справа № 462/1277/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000106 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова , українця, громадянина України, не працюючого , зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 13.12.2000 р. Військовим судом Львівського гарнізону за ст.ст.223 ч.2 , 222 ч.1,19,249 п. «а» КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі,

· 01.09.2003 року Залізничним районним судом м. Львова за ст.ст.15 , 186 ч.2 КК Укаїни до 5 років позбавлення волі,

· 03.06.2010 року Франківським районним судом м. Львова за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, востаннє 03.06.2010 р. Франківським районним судом м.Львова до позбавлення волі терміном на 3 роки за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення. 15 січня 2015 р. року о 16.57 год., перебуваючи у торговому залі магазину №67 «Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд» у приміщенні ТЦ «ВАМ» за адресою : м. Львів, вул.Виговського,100;, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, взяв з прилавку 4 плитки шоколаду «Мілка», які сховав у внутрішню кишеню куртки, пройшов через касу та не оплатив згаданий товар, чим заподіяв магазину №67 ТОВ «Фоззі-Фуд» матеріальну шкоду на загальну суму 191,30 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та показав суду, що 15.01.2015 р. перебував у магазині №67 ТОВ «Фоззі-Фуд», де взяв 4 плитки шоколаду «Мілка», запхав їх у внутрішню кишеню куртки, не розрахувавшись за товар пройшов повз касу. Згодом був затриманий працівниками охорони торгового центру. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасники судового розгляду визнали недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої його позиції, а також йому роз`яснено, що він у такому випадку позбавляється права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, розглянув справу за правилами, передбаченими даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчинена повторно доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_7 відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше судимий (матеріали кримінального провадження, арк.49-56), не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.44, 46), згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, арк.42).

Виходячи з наведеного, враховуючи позицію представника потерпілого ОСОБА_4 , який у вирішенні питання призначення обвинуваченому виду і міри покарання покладається на розсуд суду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2(два) роки.

Речовий доказ інформаційний носій (CD-R), на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження приміщення ТЦ «ВАМ» за 15.01.2015 рік (матеріали кримінального провадження, арк. 33), - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1 .