Справа №1-493/2008 рік
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2008
року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді
Бобкової Н.В.

при секретарі - Студеній
О.П.

за участю прокурора - Обозового С.П., Савченка В.О.

захисників - ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта - середня, не одруженого,
працюючого збірником меблів ПП «Різник»,
згідно ст. 89 КК України судимості не маючого, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта - неповна середня, учня
11-го класу вечірньої ЗОШ №1 м. Біла Церква, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 15.06.2007 р.
Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3,104 КК України
до 4 років позбавлення волі і звільненого від відбування покарання умовно, з
іспитовим терміном - 2 роки;

в скоєнні
злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1та ОСОБА_4. вчинили відкрите
викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не е небезпечним
для життя чи здоров'я потерплого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_4. вчинив вказаний злочин повторно, за наступних обставин.

16.08.2007 р. близько І6 год.
неповнолітнійОСОБА_1разом з неповнолітнімОСОБА_4., проходячи мостом, який
розташований поАДРЕСА_2, побачили неповнолітнього ОСОБА_5., який рухався їм
назустріч та тримав в руках мобільний телефон. Маючи намір на відкрите
заволодіння мобільним телефоном, з метою незаконного збагачення за рахунок
чужого майна, попередньо домовившись на заволодіння даним мобільним телефоном,
а саме кивнувши один одному головами і таким чином подавши умовний знак про те,
що потрібно діяти, ОСОБА_1та ОСОБА_4. підійшли до неповнолітнього ОСОБА_5.,
зупинили його та почали розмову, в ході якої ОСОБА_1попросив у потерпілого дати
йому мобільний телефон «Сіменс М-65» ніби-то з ціллю його роздивитися. Коли
ОСОБА_5. передав в руки ОСОБА_1. свій мобільний телефон «Сіменс М-65», то
останній та ОСОБА_4., з ціллю утримати у себе мобільний телефон ОСОБА_5. почали
глузувати з нього, здійснюючи таким чином
психологічний тиск. Коли ОСОБА_5. став наполягати на поверненні свого
мобільного телефону, з метою уникнення подальшого переслідування з боку
ОСОБА_5.,ОСОБА_1застосував до нього фізичне насильство, яке не є небезпечним
для життя та здоров^я потерпілого, обхвативши його руками за тулуб, підняв та
перехилив ОСОБА_5. через перила мосту, при цьому не маючи наміру його звідти
скинути. У той час ОСОБА_4.
підтримував дії ОСОБА_1., а саме:
знаходився поруч з останнім, спостерігав за навколишньою обстановкою та
вголос підтримував ОСОБА_1. глузуючи над
потерпілим.

Сприйнявши погрозу як реальну,
потерпілий перестав вимагати повернення мобільного телефону і підсудні з
мобільним телефоном потерпілого «Сіменс М-65», вартістю 660 грн, з стартовим
пакетом, який не являє матеріальної цінності, пішли з місця скоєння злочину,
чим завдали матері неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5. - ОСОБА_5 матеріальну
шкоду в сумі 660 грн.

В подальшому, на пропозицію ОСОБА_4.,
ОСОБА_1 разом з останнім, вищевказаний
мобільний телефон «Сіменс М-65» передали
наглядно знайомому ОСОБА_4. для продажу.

Допитаний в судовому засіданні
підсуднийОСОБА_1вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав і ствердив , що 16.08.2007 р. близько І6 год. разом
зі своїм товаришемОСОБА_4. проходив мостом через р. Рось, і побачивши
потерпілого ОСОБА_5., з яким раніше не
були знайомі, вирішили у останнього
забрати мобільний телефон, якого той тримав у руці. З цією метою, вони зупинили
ОСОБА_5., і намагаючись розговорити його,
попросили в нього закурити, потім почали розпитувати звідки він, котра
година. В процесі розмови він (ОСОБА_1) попросив у ОСОБА_5подивитися мобільний
телефон. Коли потерпілий передав йому свій телефон марки «Сіменс М-65», він
робив вигляд, що роздивляється його, а потім поклав собі в кишеню. Потерпілий
став просити віддати йому телефон, і щоб
ОСОБА_5. не наполягав на цьому, він взяв останнього руками за тулуб, підняв
вгору та притиснувши до перил мосту, перехилив через перила. Дійсно сказав при
цьому, що може скинути ОСОБА_5. з мосту, але це
був жарт, оскільки такого наміру в нього не було. Потерпілий перестав
просити повернути йому його мобільний телефон, він поставив ОСОБА_5. на місце
та разом зОСОБА_4. пішов з місця події. При цьому він пообіцяв ОСОБА_5, що
наступного дня біля пам'ятника вони зустрінуться і повернуть йому телефон.
ОСОБА_4. при цьому сказав потерпілому принести пиво за повернення телефону.
Цього ж дня, за пропозицієюОСОБА_4 вони поїхали на ринок, де передали для
продажу телефон знайомомуОСОБА_4

Підсудній ОСОБА_4. свою вину в
скоєнні інкримінованого злочину визнав частково, пояснив при цьому, що
побачивши потерпілого ОСОБА_5. , ОСОБА_1 дійсно просив у останнього цигарки,
потім запитав котра година, а пізніше
попросив подивитися телефон. Отримавши від потерпілого телефон, ОСОБА_1
роздивився його, а потім поклав собі в кишеню. Коли ОСОБА_5. почав вимагати
віддати телефон, ОСОБА_1 погрожував скинути його в річку, обхопив потерпілого
за тулуб, підняв його від землі та притиснув до перил на мосту, пізніше - обіцяв повернути телефон наступного
дня. Потерпілий перестав вимагати
телефон і вони пішли з місця скоєння злочину, мобільний телефон потерпілого
забрали з собою, пізніше поїхали на ринок з метою продати цей телефон. ОСОБА_4.
зазначив, що він особисто ніяких насильницьких дій стосовно потерпілого не
вчиняв, попередньої домовленості між ним та ОСОБА_1. на заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_5. не було. Розкаюється в скоєному, вартість телефону потерпілому відшкодували.
Просить призначити покарання не пов'язане з позбавленням волі.

Крім повного визнання вини ОСОБА_1.
та не зважаючи на часткове визнання вини підсуднимОСОБА_4., суд рахує, що їх
вина у скоєнні інкримінованого злочину
повністю доведена показами потерпілого, іншими матеріалами справи.

Так, допитаний в судовому засіданні
неповнолітній потерпілий ОСОБА_5. пояснив, що 16 серпня 2007 р. близько 16 год.
він повертався додому від свого товариша, проходив по мосту з Заріччя. На зустріч йшли два підлітка, зараз знає, що це були підсудні ОСОБА_4та ОСОБА_1.
Останній запитав,чи є в нього закурити, потім попрохав 2 грн., потім запитав котра година. Він вийняв з
кишені свій мобільний телефон, та відповів котра година. Після цього ОСОБА_1
запитав, яка модель телефону та попросив подивитися. Спочатку він відмовив
ОСОБА_1 дати телефон, після чого той відвів його до середини мосту і сказав «Ти
ж знаєш, якщо ти його не даси, ми все рівно заберемо», ОСОБА_4. при цьому стояв
поряд і глузував з нього. Потім ОСОБА_1 сказав: «Віддай телефон, а то скинемо
тебе з мосту». Злякавшись вказаної погрози він віддав ОСОБА_1 телефон. ОСОБА_1. почав роздивлятися телефон, запитав
скільки він коштує, після цього поклав телефон собі в кишеню. Коли
він(ОСОБА_5) почав просити повернути
телефон, ОСОБА_1 сказв: «Ну все, тепер
ти нам не потрібний», взяв його за
тулуб, підняв та притиснув біля перил, намагаючись перехилити. Вказані дії він
сприйняв як реальну загрозу своєму життю і перестав вимагати повернення
телефону. ОСОБА_1. поставив його на місце, після чого разом з ОСОБА_4 з місця
події пішов. Ще деякий час він (ОСОБА_5) йшов за ними та просив повернути
телефон. Тоді ОСОБА_1. сказав, що наступного дня біля пам'ятника в районі мосту,
поверне телефон, ОСОБА_4. при цьому сказав, щоб він (ОСОБА_5) прийшов за
телефоном з пивом. Наступного дня він взяв пиво і прийшов у визначений час на
місце зустрічі, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_4. не прийшли.

Потерпілий ОСОБА_5. ствердив, що
ОСОБА_4. постійно перебував поруч з ним та ОСОБА_1, глузував над ним (ОСОБА_5),
підтримуючи дії ОСОБА_1

Законний представник неповнолітнього потерпілого -
ОСОБА_5 ствердила суду, що син
16.08.2007 р. прийшов додому і розповів про подію, при цьому вказав на ті
обставини, що і в суді. Наступного дня вони в двох пішли на вказанеОСОБА_1
місце у визначений час з метою забрати свій телефон, однак ніОСОБА_1ні ОСОБА_4.
туди не прийшли, після чого вони звернулися в міліцію. На даний час збитки їм
відшкодовано, претензій до підсудних не має.

Вина підсудних також стверджується:

Протоколом огляду місця події від
17.08.2007 р. (а.с..5)

Заявою гр.. ОСОБА_5. про скоєння
незаконного заволодіння мобільним телефоном у її неповнолітнього сина та спричинення
збитку в сумі 660 грн. (а.с.4)

Протоколами впізнання за фотознімками,
відповідно до яких потерпілий ОСОБА_5. на фото впізнавОСОБА_4. та ОСОБА_1. як тих осіб, які 16 серпня на
мосту з застосуванням погроз забрали у нього мобільний телефон. (а.с.49-50)

Протоколами відтворення обстановки та
обставин скоєння злочину, відповідно до яких
підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_4розповіли та показали обставини скоєння
злочину. (а.с.82.97,)

Протоколом додаткового огляду місця
події від 17.03.2008 р. (а.с.212-214)

Протоколом відтворення обстановки та
обставин скоєння злочину, відповідно до якого
потерпілий ОСОБА_5. на місці показав та розказав про обставини вчинення
відносно нього злочину (а.с.218-220)

Розпискою цивільного позивача ОСОБА_5. про відшкодування
завданої шкоди (а.с.100)

Оцінюючи всі досліджені обставини справи
та докази в їх сукупності, суд рахує, що вина ОСОБА_1. та ОСОБА_4. у скоєнні
злочину доведена повністю і їх дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані
за ст. 186 ч.2 КК України, оскільки вони вчинили відкрите викрадення чужого
майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи
здоров'я потерплого, вчинений за попередньою змовою групою осіб. ОСОБА_4. вчинив вказаний злочин повторно.

Твердження ОСОБА_4. про відсутність
змови з ОСОБА_1 на вчинення даного злочину спростовуються як показами ОСОБА_1.,
ОСОБА_5., даними в ході досудового слідства та в судовому засіданні, а також і його особистими показами, даними в
ході досудового слідства в присутності
законного представника та захисника (а.с.56-58, 95-96).

Обираючи покарання для підсудних, суд
враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особи
підсудних, обставини справи.

ОСОБА_1судимості не має, чистосердечно
розкаюється у вчиненому, вчинив злочин будучи неповнолітнім, є постраждалим від Чорнобильської катастрофи,
як особа за місцем проживання характеризується формально позитивно, збитки
потерпілому повністю відшкодував - наведені обставини суд розцінює як
пом'якшуючі відповідальність обставини.

Згідно
досудового звіту, направленого суду начальником Білоцерківського
міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, на підставі аналізу
зібраної стосовно ОСОБА_1. інформації, він вважає за доцільне застосувати до
ОСОБА_1. покарання, не пов'язане з позбавленням волі.

ОСОБА_4. скоїв злочин будучи
неповнолітнім, чистосердечно розкаюється
у вчиненому, як особа за місцем проживання та навчання характеризується посередньо,
збитки потерпілому повністю відшкодував - наведені обставини суд розцінює як
пом'якшуючі відповідальність обставини.

Згідно
досудового звіту, направленого суду начальником Білоцерківського
міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, на підставі аналізу
зібраної стосовно ОСОБА_4. інформації, він вважає за доцільне застосувати до
останнього покарання, не пов'язане з позбавленням волі.

Враховуючи вищенаведені обставини, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,
суд рахує можливим застосувати стосовно ОСОБА_1. та ОСОБА_4. ст.69 КК України,
призначивши покарання, нижче від
найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2
ст.186 КК України.

ОСОБА_4. раніше судимий і скоїв злочин
в період іспитового терміну, тому суд вважає за необхідне відповідно до ст.. 71
КК України до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за
вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 15.06.2007 р. по ст.ст. 186
ч.2,185 ч.3 КК України.

З врахуванням всіх вказаних обставин, а
також ролі кожного у вчиненні злочину,
суд рахує, що виправлення та перевиховання підсудних ОСОБА_1. та ОСОБА_4. можливе лише в
умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов по справі, який був
заявлено ОСОБА_5. на суму 660 грн. відшкодований повністю (а.с.100).

Речовий доказ по справі: ксерокопію гарантійного талону до мобільного
телефону, необхідно залишити зберігати при справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнати винними в
скоєнні злочину,передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити покарання:

ОСОБА_1 за ст.186 ч.2,69 КК України -
1(один) рік 6(шість) місяців позбавлення
волі;

Строк відбування покарання ОСОБА_1
рахувати з 01 липня 2008 року, зарахувавши в строк період перебування під
вартою з 15 листопада 2007 року по 30.01.2008 року.

ОСОБА_4 за ст.186 ч.2,69 КК України -
1(один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України ОСОБА_4 до призначеного покарання частково
приєднати невідбуту частину покарання
за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 15.06.2007 року тв. остаточно до відбуття призначити
покарання - 4(чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування
покаранняОСОБА_4. рахувати з 01 липня
2008 року, зарахувавши в строк період перебування під вартою з 15 листопада
2007 року по 30.01.2008 року.

Речовий доказ по справі: ксерокопію гарантійного талону до мобільного
телефону, необхідно залишити зберігати при справі.

Запобіжний захід засудженим до вступу
вироку в законну силу змінити з підписки про невиїзд з постійного місця
проживання на взяття під варту, взявши під варту з залу суду - негайно і
утримуючи в СІЗО ДДУ по виконанню покарань.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Київської області
протягом 15 діб після отримання копії вироку - засудженими ОСОБА_1
таОСОБА_4., та після проголошення - іншими учасниками процесу.

Суддя:
Н.В.Бобкова