБА_7 з шухляди робочого столу таємно викрала конверт ПАТ Альфа-Банк. Відразу ж після цього, о 14 годині 21 хвилині, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 звернулася до свого співмешканця ОСОБА_9 з проханням зняти кошти з картки, до якої у неї був пін-код, після чого ОСОБА_9 прийшов до банкомату ПАТ ПриватБанк, розташованого у приміщенні ТМО Михайлівського району за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, пров. Лікарняний, 3, де з використанням банківської кредитної карти ПАТ Альфа-Банк, шляхом п`яти транзакцій зняв грошові кошти, тим самим ОСОБА_7 , використовуючи кредитний ліміт карти, таємно викрала гроші в сумі 5000 гривень. 29 вересня 2014 року, о 08 годині 29 хвилин, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 знову звернулася до свого співмешканця ОСОБА_9 з проханням зняти кошти з картки, до якої у неї був пін-код, після чого ОСОБА_9 прийшов до банкомату ПАТ ПриватБанк, розташованого у приміщенні магазину Економ-Плюс за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул. Леніна, 32, де з використанням банківської кредитної карти ПАТ Альфа-Банк, шляхом п`яти транзакцій зняв грошові кошти, тим самим ОСОБА_7 , використовуючи остаточний кредитний ліміт карти, таємно викрала гроші в сумі 4200 гривень, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 9200 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні були кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В апеляції прокурор, вважає, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також в зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що ухвала є нєзаконною та необґрунтованою, обвинувачену ОСОБА_7 , яка вважала рішення суду законним, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, згідно положень статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В ухвалі суду від 18.12.2014 року зазначено ніби то судом встановлено, що ОСОБА_7 свою вину у скоєному визнала в повному обсязі, завдану шкоду потерпілому відшкодувала, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, судом не наведено мотиви та підстави закриття кримінального провадження. Більш того, в підготовчому провадженні 18.12.2014 року судом не досліджено жодних письмових доказів, на які посилається суд в своїй ухвалі та на підставі яких, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 перестала бути суспільно-небезпечною особою. Зазначене підтверджується аудіо-записом судового засідання від 18.12.2014 р. Отже, наведені висновки, викладені в судовому рішенні, не відповідають дійсним обставинам кримінального провадження. В той же час, сторонам кримінального провадження судом не надано для ознайомлення клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності, не заслухано думку сторін провадження про можливість долучення до матеріалів кримінального провадження платіжних документів, які підтверджують виплату потерпілому завданої шкоди, розписки потерпілого про відшкодування шкоди та копій свідоцтв про народження дітей обвинуваченої, які належним чином не завірені (тобто судом достовірно не встановлено факт наявності дітей у обвинуваченої). Будь-які інші документи, які характеризують особу обвинуваченої судом взагалі не досліджувались.

Крім того, на розгляд до суду надійшов саме обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України. Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється. Стадія судового розгляду регламентована положеннями Глави 28 КПК України. Натомість стадія підготовчого провадження на якій судом 18.12.2014 р. ухвалено рішення про закриття провадження регулюється Главою 27 КПК України. З огляду на викладені норми чинного законодавства суд першої інстанції не мав права в підготовчому засіданні встановлювати обставини провадження, а саме чи визнає обвинувачена ОСОБА_7 свою провину, чи відшкодувала вона завдану шкоду та чи має потерпілий претензії до обвинуваченої. Таким чином, жодних правових підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в зв`язку зі зміною обстановки та закриття провадження на цій стадії у суду не було. Таким чином, судом першої інстанції істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, що й перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до статті 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Як зазначено у частині 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке постановлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним Кодексом. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Так, судом першої інстанції незаконно застосовано ст. 48 КК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 та обстановка навколо неї не зазнали таких змін, за яких можна дійти висновку про неможливість вчинення нею нового кримінального правопорушення. Жодних доказів на підтвердження цього доводу судом не досліджено. Так, обвинувачена ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення вже мала на утриманні своїх двох малолітніх дітей, проте це не завадило їй вчинити злочин. Той факт, що обвинувачена позитивно характеризується за місцем мешкання, має неповнолітніх дітей, не притягувалася до кримінальної, не зумовлює висновків про втрату нею суспільної небезпеки. Такі обставини характеризують звичайну поведінку пересічного громадянина України, і не можуть визнаватися такими, що знижують ступінь суспільної небезпеки дій ОСОБА_7 . Зазначені обставини у контексті положень ст. 48 КК України не є юридично значимими і не утворюють підстав для застосування цієї норми, але можуть бути враховані при вирішенні питання щодо застосування покарання.

Тому не може бути підставою для застосування ст. 48 КК України лише законослухняна та добропорядна поведінка особи, яка вчинила злочин, сумлінне виконання нею громадських обов`язків без зміни обстановки. Нарешті, не відповідає вимогам закону застосування ст. 48 КК України без зміни обстановки лише з мотивів недоцільності притягнення до кримінальної відповідальності певної особи, яка вчинила злочин невеликої тяжкості.

Таким чином, як вбачається з ухвали суду, останній не встановив в чому конкретно полягає зміна обстановки, що зумовила втрату суспільної небезпечності діяння або обвинуваченої ОСОБА_7 , яка його вчинила, а зазначені в ухвалі обставини, з урахуванням викладеного, не є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ст. 48 КК України.

При таких обставинах судом прийнято незаконне та необгрунтованне рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора прокуратури Михайлівського району Запорізької області задовольнити.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2014 року, якою кримінальне провадження за обвинуваченням актом відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України закрито, ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку зі зміною обстановки скасувати і призначити новой судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий:

Судді: