Справа № 638/2041/15-к
Провадження №1-кп/638/323/15
ВИРОК
Іменем України
02 квітня 2015 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Водолага, Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, з повною середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, рядового, патрульного водія групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України,
ВСТАНОВИВ:
31 березня 2014 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №88-ос рядового ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду патрульний - водій групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації АДРЕСА_2 ) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " II категорії ( тип Б).
Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України та згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №Т/10-2189 від 26 червня 2014 року рядового ОСОБА_5 відряджено до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, ЗО, 37, 127, 128 Статуту внутрішньо служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, рядовий ОСОБА_5 під час проходження військово служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускаті негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсягом виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконуваті накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманн порядку і дисципліни.
Згідно ст.ст. 28-32, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, молодші та старші офіцери за своїми військовими званнями є начальниками для рядових, усні або письмові накази начальника, обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.
Так, 05 листопада 2014 року, приблизно о 12.00 годині під час проведення стрільб на полігоні, який знаходиться за адресою с. Лужок Дергачівського району Харківської області, заступник начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_5 " капітан ОСОБА_6 , будучи відповідно ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України прямим начальником для рядового ОСОБА_5 , ознайомив останнього з розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №Т/10-8386 від 04 листопаді 2014 року, на підставі якого, віддав ОСОБА_5 усний наказ прибути 06 листопада 2014 року до управління ІНФОРМАЦІЯ_5 , яке розташоване за адресою в АДРЕСА_3 , для подальшого вибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Однак, рядовий ОСОБА_5 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 06 листопада 2014 року вирішив стати на злочинний шлях, отримавши та зрозумівши відданий 05 листопада 2014 року капітаном ОСОБА_6 законний наказ, грубо порушуючи порядок проходження військової служби та установлений порядок підлеглості, діючи умисно, без поважних на те причин, відкрито не заявляючи, що не буде виконувати наказ начальника, начебто приймаючи його до виконання, відступаючи у подальшому від його приписів у часі, місці та характері дій насправді умисно його не виконав, до управління ІНФОРМАЦІЯ_5 06 листопада 2014 року не з`явився та в подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_3 не вибув.
Таким чином, рядовий ОСОБА_5 06 листопада 2014 року будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч вимог ст.ст. 11, 16, 30, 28-32, 35-37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, отримавши законний наказ свого прямого начальника - заступника начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_5 " капітана ОСОБА_7 прибути до управління ІНФОРМАЦІЯ_5 для подальшого вибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , грубо порушуючи порядок проходження військової служби та установлений порядок підлеглості, відкрито не заявляючи, що не буде виконувати наказ начальника, начебто приймаючи його до виконання, відступаючи у подальшому від його приписів у часі, місці та характері дій, насправді умисно його не виконав, до управління ІНФОРМАЦІЯ_5 06 листопада 2014 року не з`явився та в подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_3 не вибув.
Таким чином, своїм и діями рядовий ОСОБА_5 вчинив непокору, тобто інше умисне невиконання наказу, чим скоїв кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 1 ст. 402 КК України.
Потерпілих від кримінального правопорушення не має.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Виходячи із змісту даної угоди, підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях, щиросердечно розкаявся, сприяв найскорішому закінченню досудового розслідування, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні.
Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 402 КК України та на підставі ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину, надав суду згоду на призначення узгодженого покарання та вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, які передбачені ст.473 КПК України, та які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.
На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду.
Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 468-475 КПК України та на підставі ч. 1 ст. 402 КК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення- злочичну, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України та на підставі угоди про визнання винуватості від 02 квітня 2015 року призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі двухсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме три тисячі чотириста гривень.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Суддя