Колегія суддів Військової судової
Верховного Суду України у складі:
головуючого судді
суддів
Пінчука М.Г., Ємця А.А.
за участю прокурорів Ковтуна О.А.,
Захаркевича І.А., виправданого ОСОБА_1., його захисника адвоката ОСОБА_2.,
потерпілого ОСОБА_3.,
в судовому засіданні 5 листопада 2008 року в м. Києві кримінальну справу щодо ОСОБА_1. за касаційним поданням військового
прокурора Черкаського гарнізону і касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_3. на вирок військового
суду Черкаського гарнізону від 28 березня 2007 року та ухвалу військового
апеляційного суду Центрального регіону
від 27 березня 2008 року в кримінальній справі щодо ОСОБА_1.,
в с т а н о в и л а:
Вироком
військового суду Черкаського гарнізону від 28 березня 2007 року, колишнього
командира окремої радіолокаційної роти (військова частина А-1606)

майора
запасу

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, громадянина України, раніше не судимого, на утриманні має двох
неповнолітніх дітей, на військовій службі з серпня 1983 по червень 2006 року,

виправдано у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 424 КК України в зв'язку з відсутністю
в його діях складу злочину; позов військового прокурора Черкаського гарнізону в
інтересах Головного військового клінічного госпіталю Міністерства оборони
України про відшкодування витрат на лікування потерпілого на суму 994 грн. 42
коп. та позов потерпілого ОСОБА_3. про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди на загальну суму
152980 грн. 00 коп. залишено без розгляду.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у перевищенні військовою службовою
особою влади та службових повноважень, що заподіяло істотну шкоду, за тих
обставин, що він 20 січня 2006 року, будучи командиром окремої радіолокаційної
роти, тобто військовою службовою особою, віддав підлеглим йому
військовослужбовцям ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наказ на зрізання на
території військової частини А-1606 із застосуванням бензопилки стовбурів
дерев. Під час валки стовбуру дерева було травмовано військовослужбовця за
контрактом ОСОБА_3., який отримав закритий компресійний неускладнений перелом L1 хребця 2-го ступеня, тобто
середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження. На досудовому слідстві дії
ОСОБА_1. були кваліфіковані як такі, що явно виходять за межі наданих йому прав
та службових повноважень, оскільки при відданні зазначеного наказу ним було
порушено вимоги нормативно-правових актів щодо охорони праці та безпеки при
виконанні робіт з підвищеною небезпекою, а призначені до робочої команди по
зрізанню дерев військовослужбовці не мали спеціальної освіти та відповідної
кваліфікації, не були проінструктовані та обізнані з технологією виробничого
процесу й послідовністю виконання робіт, їх не було забезпеченого валочними
пристосуваннями (гідроклінами, валочними вилками з важелями).

Суд першої
інстанції, розглянувши дану кримінальну справу, дійшов висновку, що між діями
ОСОБА_1. та шкідливими наслідками у виді отримання травми потерпілим відсутній
причинний зв'язок, у зв'язку з чим постановив виправдувальний вирок.

Ухвалою
військового апеляційного суду Центрального регіону від 29 травня 2007 року
вирок суду першої інстанції залишений без змін.

Ухвалою
Військової судової колегії Верховного Суду України від 28
листопада 2007 року вказане судове рішення апеляційної суду скасовано в зв'язку
з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, які перешкодили повно
і всебічно розглянути справу та належним чином перевірити доводи апеляцій, а
справу направлено на новий апеляційний розгляд.

За
результатами нового апеляційного розгляду справи, вирок суду першої інстанції
ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону від 27 березня 2008 року
залишений без змін, а апеляції прокурора і потерпілого - без задоволення.

У касаційному
поданні військовий прокурор Черкаського гарнізону, посилаючись на допущені
судами обох інстанцій істотне порушення кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування кримінального закону та невідповідність висновків
судів фактичним обставинам справи, просить постановлені у справі судові рішення
скасувати і направити справу на новий розгляд. В
обгрунтування подання зазначено що, начеб то, апеляційним судом, всупереч вказівкам суду
касаційної інстанції, не усунуто сумнівів щодо об'єктивності проведеної під час
досудового слідства інженерно-технічної експертизи і інших доказів; судами не
вірно визначено режим правового регулювання виконання робіт, до яких був
залучений потерпілий, надано переваги одним доказам над іншими, не взято до
уваги очевидну наявність суспільної небезпеки в діях ОСОБА_1.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_3, посилаючись на істотне порушення
судом апеляційної інстанції кримінально-процесуального закону та
невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи, просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення і направити справу на новий розгляд. В
обґрунтування скарги посилається на те, що судом апеляційної інстанції начебто
не виконано вказівки касаційного суду щодо призначення і проведення додаткової
або повторної судової інженерно-технічної експертизи; судами зроблено помилковий
висновок про виконання ним разової роботи і не враховано, що він і інші особи,
які залучались до таких робіт, не отримали необхідний інструктаж та відповідне
забезпечення. Помилковим потерпілий вважає і висновок апеляційного суду про
зв'язок відсутності вини в діях командира роти з відсутністю вини в діях
сержанта ОСОБА_4- старшого групи військовослужбовців, які були залучені до
спилювання дерев.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора і потерпілого на підтримку
касаційного подання та скарги, пояснення виправданого та його захисника про
відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи подання і скарги, колегія суддів вважає,
що касаційне подання і касаційна скарга задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Статтею 398 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни
вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального
закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Касаційний суд, відповідно до статті 395 КПК України, перевіряє законність
та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими
матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене. Суд касаційної інстанції
вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище
засудженого чи виправданого.

Як вказано у вироку від 28 березня 2007 року, військовий суд гарнізону
встановив, що наказом командира роти ОСОБА_1. підлеглому сержанту ОСОБА_4 було
доручено своєчасне, належне і безпечне виконання задачі по зрізанню стовбурів
дерев на території частини. Суд визнав протиправними дії самого потерпілого,
який не виконав наказ старшого групиОСОБА_4чекати його в котельні і не
розпочинати роботу, виконання такої роботи розпочав в той час, як безпечні
умови роботи старшим групи забезпечені не були. З врахуванням викладеного суд
прийшов до висновку про відсутність причинного зв'язку між діямиОСОБА_1і
травмуванням Велічкіна.

Повертаючи кримінальну справу щодоОСОБА_1на новий апеляційний розгляд, суд
касаційної інстанції виходив із того, що за наявності посилань касаторів на
неповноту і однобічність судового слідства та неврахування окремих доказів, в
порушення вимог процесуального закону, військовим апеляційним судом судове
слідство не проведено, дослідження доказів, яким не було надано оцінки судом
гарнізону, не здійснено.

За результатами повторного розгляду апеляцій військового прокурора і
потерпілого, апеляційний суд залишив виправдувальний вирок без зміни. В
обґрунтування такого рішення в ухвалі суду наведено, що висунутеОСОБА_1
обвинувачення некоректне, оскільки органами досудового слідства його дії
одночасно кваліфіковані як перевищення військовою службовою особою влади і як
перевищення службових повноважень, що кримінальним законом не передбачено.
Також, на думку апеляційного суду, слідством не зібрано доказів причинного
зв'язку між діямиОСОБА_1та травмуванням потерпілого.

В ухвалі суду також наголошено, що в постанові про відмову в порушенні
кримінальної справи щодоОСОБА_4та потерпілого зазначено, що до трагічного
випадку, який мав місце 20 січня 2006 року причетні лише вказані особи.
ДіїОСОБА_4- безпосереднього начальника потерпілого, який керував проведенням
робіт, органом досудового слідства визнані такими, що не містять складу
злочину, при тому, що з технічної точки зору, і це підтверджено проведеною
судово-технічною експертизою, травматичну дію ваги стовбура дерева на
потерпілого можна було б уникнути при виконання і ОСОБА_1і ОСОБА_4ряду
нормативних вимог. За наявності таких обставин суд прийшов до висновку про
необґрунтованість тверджень органу слідства про те, що суспільна небезпека
дійОСОБА_1перевищує рівень малозначності у порівнянні з діями чи бездіяльністю
безпосереднього начальника потерпілого - ОСОБА_4

Даючи оцінку вказаним вироку і ухвалі, суд касаційної
інстанції виходить із того, що вирішення питань про відповідність викладених у
постановлених у справі судових рішеннях висновків фактичним обставинам справи,
а також здійснення оцінки доказів у кримінальній справі не належить до
повноважень касаційного суду.

Судовим слідством, проведеним військовим судом гарнізону і військовим
апеляційним судом, достовірно встановлено, що потерпілий почав зрізати стовбур
дерева без команди старшого групиОСОБА_4про початок виконання таких робіт. При
цьому сам ОСОБА_3скеровував дії інших осіб, призначених до складу робочої
групи. Під час зрізання стовбуру дерева пилку, яку тримав потерпілий заклинило.
В цей час до місця роботи підійшов ОСОБА_4 і наказав ОСОБА_3 припинити зрізання
стовбуру та відійти від дерева. Однак той проігнорував і цей наказ старшого
групи. В подальшому стовбур дерева впав та травмувавОСОБА_3

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками військового суду гарнізону
і військового апеляційного суду, що за обставин прийняття ОСОБА_3 самостійного
рішення про початок зрізання стовбура, який суперечив наказу старшого групи не
розпочинати виконання розпорядження ОСОБА_1 причинний зв'язок між відданням
розпорядження ОСОБА_1і травмуванням Велічкіна відсутній. На правильність цього
висновку не можуть вплинути фактичні обставини забезпечення або не забезпечення
ОСОБА_1чи ОСОБА_4умов для безпечного виконання таких робіт.

З огляду на викладене та враховуючи те, що не залежно від того вчиняє
військова службова особа перевищення влади чи перевищення службових
повноважень, обов'язковою ознакою об'єктивної сторони злочину, передбаченого ч.
1 ст. 424 КК України, є наявність причинного зв'язку між такими діями і
заподіянням істотної шкоди, суди зробили правильні висновки про відсутність в
діях ОСОБА_1. складу інкримінованого злочину.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст.ст. 394-398, 4002
КПК України, колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційне подання
військового прокурора Черкаського гарнізону і касаційну скаргу потерпілого
ОСОБА_3. залишити без задоволення.

Судді:

О.Ф. Волков

М.Г. Пінчук

А.А. Ємець