Нетішинський міський суд Хмельницької області
Справа № 1-14-10
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2010 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі головуючого судді Ходоровського Б.В., при секретарі Котюк Т.А., з участю прокурорів Косіка О.В., Супруна О.О., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нетішин кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, приватного підприємця, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, згідно вимог ст. 89 КК України не судимого,

за ст.ст. 190 ч.2, 192 ч. 1, 185 ч. 2, 357 ч. З КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, протягом листопада 2008 року - березня 2009 року, шляхом обману та зловживання довірою мешканців міста Нетішин та міста ОСОБА_3, викликав у них впевненість щодо виготовлення та ремонту меблів за заниженими цінами, при цьому використовував свідоцтво про зайняття підприємницькою діяльністю, печатку, спеціальні журнали по виготовленню меблів, надавав відповідні візитки, внаслідок чого заволодів їх грошима, а саме:

з 28 листопада 2008 року по 03 грудня 2008 року в ОСОБА_4 на суму 2470 грн.;

на протязі трьох днів двадцятих чисел листопада 2008 року в ОСОБА_5 на суму 2380

грн.;

05 грудня 2008 року в ОСОБА_6 на суму 1162 грн.;

з 16 грудня 2008 року по 18 грудня 2008 року у ОСОБА_7 на суму 1030 грн.;

з 17 грудня 2008 року по 22 грудня 2008 року в ОСОБА_8 на суму 2150 грн.;

07 січня 2009 року в ОСОБА_9 на суму 1050 грн.;

25 лютого 2009 року у ОСОБА_10 на суму 1000 грн.;

03 березня 2009 року в ОСОБА_11 на суму 2350 грн.;

04 березня 2009 року у ОСОБА_12 на суму 1000 грн.;

з 05 березня 2009 року по 11 березня 2009 року в ОСОБА_13 на суму 1550 грн.;

з 11 березня 2009 року по 12 березня 2009 року в ОСОБА_14 на суму 850 грн.;

з 11 березня 2009 року по 12 березня 2009 року в ОСОБА_15 на суму 880 грн.;

з 12 березня 2009 року по 14 березня 2009 року в ОСОБА_16 на суму 500 грн.;

14 березня 2009 року в ОСОБА_17 на суму 550 грн.;

14 березня 2009 року в ОСОБА_18 на суму 750 грн.;

з 15 березня 2009 року по 16 березня 2009 року в ОСОБА_19 на суму 1200 грн.;

16 березня 2009 року в ОСОБА_20 на суму 350 грн.;

16 березня 2009 року в ОСОБА_21 на суму 300 грн.;

16 березня 2009 року в ОСОБА_22 на суму 650 грн.;

17 березня 2009 року в ОСОБА_23 на суму 650 грн.;

з 18 березня 2009 року по 19 березня 2009 року в ОСОБА_24 на суму 750 грн.

14 січня 2009 року в м. Нетішин шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_25, створивши враження нареченого, заволодів належним їй мобільним телефоном «Nokia N95» вартістю 2600 грн.

Підсудний в судовому засіданні свою вину не визнав і показав, що між потерпілими та ним мали місце угоди на виконання замовлення щодо придбання меблів, проте такі носили цивільно-правовий характер, зі свого боку зобовязання не виконав з різних обставин і згоден на відшкодування збитків, які заподіяв, з сумами матеріального характеру, на які вказали потерпілі, згоден.

З ОСОБА_25 познайомився 11 січня 2009 року, а 14 січня 2009 року вона надала для користування свій телефон, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, проте не вважає, що вчинив кримінально-карні дії.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина підсудного за ст.190 ч.2 КК України є доведена, що підтверджується наступними доказами.

По епізоду заволодіння з 28 листопада 2008 року по 03 грудня 2008 року в ОСОБА_4 грошима на суму 2470 грн.:

показами ОСОБА_4 згідно яких 28 листопада 2008 року познайомилася з ОСОБА_26, який представився приватним підприємцем, що займається виготовленням та ремонтом офісних меблів та меблів для квартир по індивідуальному замовленню, справляв враження людини, яка розуміється на справі, зазначав, що батько працює вчителем, надав номер мобільного та домашнього телефону. Вона замовила мякий куточок на кухню, він зняв мірки і надала 350 грн. передоплати. 01 грудня 2008 року замовила ще стіл і зробила передоплату 120 грн. 03 грудня 2008 року на пропозицію ОСОБА_2 замовила шафу-купе, заплативши повну її вартість 2000 грн., яку назвав ОСОБА_2 Гроші кожен раз знімала з банкомату. Замовлення він не виконав і їй заподіяно матеріальної шкоди на суму 2470 грн.;

чеками видачі готівки для ОСОБА_4, що мало місце 28 листопада 2008 року. 01 грудня 2008 року та 03 грудня 2008 року відповідно у сумах 300 грн., 500 грн., 2000 грн. (т.1 а.с.162, 163).

По епізоду заволодіння на протязі трьох днів двадцятих чисел листопада 2008 року в ОСОБА_5 грошей на суму 2380 грн.:

показами ОСОБА_5 згідно яких в кінці листопада 2008 року на роботу зайшов раніше незнайомий ОСОБА_2, назвався приватним підприємцем, що займається збіркою та перетяжкою меблів по заниженим цінам. На його пропозицію зробила замовлення на перетяжку мякої частини - дивану та двох крісел і надала передплату 120 грн. Наступного дня надала завдаток в сумі 200 грн. за шафу-купе, на виготовлення чохлів для перетяжки мякої частини надала ще 300 грн. Шафу доставив в упакованому вигляді, за яку заплатила 1760 грн., проте та виявилася не така, яку замовляла. Його мати згодом повернула 1500 грн., а 890 грн. ОСОБА_2 не повернув, перетяжку меблів не зробив.

По епізоду заволодіння 05 грудня 2008 року в ОСОБА_6 грошей на суму 1162

грн.:

показами ОСОБА_6 згідно яких 05 грудня 2008 року раніш незнайомий ОСОБА_2 повідомив, що займається перетяжкою мяких меблів, надав візитну картку, розповів, що є представником «Хмельницької меблевої фабрики», замовлення у них дуже вигідні та дешеві. Її цікавила перетяжка дивана за що заплатила 1162 грн., на неодноразові нагадування замовлення не виконав, гроші не повернув;

розпискою від 05 грудня 2008 року згідно якої ОСОБА_2 отримав 902 грн. в ОСОБА_6Ю з метою завдатку на перетяжку дивана та 100 грн. за роботу з бильцями (т.1 а.с.209);

візитною карткою на імя ОСОБА_2 (т.1 а.с.210);

протоколом огляду розписки від імені ОСОБА_2, візитної картки, наданих ОСОБА_6 (т.1 а.с.208).

По епізоду заволодіння з 16 грудня 2008 року по 18 грудня 2008 року у ОСОБА_7 грошей на суму 1030 грн.:

показами ОСОБА_7 згідно яких 16 грудня 2008 року раніш незнайомий ОСОБА_2 повідомив, що є приватним підприємцем, директором фірми у м. Рівне по виготовленню меблів, меблі є якісними, коштують недорого, виконав багато замовлень, на фірмі працює багато людей, говорив переконливо, надав візитку приватного підприємця, замовила стелаж для перукарні, внесла завдаток у сумі 130 грн. 17 грудня 2008 року для дому замовила стіл та шафу, за що передала ОСОБА_2 700 грн., як завдаток і замовлення обіцяв виконати до 26 грудня 2008 року. Через декілька днів на вимогу ОСОБА_2 надала 200 грн. і в загальному заплатила завдатку у сумі 1030 грн. 26 грудня 2008 року ОСОБА_2 по мобільному телефону відповів, що замовлення виконане, везуть у м. Нетішин, після повідомив, що машина поламалася, привезуть наступного дня, проте замовлення виконано так і не було, після цього зробила заяву в міліцію;

розпискою від 16 грудня 2008 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_7 завдаток в розмірі 100 грн., 30 грн. за стіл, за стелаж на кухню 200 грн. (т.1 а.с.133);

розпискою від 17 грудня 2008 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв суму коштів 400 грн. у ОСОБА_7 як завдаток на виконання меблевих робіт та в розмірі 300 грн. за навісну шафу і загальна сума в розмірі 700 грн. (т.1 а.с.132);

візитною карткою на імя ОСОБА_2, уривком аркуша, на якому маються номера мобільного телефону на імя ОСОБА_2, водія меблів на імя ОСОБА_3, виконаний ескіз (т.1 а.с.134);

протоколом огляду двох розписок від імені ОСОБА_2, візитної картки на імя приватного підприємця ОСОБА_2, уривку аркуша паперу з рукописними записами, наданих ОСОБА_7 (т.1 а.с.131).

По епізоду заволодіння з 17 грудня 2008 року по 22 грудня 2008 року в ОСОБА_27 грошима на суму 2150 грн.:

показами ОСОБА_27 згідно яких в грудні 2008 року замовила в ОСОБА_2 меблевий комплекс, заплатила 2150 грн., обіцяв 25 грудня 2008 року доставити, але замовлення не виконав, кожного разу називав інші причини відстрочки доставки меблів;

накладними № 78 від 22 грудня 2008 року згідно яких ОСОБА_2 як приватний підприємець отримав в ОСОБА_27 за продаж ліжка, шафи, стола 2150 грн. (а.с.143, 144);

розпискою від 06 січня 2009 року згідно якої ОСОБА_2 прийняв на замовлення шафу з ліжком за яке було сплачено 2150 грн. Обіцяв привести 25 грудня 2008 року, 31 грудня 2008 року, але замовлення ще не було закінчено, 03 січня 2009 року, 06 січня 2009 року і зобовязується привести 08 січня 2009 року (т.1 а.с.145);

протоколом огляду двох накладних та розписки від імені ОСОБА_2, наданих ОСОБА_27 (т.1 а.с.142).

По епізоду заволодіння 07 січня 2009 року в ОСОБА_9 грошима на суму 1050 грн.:

показами ОСОБА_9 згідно яких ОСОБА_2 шляхом обману заволодів 1050 грн., при цьому переконливо розповідав, що займається прийняттям замовлення на виготовлення меблів, замовляє їх в м. Рівне по низькій ціні, показував каталоги. Він замовив журнальний столик та шафу-купе, в кінцевому результаті замовлення виконано не було;

накладною № 238 Б від 07 січня 2009 року згідно якої ОСОБА_2 як приватний підприємець отримав за продаж стола журнального 150 грн., за шафу-купе 900 грн., всього 1050 грн. (т.1 а.с.115);

візитною карткою на імя ОСОБА_2 (т.1 а.с.116);

протоколом огляду накладної №238 Б та візитної картки на імя приватного підприємця ОСОБА_2 наданих ОСОБА_28 (т.1 а.с.114).

По епізоду заволодіння 25 лютого 2009 року у ОСОБА_10 грошима на суму 1000 грн.:

показами ОСОБА_10 згідно яких в кінці 2008 року познайомилась з ОСОБА_2, той говорив, що офіс та майстерні підприємства знаходяться у м. Рівне, має намір розширятися та виконувати замовлення і для жителів м. Нетішин, надав номери домашнього та мобільного телефонів. В лютому 2009 року по телефону повідомив, що кухня коштує менше 2000 грн., після неодноразово навязувався надати послуги по її виготовленню, на що погодилась, в декілька етапів надала завдаток 1000 грн. Замовлення в кінцевому результаті не виконав, гроші не повернув, а додзвонившись на домашній телефон, мати його повідомила, що марно зв'язалася з ним і тоді вже остаточно зрозуміла, що ОСОБА_2 її ошукав;

анкетою передплати замовлення № 1 від 25 лютого 2009 року, згідно якого ОСОБА_2 взяв аванс у ОСОБА_10 1000 грн. за виготовлення кухні (т.1 а.с.181); візиткою карткою на імя ОСОБА_2 (т.1 а.с.184);

протоколом огляду анкети передплати замовлення, візитної картки, ескізів меблів на кухню, наданих ОСОБА_10 (т.1 а.с.180).

По епізоду заволодіння 03 березня 2009 року в ОСОБА_11 грошима на суму 2350 грн.:

показами ОСОБА_11 згідно яких 03 березня 2009 року ОСОБА_2 запропонував придбати меблі, при цьому пояснив, що працює на фірмі в м. Рівне, займається збіркою меблів, надав візитку, продемонстрував свою печатку, вона замовила 2 дивани, що розкриваються, при цьому заплатила 2350 грн., гроші знімала з ощадної книжки, замовлення виконано не було, гроші не повернуті;

розпискою від 03 березня 2009 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв суму коштів в розмірі 2350 грн. як завдаток на виготовлення меблів в ОСОБА_11 (т.1 а.с.193);

протоколом огляду розписки наданої ОСОБА_11, виписану від імені ОСОБА_2 (т.1 а.с.192).

По епізоду заволодіння 04 березня 2009 року в ОСОБА_12 грошима на суму 1000 грн.: показами ОСОБА_12 згідно яких на початку березня 2009 року ОСОБА_2 повідомив, що в нього можна замовити меблі по низьким цінам на що погодилась та замовила диван за 1300 грн. ОСОБА_11 замовила два дивани. При розмові ОСОБА_2 повідомив, що мати працює у військовому столі, надав розписку, показував печатку приватного підприємця, візитку. Загальна сума передплати по їхньому замовленню була 2350 грн., які у її присутності ОСОБА_11 передала для ОСОБА_2, а той написав розписку про отримання вказаної суми грошей та власноручно розписався і поставив печатку. В подальшому для ОСОБА_2 вона особисто на його вимогу ще надала 300 грн.

По епізоду заволодіння з 05 березня 2009 року по 11 березня 2009 року в ОСОБА_13 грошима на суму 1550 грн.:

показами ОСОБА_13 згідно яких 05 березня 2009 року біля 15 години в приміщенні поліклініки Славутської ЦРЛ, де перебував на прийомі хворих, звернувся раніше невідомий ОСОБА_2, який представився приватним підприємцем по виготовленню та доставці меблів за дешевими цінами, говорив переконливо. Він замовив дитяче двоспальне ліжко за що надав гроші в сумі 600 грн. завдатку. 07 березня 2009 року знову той попросив доплату в сумі 550 грн., а 11 березня 2009 року ще 400 грн. за порізку деревини, які надав для ОСОБА_2 і всього 1550 грн. 17 березня 2009 року ОСОБА_2 надав квитанцію до прибутково касового ордера, анкету замовлення, малюнок-схему ліжка, після чого його більше не бачив;

анкетою передплати замовлення № 1 від 05 березня 2009 року, згідно якої ОСОБА_13 замовив у ОСОБА_2 ліжко у два яруси (т.2 а.с.26); план-схемою двоспального ліжка (т.2 а.с.27);

квитанцією від 05 березня 2009 року до прибуткового касового ордера № 43, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_13 1550 грн. за виготовлення меблів (т.2 а.с.25);

візитною карткою на імя ОСОБА_2 (т.2 а.с.25).

По епізоду заволодіння з 11 березня 2009 року по 12 березня 2009 року в ОСОБА_14 грошима на суму 850 грн.:

показами ОСОБА_14 згідно яких 11 березня 2009 року раніше невідомий ОСОБА_2 представився приватним підприємцем по виготовленню меблів, їх продажем за низькими цінами. Вона зробила замовлення на перетяжку дивану та крісла, замовила шафу- купе, вартість замовлення становила 2080 грн., сплатила за два рази 850 грн. завдатку, пропонувала йому свою оббивку, але він пояснював, що зробить із свого матеріалу, який замовляє в м. Хмельницькому, а в м. Рівне виготовлятимуть стінки бокові до крісел та дивану. Надав їй квитанцію та розписку, завірив підписами та печаткою підприємця, виготовлення меблів визначив в двохтижневий термін. В подальшому дізналася, що він затриманий працівниками міліції;

анкетою передплати замовлення згідно якої ОСОБА_14 замовила у ОСОБА_2 шафу-купе, ремонт мякої частини (т.2 а.с.75);

розпискою від 11 березня 2009 року, згідно якої ОСОБА_2 взяв суму коштів в розмірі 600 грн. під приводом завдатку на виготовлення меблів в ОСОБА_14 (т.2 а.с.74);

квитанцією від 11 березня 2009 року до прибуткового касового ордера згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_14 за виготовлення меблів 850 грн. (т.2 а.с.73).

По епізоду заволодіння з 11 березня 2009 року по 12 березня 2009 року в ОСОБА_15 грошима в сумі 880 грн.:

показами потерпілого ОСОБА_15 згідно яких 11 березня 2009 року почув розмову ОСОБА_2 та ОСОБА_14 щодо замовлення меблів за дешевими цінами і собі також замовив в розстрочку шафу-купе. Всього заплатив для ОСОБА_2 880 грн. ОСОБА_29 написав договір, розписку, надав номер телефону. Декілька раз телефонував йому, проте в подальшому від ОСОБА_14 дізнався, що він затриманий органами міліції;

анкетою передплати замовлення від 11 березня 2009 року, згідно якої ОСОБА_15 замовив у ОСОБА_2 виготовлення шафи-купе (т.2 а.с.112);

розпискою від 11 березня 2009 року, згідно якої приватний підприємець ОСОБА_2 прийняв суму коштів в розмірі 600 грн. як завдаток на виготовлення меблів (т.2 а.с.113);

квитанцією від 11 березня 2009 року до прибуткового касового ордера № 33, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_15 за виготовлення меблів 880 грн. (т.2 а.с.111).

По епізоду заволодіння з 12 березня 2009 року по 14 березня 2009 року в ОСОБА_16 грошима на суму 500 грн.:

показами ОСОБА_16 згідно яких 12 березня 2009 року перебуваючи на роботі, вперше побачила ОСОБА_2, який представився підприємцем з м. Нетішин по виготовленню меблів, їх продажем за низькими цінами, був досить переконливим, показував анкети інших замовників з м. Славута. Замовила кухню, розміри якої виміряв ОСОБА_2, назвав її вартість в сумі 1450 грн. В декілька раз зробила передоплату в загальній сумі 500 грн., при цьому він надав анкету замовлення, схеми малюнків кухні з власними підписами та печаткою підприємця, квитанції. В подальшому на телефонні дзвінки не відповідав, а пізніше дізналася, що затриманий працівниками міліції за вчинення шахрайських дій;

анкетою передплати замовлення від 13 березня 2009 року, згідно якої ОСОБА_30 замовив у ОСОБА_2 виготовлення меблів (т.2 а.с.57);

ескізами, де маються підписи ОСОБА_2, ОСОБА_30, печатка ОСОБА_2 (т.2 а.с.58, 59);

квитанцією від 12 березня 2009 року до прибуткового касового ордера № 39, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_30 за виготовлення меблів 300 грн. (т.2 а.с.54);

квитанцією від 13 березня 2009 року до прибуткового касового ордера № 40, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_30 за виготовлення меблів 150 грн. (т.2 а.с.55);

квитанцією від 14 березня 2009 року до прибуткового касового ордера № 44, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_30 за виготовлення меблів 50 грн. (т.2 а.с.56).

По епізоду заволодіння 14 березня 2009 року в ОСОБА_17 грошима на суму 550 грн.:

показами ОСОБА_17 згідно яких 14 березня 2009 року, знаходячись на роботі, вперше побачила ОСОБА_2, який представився приватним підприємцем з постачання меблів, показував документи з печаткою, раніше укладені угоди з особами, яких вона знає, зазначав, що замовляє матеріали в м. Рівне по низьким цінам. Вона замовила кухню за ціною 1850 грн. зробивши передоплату в сумі 550 грн., при цьому надав квитанцію до прибуткового касового ордеру на виготовлення меблів. Замовлення не виконав, в подальшій телефонній розмові з його матірю дізналася, що перебуває в СІЗО;

квитанцією від 14 березня 2009 року до прибуткового касового ордера № 46, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_17 за виготовлення меблів 550 грн. (т.1 а.с.226).

По епізоду заволодіння 14 березня 2009 року в два етапи в ОСОБА_18 грошима на суму 750 грн.:

показами ОСОБА_18 згідно яких 14 березня 2009 року замовила в раніше не знайомого ОСОБА_2, який представився підприємцем по виготовленню меблів за низькими цінами, кухню, при цьому показував посвідчення підприємця, угоди з іншими клієнтами. Вона зробила передоплату в сумі 650 грн., після надала ще 100 грн. на виготовлення мякої частини. В подальшому на телефонні дзвінки не відповідав і від ОСОБА_31 дізналася, що ОСОБА_2 перебуває в СІЗО;

квитанцією від 14 березня 2009 року до прибуткового касового ордера № 47, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_18 за виготовлення меблів 650 грн. (т.2 а.с.45).

По епізоду заволодіння з 15 березня 2009 року по 16 березня 2009 року в ОСОБА_19 грошима на суму 1200 грн.:

показами ОСОБА_19 згідно яких 15 березня 2009 року замовила в раніше не знайомого ОСОБА_2, який представився підприємцем по виготовленню меблів за низькими цінами, диван вартістю 1800 грн., мяку частину вартістю 1200 грн., шафу-купе вартістю 800 грн., при цьому показував анкети інших замовників м. Славута, фотографії зі зразками меблів, свідоцтво про зайняття підприємницькою діяльністю, розповіді були переконливими. Вона надала йому завдаток в сумі 800 грн., за що надав квитанцію, поставив власну печатку, а 16 березня 2009 року на його вимогу надала ще 200 грн. В подальшому на телефонні дзвінки не відповідав, з телефонної розмови з його матірю дізналася, що затриманий працівниками міліції за вчинення шахрайських дій;

анкетою передплати замовлення від 15 березня 2009 року, згідно якої ОСОБА_19 замовила у ОСОБА_2 мякий куток (т.2 а.с.13);

квитанцією від 15 березня 2009 року до прибуткового касового ордера №51, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_32 800 грн. за виготовлення меблів (т.2 а.с.14).

По епізоду заволодіння 16 березня 2009 року в ОСОБА_20 грошима на суму 350 грн.:

показами ОСОБА_20 згідно яких 16 березня 2009 року замовила в раніше не знайомого ОСОБА_2, який представився представником меблевої фірми, що знаходиться в м. Рівне, кухню вартістю 1500 грн. і надала 350 грн. завдатку, при цьому він надав квитанцію з печаткою і підписом, його поведінка була переконливою, в подальшому на її телефонні дзвінки не відповідав;

квитанцією від 16 березня 2009 року до прибуткового касового ордера №55, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_20 350 грн. за виготовлення меблів (т.2 а.с.90).

По епізоду заволодіння 16 березня 2009 року в ОСОБА_21 грошима на суму 300 грн.:

показами ОСОБА_21 згідно яких 16 березня 2009 року замовила в раніше не знайомого ОСОБА_2, який представився приватним підприємцем по виготовленню та доставці меблів з м. Нетішин, кухню вартістю 2100 грн. і надала 300 грн. завдатку, про що надав їй квитанцію. 18 березня 2009 року просив ще 150 грн., проте на це не погодилась. В подальшому на телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідав;

квитанцією від 16 березня 2009 року до прибуткового касового ордера №53, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_21 300 грн. за виготовлення меблів (т.2 а.с.97).

По епізоду заволодіння 16 березня 2009 року в ОСОБА_22 грошима на суму 650 грн.: показами ОСОБА_22 згідно яких 16 березня 2009 року його дружина зробила замовлення в ОСОБА_2 на виготовлення та продаж двоспального ліжка з ортопедичним матрацом вартістю 1700 грн. Сплатили завдаток в сумі 650 грн. Після отримання грошей ОСОБА_2 надав квитанцію про отримання коштів, поставив печатку приватного підприємця. В подальшому на телефонні дзвінки не відповідав;

квитанцією від 16 березня 2009 року до прибуткового касового ордера №54, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_22 650 грн. за виготовлення меблів (т.2 а.с.98).

По епізоду заволодіння 17 березня 2009 року в ОСОБА_23 грошима на суму 650 грн.:

показами ОСОБА_23 згідно яких 17 березня 2009 року разом з дружиною замовили в раніше невідомого ОСОБА_2, що представився приватним підприємцем з м. Нетішин по виготовленню та доставці меблів, шафу-купе, ОСОБА_2 робив виміри і в рахунок передоплати надали 650 грн. При цьому, надав квитанцію, в подальшому на телефонні дзвінки не відповідав, пізніше від його матері дізналися, що перебуває під вартою в СІЗО;

анкетою передплати замовлення, згідно якої ОСОБА_33 замовила у ОСОБА_2 шафу-купе (т.2 а.с.83);

квитанцією від 17 березня 2009 року до прибуткового касового ордера № 56, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_33 за виготовлення меблів 650 грн. (т.2 а.с.82).

По епізоду заволодіння з 18 березня 2009 року по 19 березня 2009 року в ОСОБА_24 грошима на суму 750 грн.:

показами ОСОБА_24 згідно яких 18 березня 2009 року в раніше невідомого ОСОБА_2 замовили шафу-купе вартістю 2100 грн., той робив необхідні заміри і наступного дня надав завдаток для ОСОБА_2 в сумі 750 грн. про що той видав квитанцію, на якій поставив свій підпис та печатку приватного підприємця. В подальшому на телефонні дзвінки не відповідав, згодом дізнались, що перебуває в СІЗО під вартою;

квитанцією від 18 березня 2009 року до прибуткового касового ордера №57, згідно якої приватним підприємцем ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_24 за виготовлення меблів 750 грн. (т.2 а.с.66).

По епізоду заволодіння 14 січня 2009 року шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_25 мобільним телефоном «Nokia N95» на суму 2600 грн.:

показами ОСОБА_25, яка зазначила, що познайомилася 11 січня 2009 року з ОСОБА_2, назвався директором фірми по виготовленню та продажу меблів, демонстрував візитні картки приватного підприємця, в подальшому освідчувався в коханні, пропонував виходити заміж, попросив надати в користування мобільний телефон, оскільки його в ремонті, що зробила, а через декілька днів повідомив, що телефон крадений;

показами ОСОБА_34 який зазначив, що ОСОБА_25 його сестра, яка проживає та працює у м. Нетішин. У 20-х числах лютого 2009 року у с. Камянка приїхала ОСОБА_25 разом ОСОБА_2, який представився нареченим, обіцяв одружуватися, говорив, що є приватним підприємцем, має свій меблевий цех в м. Рівне. На час їхнього приїзду в сестри вже був відсутній мобільний телефон «Nokia N95», якого подарував для неї. В подальшому дізнався, що шляхом обману ОСОБА_2 заподіяв шкоди також іншим громадянам;

показами ОСОБА_35 яка зазначила, що є мамою ОСОБА_25, остання додому в с. Камянка приїжджала з ОСОБА_2, той говорив, що буде одружуватися. При спілкуванні з ОСОБА_2 у неї виникли підозри щодо його намірів і тієї інформації, що виходила від нього, в подальшому пересвідчилась в цьому, коли побачила особисто його документи і зрозуміла, що дочку він ввів в оману, заподіяв шкоду шляхом заволодіння мобільним телефоном;

довідкою ПТ «Ломбард», згідно якого вартість мобільного телефону «Nokia N95» становить в залежності від стану та країни виробника від 1000 грн. до 2600 грн. (т.1 а.с.72). Вина підсудного також підтверджується:

наказом директора підприємства «Довіра» від 17 листопада 2008 року, згідно якого ОСОБА_2 звільнений з посади начальника меблевого цеху з 17 листопада 2008 року за власним бажанням (т.2 а.с.196);

довідкою від 18 березня 2009 року приватного підприємства «КАС» в м. Рівне, згідно якої станом на 18 березня 2009 року від ОСОБА_2 ніяких замовлень не надходило. Всі замовлення, які були зроблені ОСОБА_2 за період 2008-2009 р. - це закупка меблевої фурнітури на суму 170,08 грн. (т.2 а.с.198);

свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, згідно якого ОСОБА_2 зареєстрований таким 16 жовтня 2007 року (т.З а.с.2).

Таким чином суд вважає, що вина підсудного в заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно доведена повністю і його дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 190 ч. 2 КК України. Органом досудового слідства в вину ОСОБА_2 також інкримінується наступне: в період з 05 січня 2009 року по 26 січня 2009 року, в м. Нетішин, перебуваючи в середині приміщення магазину «Каріна», що по вулиці Михайлова, 26, належного приватному підприємцю ОСОБА_36, шляхом вільного доступу, таємно викрав з каси магазину гроші на загальну суму 8151,12 грн.;

14 січня 2009 року перебуваючи в середині приміщення магазину «Каріна» по вул. Михайлова, 26 в м. Нетішин незаконно заволодів із сумки ОСОБА_37 належною їй кредитною карткою банку «Приватбанк» разом із таємним пін-кодом, що являє собою важливий особистий документ, з якої двічі того ж дня зняв грошові кошти на загальну суму 2800 грн.;

28 січня 2009 року заволодіння шляхом обману та зловживання довірою в місті Києві золотими виробами ОСОБА_25, а саме: золотим ланцюжком, вагою 2,73 гр., вартістю 737,1 грн.; золотим хрестиком, вагою 1,33 гр., вартістю 359,1 грн., золотими сережками, вагою 3 гр., вартістю 810 грн., всього на суму 1906,2 грн.;

протягом листопада 2008 року - лютого 2009 року безоплатне використання транспортних засобів, в результаті чого власники таких були позбавлені можливості використовувати транспортні засоби у власних інтересах і зазнали майнової шкоди у формі упущеної вигоди на суму 17600 грн. При цьому ОСОБА_2 за означеною схемою отримав матеріальну вигоду:

в один з днів листопада 2008 року в ОСОБА_3, шляхом здійснення поїздки з міста Нетішин до міст Рівне, Шепетівка, Славута на суму 1200 грн.;

14 січня 2009 року в ОСОБА_38, шляхом здійснення поїздки з міста Нетішин в місто Київ та назад, по місту Нетішин на суму 4400 грн.;

в один з днів лютого 2009 року в ОСОБА_39 на суму 2000 грн.; в один з перших днів лютого 2009 року в ОСОБА_40, шляхом здійснення двох поїздок з міста Нетішин в місто Київ та назад, по місту Києві два дні, в село Камянка Славутського району, в село Вельбівно Острозького району на суму 10000 грн.

Дії його по означених епізодах кваліфіковані відповідно за ст.ст. 185 ч. 2, 357 ч. З, 185 ч.2, 190 ч. 2, 192 ч.1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно; заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно;

заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману та зловживання довірою за відсутністю ознак шахрайства.

Суд вважає за необхідне обставини, що мали місце 28 січня 2009 року щодо заволодіння ОСОБА_2 золотими виробами ОСОБА_25 виключити з обвинувачення за ст.190 ч.2 КК України, а по іншим статтям предявленого ОСОБА_2 обвинувачення виправдати його у звязку з недоведеністю вини.

Так, предявлене обвинувачення по епізоду таємного викрадення з каси магазину «Каріна» грошей на загальну суму 8151,12 грн. з 05 січня 2009 року по 26 січня 2009 року в місті Нетішин вул. Михайлова, 26 спростовується наступним.

Підсудний показав, що 8100 грн. в магазині «Каріна» не викрадав.

Його покази підтверджуються наступними доказами:

показами потерпілого ОСОБА_36, який зазначив, що є приватним підприємцем, власником магазину «Каріна». В січні 2009 року було проведено ревізію, в результаті якої було виявлено недостачу в сумі близько 8000 грн., яка виявилася за час роботи продавців ОСОБА_25 та ОСОБА_37 Недостача в подальшому була погашена;

актом від 26 січня 2009 року, згідно якого комісія провела в магазині «Каріна» ревізію і передачу товарно-матеріальних цінностей, які рахувалися за продавцями ОСОБА_25 ОСОБА_29 для продавців ОСОБА_41, ОСОБА_42 В результаті проведеної ревізії виявлена недостача в розмірі 8151,12 грн. (т.1 а.с.48);

розпискою від 15 травня 2009 року ОСОБА_36 згідно якої ОСОБА_25 і ОСОБА_37 повернули йому борг в сумі 8640 грн. 26 січня 2009 року (т.4 а.с.40).

Суд не приймає покази потерпілої ОСОБА_37, яка зазначила, що підсудний таємно на протязі січня 2009 року з каси магазину «Каріна» викрав 8100 гривень; власноручно написаний лист №1 ОСОБА_2 від 11 лютого 2009 року (т.1 а.с.24), згідно якого, серед іншого, на протязі двох неділь викрав шляхом обману ОСОБА_37, ОСОБА_25 з каси магазину «Каріна» 8000 грн., зобовязується повернути до 20 лютого 2009 року, претензій ні до кого не має, оскільки переконливі докази заволодіння ОСОБА_2 грошима в сумі 8100 грн. відсутні, крім того, як зазначив ОСОБА_2, лист був написаний під впливом сторонніх осіб.

Предявлене обвинувачення по епізоду незаконного заволодіння ОСОБА_2 14 січня 2009 року в приміщенні магазину «Каріна» по вул. Михайлова, 26 в м. Нетішин із сумки ОСОБА_37 належною їй кредитною карткою банку «Приватбанк» разом із таємним пін-кодом, що являє собою важливий особистий документ та викрадення двічі шляхом зняття з карки грошових коштів на загальну суму 2800 гривень спростовується наступним.

Підсудний показав, що з ОСОБА_37 знайомий з січня 2009 року, остання на його пропозицію позичила 1150 грн., знявши гроші з картонки в банкоматі, в подальшому надала картонку, написала пін-код, щоб при потребі використовував решту грошей. Картонку з пін-кодом з її сумки не викрадав, гроші для неї не повернув.

Суд не приймає покази ОСОБА_37 згідно яких підсудний всупереч її волі таємно викрав з сумочки кредитну картку, пін-код, що був записаний на ціннику, в подальшому викрав гроші з картонки, оскільки обєктивні докази такого також відсутні.

Предявлене обвинувачення ОСОБА_2 по епізоду заволодіння 28 січня 2009 року шляхом обману та зловживання довірою в місті Київ золотими виробами ОСОБА_25, а саме: золотим ланцюжком, вагою 2,73 гр.. вартістю 737,1 грн.; золотим хрестиком, вагою 1,33 гр., вартістю 359,1 грн., золотими сережками, вагою 3 гр., вартістю 810 грн., всього на суму 1906,2 грн. спростовується наступним.

Підсудний показав, що ОСОБА_25 добровільно здала в ломбард в м. Києві свої золоті вироби, гроші використала на продукти харчування, на послуги по оплаті житла, відношення до заволодіння її золотими виробами шляхом обману не має.

Свідок ОСОБА_34 показав, що по приїзду сестри і ОСОБА_2 з м. Києва в сестри зникли золоті прикраси і сестра зізналася, що здала їх на прохання ОСОБА_2 до ломбарду у м. Київ і за виручені кошти ОСОБА_2 оплатив вартість квартири в м. Києві, щоб переночувати.

Органами досудового слідства в вину ОСОБА_2 інкримінується також те, що протягом листопада 2008 року - лютого 2009 року, шляхом обману та зловживання довірою осіб, що надають послуги по перевезенню пасажирів, всупереч досягнутій домовленості безоплатно використовував транспортні засоби, в результаті чого власники транспортних засобів були позбавлені можливості використовувати транспортні засоби у власних інтересах і зазнали майнової шкоди у формі упущеної вигоди на суму 17600 грн. і за означеною схемою він отримав матеріальну вигоду, а саме:

в один з днів листопада 2008 року в ОСОБА_3, шляхом здійснення поїздки з міста Нетішин до міст Рівне, Шепетівка, Славута на суму 1200 грн.;

15 січня 2009 року в ОСОБА_38, шляхом здійснення поїздки з міста Нетішин в місто Київ та назад, по місту Нетішин на суму 4400 грн.;

в один з днів лютого 2009 року в ОСОБА_39 на суму 2000 грн.;

в один з перших днів лютого 2009 року в ОСОБА_40, шляхом здійснення двох поїздок з міста Нетішин в місто Київ та назад, по місту Києві два дні, в село Камянка Славутського району, в село Вельбівно Острозького району на суму 10000 грн.

Так, підсудний показав, що між ним та вищеназваними водіями по наданню транспортних послуг мали місце угоди цивільно-правового характеру, для них заборгував певну суму коштів, які зобовязується повернути, умислу в заподіянні майнової шкоди шляхом обману та зловживання довірою в нього не було.

Обєктивні докази заподіяння ОСОБА_2 значної майнової шкоди шляхом обману та зловживання довірою за відсутністю ознак шахрайства для вищеназваних потерпілих досудовим слідством не зібрані, тому суд вважає, що між підсудним і потерпілими дійсно мали місце цивільно-правові відносини і відповідальність за їх невиконання повинна визначатись нормами цивільного законодавства.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Такими, що помякшують покарання суд визнає факт знаходження на його утриманні малолітньої дитини.

Згідно характеристики будинкоуправління від 11 лютого 2009 року за місцем проживання в м. Нетішин АДРЕСА_1 ОСОБА_2 характеризується позитивно (т.З а.с.6).

При призначені покарання суд враховує також ошуканість значної кількості громадян, заподіяння для них, крім матеріальної шкоди також і моральних страждань, що в сукупності свідчать про високу ступінь його суспільної небезпечності.

Статтею 190 ч. 2 КК України передбачені альтернативні види покарань в тому числі позбавлення волі на строк до трьох років.

З урахуванням сукупності всіх обставин справи суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

По справі заявлені цивільні позови потерпілими:

ОСОБА_4 на суму 2470 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.244-245);

ОСОБА_6 на суму 1260 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди (т.4 а.с.3-4);

ОСОБА_7 на суму 1030 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.198-199);

ОСОБА_27 на суму 3500 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.246-247);

ОСОБА_9 на суму 1080 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.181-182);

ОСОБА_10 на суму 1000 грн. матеріальної шкоди (т.З а.с.191);

ОСОБА_11 на суму 2350 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди (т.3а.с.203-204);

ОСОБА_12 на суму 1000 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.195-196);

ОСОБА_13 на суму 1550 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.236);

ОСОБА_16 на суму 500 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с. 186);

ОСОБА_17 на суму 669 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.200-201);

ОСОБА_18 на суму 750 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.231);

ОСОБА_19 на суму 1200 грн. матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.202);

ОСОБА_20 на суму 350 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди (т.4 а.с.5);

ОСОБА_21 на суму 300 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди (т.4 а.с.6);

ОСОБА_22 на суму 650 грн. матеріальної шкоди (т.3 а.с. 197);

ОСОБА_23 на суму 650 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с. 189-190);

ОСОБА_24 на суму 750 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с. 187-188);

ОСОБА_25 на суму 8000 грн. матеріальної шкоди (т.3 а.с.249);

ОСОБА_38 на суму 4500 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди (т.З а.с.251);

ОСОБА_40 на суму 10000 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди (т.3 а.с.250);

ОСОБА_37 на суму 8000 грн. матеріальної шкоди (т.3 а.с.248).

Суд вважає, що позови матеріального характеру грунтуються на матеріалах кримінальної справи і підлягають задоволенню в частині реального заволодіння ОСОБА_2 грошовими коштами потерпілих шляхом їх обману та зловживання довірою.

В обгрунтування моральної шкоди потерпілі в позовних заявах, в судовому засіданні посилаються на перенесені душевні страждання, психологічні стреси, додаткові труднощі в сімї, порушення повсякденного ритму життя.

Суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди також ґрунтуються на доказах по справі, є переконливими доводи потерпілих щодо перенесених ними глибоких душевних страждань у звязку з протиправною поведінкою підсудного, але при визначенні розміру відшкодування керується правилами розумності та справедливості.

Разом з тим суд вважає за необхідне відмовити в позовах ОСОБА_40, ОСОБА_38 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та ОСОБА_37 про відшкодування матеріальної шкоди у звязку з тим, що ОСОБА_2 підлягає виправданню через недоведеність його участі у вчиненні злочинів, по яких потерпілими є вище названі особи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 190 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з 06 жовтня 2010 року.

ОСОБА_2 за ст.ст. 192 ч.1, 185 ч.2, 357 ч.3 КК України виправдати.

Цивільні позови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь:

ОСОБА_4 2470 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_6 1260 грн. матеріальної шкоди та 300 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_7 1030 грн. матеріальної шкоди та 200 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_27 2150 грн. матеріальної шкоди та 400 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_9 1080 грн. матеріальної шкоди та 200 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_10 1000 грн. матеріальної шкоди;

ОСОБА_11 2350 грн. матеріальної шкоди та 450 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_12 1000 грн. матеріальної шкоди та 200 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_13 1550 грн. матеріальної шкоди та 350 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_16 500 грн. матеріальної шкоди та 100 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_17 550 грн. матеріальної шкоди та 100 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_18 750 грн. матеріальної шкоди та 150 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_19 1200 грн. матеріальної шкоди та 250 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_20 350 грн. матеріальної шкоди та 100 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_21 300 грн. матеріальної шкоди та 100 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_22 650 грн. матеріальної шкоди;

ОСОБА_23 650 грн. матеріальної шкоди та 120 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_24 750 грн. матеріальної шкоди та 150 грн. моральної шкоди;

ОСОБА_25 2600 грн. матеріальної шкоди.

В позові ОСОБА_40, ОСОБА_38 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та ОСОБА_37 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбуття покарання строк перебування під вартою, починаючи з 19 березня 2009 року.

Міру запобіжного заходу підсудному у вигляді утримання під вартою залишити попередню до вступу вироку в законну силу.

Апеляція на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення вироку, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий