Справа №1-73/2008
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2008 року
смт. Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого -судді Войтеха
О.І.

при
секретарі Горбиній
А.І.

з
участю прокурора - Награбовського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Куликівка Чернігівської області, українця, громадянина України,
невійськовозобовязаного, освіта базова вища, розлученого, інваліда 2 групи, не
працюючого, позапартійного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше
засуджуваного: 12.06.1985 року Куликівським районним судом за ч.2 ст.206 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 01.06.2001 року Куликівським
районним судом за ст.105 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим
строком 1 рік та сплатою штрафу в розмірі 170 гривень; 21.07.2005 року
притягувався до відповідальності за ч.1 ст.122 КК України. Кримінальна справа
закрита на підставі п.4 ст.6 КПК України, п."е" ст.1, ст.5 Закону
України "Про амністію"; який раніше притягувався до адміністративної
відповідальності: 1) 02.11.2007 року за ч.1 ст.178 КУпАП у вигляді
попередження; 2) 23.07.2008 року за ч.2 ст.178 КУпАП у вигляді штрафу 51
гривня; 3) 26.07.2008 року за ч.3 ст.178 КУпАП у вигляді штрафу 110 гривень, -

у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

В С
Т А Н
О В И В:

Підсудний
ОСОБА_1, 18.07.2008 року, о 16-40, скориставшись відсутністю домовласника, без
будь-якого дозволу повноважної особи, через незамкнені вхідні двері проник до
житлового будинку АДРЕСА_2, де проживає ОСОБА_2.

Своїми умисними
діями, які виразилися в незаконному проникненні до житла, ОСОБА_1, вчинив
злочин, передбачений ч.1 ст. 162 КК України.

Будучи допитаним
в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 свою винність в інкримінованому злочині
визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що з травня 2008 року він одиноко
проживає в будинку покійних батьків, що розташований по провулку Короленка смт
Куликівка Чернігівської області. Два роки тому йому було встановлено другу
групу інвалідності загального захворювання, внаслідок отриманої травми. До
встановлення групи інвалідності він не мав постійного місця роботи, на життя
заробляв випадковими підробітками. З потерпілою ОСОБА_2 познайомився приблизно
в 2000 році. Дружніх стосунків у них ніколи не було. ОСОБА_2 працює
приймальницею молока на одному з підприємств району і приймає у власному
господарстві молоко від населення. Декілька разів вона зверталась до нього з проханням
допомогти їй погрузити бідони з молоком, за це розраховувалась грошима.
18.07.2008 року, о 16-30, він вирішив піти до ОСОБА_2, щоб вона віддала йому
гроші за те, що він допомагав їй грузити бідони з молоком. В той день він
спиртних напоїв не вживав і був тверезий. Зайшовши у двір господарства побачив,
що центральні двері будинку замкнені. Потім він пішов до других дверей будинку,
які розташовані зі сторони господарського двору. Двері будинку були не
замкнені, тому він зайшов і почав кликати господарів, але ніхто не обізвався.
Тоді він забрав з будинку мобільний телефон, який лежав на столі в кухні, і
пішов з будинку. 26.07.2008 року до нього приїхали працівники міліції і
вилучили забраний мобільний телефон.

Із протоколу
допиту потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що вона, разом з чоловіком, проживає в
будинку АДРЕСА_2. У будинку є двоє вхідних дверей, одні з яких розташовані зі
сторони господарського двору і через які вони постійно заходить до будинку. З
підсудним ОСОБА_1 вона знайома з того часу, як стала проживати у власному
будинку. Ніяких стосунків з ним вона ніколи не підтримувала і майже не
спілкувалась. Вони з чоловіком ніколи не дозволяли йому заходити до їхнього
будинку, так як вважають ОСОБА_1 не добропорядним і схильним до скоєння
крадіжки. Його допомоги вона також ніколи не просила. 18.07.2008 року її
чоловік пішов на роботу, а вона була вдома і поралась по господарству. Близько
16-30 вона зайшла в кімнату-зал свого будинку і стала дивитись телевізор.
Приблизно через десять хвилин почула, що стукнула хвіртка їхнього господарства
і відчинились вхідні двері будинку із сторони господарського двору. Вона
подумала, що прийшов чоловік і тому не виходила з кімнати. Приблизно через
півгодини приїхав її чоловік і вона спитала, чому він не зайшов до будинку і
куди подівся. Чоловік відповів, що до теперішнього часу взагалі не приходив
додому. Пізніше, близько 20-30 їй потрібно було зателефонувати із мобільного
телефону своїй знайомій, але коли вона зайшла на кухню, то не знайшла його на
тому місці де залишала. Тоді вона зрозуміла, що коли дивилась телевізор і чула,
як до будинку хтось зайшов, телефон викрали. Телефон марки "Nokia
2610" вона придбала в березні 2008 року за 450 гривень. У вчиненні
крадіжки її мобільного телефону, вона запідозрила ОСОБА_1, але коли наступного
дня спитала у нього про це, то підсудний став категорично заперечувати, що він
був у них в будинку і викрав телефон. Через декілька днів один із знайомих
сказав, що бачив дуже схожий на її мобільний телефон у ОСОБА_1 Тоді вона
звернулась із заявою про крадіжку мобільного телефону до міліції, які виявили
та вилучили з будинку ОСОБА_1 її мобільний телефон. Претензій матеріального
характеру до підсудного вона не має і цивільний позов заявляти не бажає
(а.с.22).

Винність ОСОБА_1
у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується також іншими матеріалами
кримінальної справи, які, згідно ст.299 КПК України, було визнано недоцільним
досліджувати в судовому засіданні стосовно тих фактичних обставин справи, які
ніким не оспорюються.

Заслухавши
підсудного, оголосивши протокол допиту потерпілої і дослідивши наявні у справі
характеризуючі матеріали підсудного, суд доходить висновку, що його винність у
вчиненні злочину доведена повністю.

Дії ОСОБА_1, що
виразились у незаконному проникненні до житла, необхідно кваліфікувати як
злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України.

При призначенні
покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність обставин,
що його характеризують, особу підсудного, те, що він є інвалідом 2 групи
загального захворювання, інші обставини справи, а також обставину, що пом'якшує
покарання, а саме: щире каяття підсудного, відсутність обставин, що обтяжують
покарання і доходить висновку, що підсудному необхідно призначити покарання у
вигляді штрафу.

Запобіжний захід
підсудному до вступу вироку у законну силу необхідно залишити попередній у
вигляді підписки про невиїзд.

Речовий доказ -
телефон марки "Nokia 2610", підлягає поверненню потерпілій
за належністю.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 321, 323 та 324 КПК України, суд, -

З А
С У Д
И В:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК
України, і за цей злочин призначити покарання у вигляді штрафу розміром 850
(вісімсот пятьдесят) гривень.

Запобіжний захід
підсудному ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити
попередній у вигляді підписки про невиїзд.

Речовий доказ -
телефон марки "Nokia 2610", повернути потерпілій за
належністю.

На вирок суду до
апеляційного суду Чернігівської області може бути подана апеляція протягом 15
діб з моменту його проголошення.

Суддя Куликівського

районного
суду
О.І.Войтех