Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Марчук Н.О.,

суддів:
Шилової Т.С., Широян Т.А.,

при секретарі
Петрику В.В.,

розглянувши касаційну скаргу
потерпілого ОСОБА_1 на ухвалу судді
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду м. Києва від 17
березня 2014 року,

за участю прокурора Вергізової
Л.А.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1,
не погоджуючись із ухвалою судді
апеляційного суду через істотне
порушення вимог кримінального
процесуального закону, просить її
скасувати та призначити новий розгляд
у суді апеляційної інстанції,
поновивши йому строк на апеляційне
оскарження ухвали суду першої
інстанції. Свої вимоги потерпілий
мотивує тим, що строк на апеляційне
оскарження ухвали суду першої
інстанції він не пропустив, більш того,
на виконання вимог апеляційного суду
подав заяву про поновлення
процесуального строку, але суд
апеляційної інстанції її не розглянув
і безпідставно повернув йому подану
ним апеляційну скаргу.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 22 січня 2014
року відмовлено у задоволенні скарги
ОСОБА_1 на постанову від 21 вересня 2013
року слідчого СВ Голосіївського РУ
ГУМВС України в м. Києві Листопад С.Г.
про закриття кримінального
провадження, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0010614.

Ухвалою судді судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду м. Києва від 17 березня 2014 року
повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу суду першої інстанції від 22
січня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримання поданої
скарги, перевіривши матеріали
провадження та обговоривши наведені у
касаційній скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що вона
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Право особи на апеляційне оскарження
спрямоване насамперед на реалізацію
гарантованого ст. 6 «Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод» права на справедливий суд.
Забезпечення такого права є однією з
важливих гарантій ухвалення
правосудного рішення у кримінальному
провадженні.

Відповідно до вимог ст. 24 КПК України
кожному гарантується право на
оскарження процесуальних рішень, дій
чи бездіяльності суду, слідчого судді,
прокурора, слідчого, а також на
перегляд вироку, ухвали суду, що
стосується його прав, свобод, законних
інтересів, судом вищого рівня в
порядку, передбаченому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого
судді згідно з вимогами частин 2, 3 ст. 395
КПК України подається протягом п'яти
днів з дня її оголошення, а для особи,
яка перебуває під вартою, - в цей же
строк з моменту вручення їй копії
судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження
за скаргою ОСОБА_1, потерпілий, не
погоджуючись із ухвалою слідчого судді
від 22 січня 2014 року, оскаржив її до суду
апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК
України апеляційна скарга
повертається, якщо вона подана після
закінчення строку апеляційного
оскарження і особа, яка її подала, не
порушує питання про поновлення цього
строку або суд апеляційної інстанції
за заявою особи не знайде підстав для
його поновлення.

Проте вищезазначених вимог суд
апеляційної інстанції не дотримався.

Так, суддя суду апеляційної інстанції,
повертаючи ОСОБА_1 його апеляційну
скаргу, виходив із того, що вона подана
з пропуском встановленого законом
строку і питання про його поновлення
скаржником не ставиться.

Однак, такий висновок судді суду
апеляційної інстанції, на думку
колегії суддів, є безпідставним,
оскільки, як убачається з матеріалів
провадження, ОСОБА_1 звернувся до суду
апеляційної інстанції з апеляційною
скаргою та листом, в якому висловив
прохання про поновлення йому строку на
апеляційне оскарження ухвали слідчого
судді (а.п. 64).

Тобто, судом апеляційної інстанції
питання про поновлення ОСОБА_1
пропущеного процесуального строку так
і не було вирішено.

За таких обставин суддя апеляційної
інстанції безпідставно повернув
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1,
що призвело до порушення його
гарантованого ч. 2 ст. 24, ч. 2 ст. 309 КПК
України права на апеляційне оскарження
ухвали суду першої інстанції, та,
виходячи зі змісту ст. 412 КПК України, є
істотним порушенням вимог
кримінального процесуального закону.

З огляду на вищевикладене та на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України
ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва
від 17 березня 2014 року слід скасувати та
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції, який провести з
дотриманням норм кримінального
процесуального закону .

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу судді судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду м. Києва від 17 березня 2014 року, якою
повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу судді Голосіївського районного
суду м. Києва від 22 січня 2014 року,
скасувати та призначити новий розгляд
у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

Н.О. Марчук Т.С. Шилова Т.А. Широян