Справа № 473/6021/14-к
ВИРОК
іменем України
"12" січня 2015 р. м. Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002655 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, громадянина України, уродженця м.Тбілісі Грузія, не одружений, не працює, з неповною середньою освітою, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10.12.2014 року близько 16-00 год. в АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на грунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 взяв зі столу ніж та умисно наніс правою рукою один удар ножем в черевну порожнину ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки зліва спереду з пораненням кишківника, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Умисні протиправні дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та пояснив, що йому зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування та просить суд розглядати кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставив, які ніким не оспорюються.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 10.12.2014 року близько 16-00 год. за місцем проживання потерпілого, який є його зятем, вони разом пили пиво. Коли прийшла донька, то потерпілий став її ображати, замахувався на неї кочергою. Через що він схопив ніж, який лежав на столі, та вдарив один раз цим ножем в бік ОСОБА_5 . Після того, що сталося, просив доньку викликати швидку та міліцію. Надав допомогу потерпілому на лікування.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що співмешкає з донькою обвинуваченого тривалий час, вони мають спільних дітей. 10.12.2014 року обвинувачений прийшов до них додому і вони разом випили пива. Коли прийшла дружина, потерпілий влаштував сварку через те, що вона затримується на роботі. Обвинувачений намагався відтягнути його від дружини, а потім потерпілий відчув удар ножем. ОСОБА_4 сам просив доньку викликати міліцію і швидку, а також надав йому матеріальну допомогу на лікування. З огляду на вказане, потерпілий просив призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Окрім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , а також фактичними даними, які містяться в висновку експерта Вознесенського СМЕ №581 від 12.12.2014 року, згідно із яким у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки зліва спереду з пораненням кишківника, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, які виникли від дії предметів, що мають колюче-ріжучі властивості, про що свідчить розмір рани та її раньовий канал.

Згідно із висновком експерта №152 від 24.12.2014 року наданий на експертизу ніж до холодної зброї не належить та є кухонним ножем господарсько-побутового призначення.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, також підтверджується фактичними даними, які містяться в протоколі слідчого експерименту від 16.12.2014 року, а також протоколі проведення огляду місця події від 10.12.2014 року.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - судом не встановлено.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах Вознесенської ЦРЛ не перебуває; також суд враховує протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_5 , що підтверджується постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.12.2014 року, згідно із якою ОСОБА_5 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_4 в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів, суд, вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення покарання у межах мінімальної санкції ч.1 ст.121 КК України зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Оскільки відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього, суд вважає, що стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно із до ст.76 п.п.2, 3 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави - 196 грн. 56 коп. витрат за проведення експертизи.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази, а саме: ніж з коричневою рукояткою із слідами речовини бурого кольору, який зберігається у Вознесенському МВ УМВС в Миколаївської області знищити; махрову ковдру рожевого кольору із слідами речовини бурого кольору, яка зберігається у Вознесенському МВ УМВС в Миколаївської області повернути потерпілому.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а підсудним в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду ОСОБА_1