АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1011/15 Справа № 182/1269/15-к Головуючий у 1 й інстанції:суддя - ОСОБА_1 Доповідач:суддя апеляційного суду - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000198, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Нікополь, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого, -

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився в м. Нікополь, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

В с т а н о в и л а:

Вироком суду обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 визнано винними та призначено покарання, кожному окремо, за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , кожен окремо, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки, покладено зобов`язання не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Вироком суду ОСОБА_13 та ОСОБА_12 визнано винними та призначено покарання за те, що вони, 18 січня 2015 року, близько 14 години 30 хвилин, знаходячись біля будинку № 11-А по вул. Чубаря в м. Нікополі Дніпропетровської області, розпивали алкогольні напої з малознайомим ОСОБА_14 і, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, штовхнули останнього на землю, нанесли кілька ударів руками в обличчя та по тулубу, чим спричинили потерпілому фізичну біль, тобто застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я і, діючи умисно, групою осіб, з кишень брюк ОСОБА_14 відкрито викрали його майно, а саме гаманець без грошових коштів, мобільний телефон «Самсунг» з сім-картою «МТС», чим заподіяли потерпілому майнової шкоди на загальну суму 310 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду, в частині призначення покарання, скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки кожному.
Вважає, що судом не враховано належним чином ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, не враховано ступінь суспільної небезпеки, стан алкогольного сп`яніння обвинувачених, а також, що обвинувачені раніше засуджувались за аналогічні корисливі злочини. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду щодо звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі, рішення суду щодо звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням вважав незаконним, необґрунтованим та невмотивованим і просив ухвалити новий вирок, та призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

В судовому засіданні обвинувачені та їх захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, вирок суду вважали законним та вмотивованим і просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація їх дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались обвинуваченими в ході судового провадження в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і дані обставини не можуть бути оскарженні в апеляційному порядку, то апеляційний суд не входить в їх перевірку.

Аналізуючи доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про кожного з обвинувачених, які раніше, відповідно до ст. 89 КК України, не судимі, за місцем проживання характеризуються посередньо, кожен окремо визнали свою вину, проявили щире каяття, що судом обґрунтовано віднесено до обставин, що пом`якшують покарання, врахував думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинувачених, відсутність обставин, що обтяжують покарання і правильно прийшов до висновку, що необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі, при цьому їх виправлення можливе без його відбування, але під контролем органів кримінально-виконавчої інспекції і обґрунтовано прийшов до висновку про звільнення їх від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, колегія суддів враховує вищевикладені обставини, які впливають на вид і розмір покарання, думку потерпілого, який просив суворо обвинувачених не карати і приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинувачених та запобігання вчинення нових злочинів, як самими обвинуваченими так і іншими особами, суд призначив обвинуваченим покарання у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, в межах санкції статті і таке покарання, на думку колегії суддів, є обґрунтованим, законним та справедливим.

Що стосується доводів прокурора про те, що судом не враховано як обтяжуючу покарання обставину, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченими в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться … лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта…

Згідно з обвинувальним актом, затвердженим прокурором, який оскаржує вирок, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не обвинувачувались в скоєнні правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено. Під час судового розгляду обвинувачення прокурором, відповідно до ч.2 ст. 337 КПК України, не зміновалося.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про скорочений розгляд справи в порядку ст. 349 КПК України, з яким погодилися всі учасники процесу, враховуючи наслідки такого розгляду, передбачені законом.

У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи, що, відповідно до ст. 67 КК України, визнання або не визнання обставини такою, що обтяжує покарання, відноситься до дискреційних повноважень суду, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі і в судовому засіданні про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених внаслідок м`якості, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4