Справа № 361/744/15-к
Провадження № 1-кп/361/85/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника цивільного позивача - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0004465 внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України, із середньо - медичною

освітою, працюючого КНП « Консультативно - діагностичний центр

№ 2 Дарницького району м. Києва » масажистом, одруженого,

зареєстрованого в АДРЕСА_1 та

проживаючого в АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.385 КК України .

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.385 КК України. Згідно з викладеними у обвинувальному акті обставинами, обвинувачений 13.10.2014 року, перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_7 яка являється старшим інспектором відділу кадрів « Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва » в обов`язки якої директором, покладено видачу довідок за вимогою робітників закладу, де ОСОБА_6 ввівши її в оману, отримав довідку в якій було вказано, що він перебував на робочому місті 27 липня 2013 року в період з 08 год.00 хв. 13 год.47 хв., тобто в даній довідці було зазначено робочий час згідно з табелем робочого часу, робочого дня. Дану довідку № 1006 від 13.10.2014 року ОСОБА_6 отримав шляхом обману за для того, щоб пред`явити її як доказ під час розгляду цивільної справи № 2/361/2174/14. Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 вину в незаконному використанні завідомо підробленого документа, за обставин викладених в обвинувальному акті і описовій частині вироку не визнав та пояснив, що він дійсно працює в КНП « Консультативно - діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва » масажистом. В провадженні Броварського міськрайонного суду, перебувала цивільна справа, де він судився з своєю сім`єю. Свідки по тій справі дали покази, що він начеб то, 27.07.2013 року вони були свідками, що його теща вранці передала йому гроші в сумі 80000 тис.доларів США. Так як такого не могло бути,тому що він перебував на роботі в той час, тому він звернувся в відділ кадрів, де йому працівник відділу кадрів ОСОБА_7 надала довідку, що він 27 липня 2013 ороку в період з 08 год.00 хв. по 13 год.47 хв. перебував на робочому місті, вказану довідку, він передав своєму адвокату, а той передявив її в судовому засіданні. Він дійсно в той час перебував на робочому місці, у нього були клієнти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 яким він робив вранці масаж. Вказаної довідки він не підробляв, і не використовував, йому видали її на роботі по його клопотанню. Лужецька не говорила, що він її обманув, тому що такого не було, нікому ніякої матеріальної шкоди не було спричинено. По його клопотанні, вказана цивільна справа була залишена буз розгляду. Просить відмовити в заявленому до нього позові, про відшкодування моральної шкоди. Він ніяких правопорушень не вчиняв, клопоче перед судом, про винесення справедливого рішення по матеріалах, виправдати його.

Як на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінального злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України, сторона обвинувачення покладається на:

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 є її зятем, її відомо, що по суботах він завжди був дома, і на роботу не ходив. В Броварському суді був спір, що вона йому передала 27.07.2013 року гроші в сумі 80 000 тис.доларів США, за землю, яку викупила у нього ж, для його дітей. Однак заперечуючи це, ОСОБА_6 надав до суду довідку, що він в день передачі йому грошей, перебував на робочому місті, хто йому таку довідку надав, її невідомо. На той час, вони проживали разом, вказані кошти вона позичила у знайомих, працює вона консьєржшею у три зміни, коли був суд, то внучці було погано.

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що вона дійсно 27.07.2013 року о 08 годині ранку, з водієм та її знайомою ОСОБА_12 , їздили з м.Києва в с.Погреби Броварського району, яка передала своєму зятю ОСОБА_6 гроші в сумі 80 000 тис.доларів США за землю, коли кошти йому вручили, він їх перерахував і поїхав. Раніше, вона його бачила у ОСОБА_13 , він забирав сумки у неї на роботі. ОСОБА_10 це її знайома біля 5 років, вона в будинку працює консьєржшею, а вона там убирає квартири, вона позичила ОСОБА_10 16 тис.доларів США, з своїх заощаджень, те що було сума 80 000 доларів США, її відомо, так як їх перераховували при ній в кімнаті консьєржші, вона їздила як свідок, при передачі коштів, ніяких документів не складали. При використання Фуртатом підроблених документів її нічого не відомо.

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що вона дійсно працює в КНП « Консультативно - діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва» старшим інженером з кадрів. До неї дійсно звертався масажист ОСОБА_6 про видачу йому довідки, що він був на роботі 27.07.2013 року. Вона подивившись у графік його роботи та написала, що він з 08 год. по 13.47 годину 27.07.2013 року перебував на роботі, перевірила лише чи не був він на лікарняному чи в відпустці. Вона не пересвідчилась, що 27.07.2013 року був вихідний день. Довідка була на бланку, з печаткою для документів, і вона її підписала, для чого йому така довідка ОСОБА_14 не говорив. По вихідних днях вона не працює, щоб вона була пересвідчилась, що той день був вихідним, то не надала б такої довідки. Наказів про роботу у вихідні на Фуртата, вона не видавала, вона видала таку довідку помилково.

- показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що він дійсно працює в КНП « Консультативно - діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва» директором, ОСОБА_6 працює масажистом, відповідно до графіку. В вихідний він не міг працювати, так як для цього потрібний окремий графік, про видачу відділом кадрів довідки на ім`я ОСОБА_6 , про його роботу в вихідний день 27.07.2013 року, він узнав від працівників міліції, провели службову перевірку, було встановлено, що вона видана помилково, вона не є офіційною, а носить лише інформативний характер. Всі офіційні документи підписує він та ставить печать, вважає що дані, про роботу ОСОБА_16 27.07.2013 року є недостовірні.

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що вона дійсно працює в КНП « Консультативно - діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва» заступником директора з ОСОБА_6 знайома, він працює масажистом, У них п`ятиденний графік роботи, по вихідних ОСОБА_6 не працює. Її невідомо, чи виходить на роботу ОСОБА_6 по вихідних неофіційно. Однак 27.07.2013 року, він не був на роботі і інформація викладена в виданій відділом кадрів довідці, після проведеної службової перевірки було встановлена, що вона є недостовірною, так як по графіку він не працював.

- матеріали відповіді директора КНП « Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва » № 50 на запит слідчого від 19.01.2015 року за № 4465, та запит від 05.01.2015 року за № 053, стосовно видачі довідки за № 1006 від 13.10.2014 року.

- матеріали табеля обліку використання робочого часу КНП « Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва » за липень 2013 року.

- матеріали затвердженого графіка роботи співробітників відділення оздоровчого масажу на спец рахунку на 2013 рік в КНП « Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва ».

- матеріали довідки за № 1006 від 13.10.2014 року КНП « Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва », виданого ст. інспектором з кадрів, на ім`я ОСОБА_6 про його роботу 27.07.2013 року.

Заслухавши в судовому засіданні обвинуваченого, свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

При дослідженні доказів, зібраних у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, судом встановлено, що органом досудового розслідування та прокурором в судовому засіданні не доведено, про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу інкримінованого йому злочину. В обвинувальному акті, в пред`явленому обвинуваченні вказано, що дану довідку № 1006 від 13.10.14 ОСОБА_6 отримав шляхом обману за для того, щоб пред`явити її як доказ під час розгляду цивільної справи № 2/361/2174/14. В обвинувальному акті не вказано взагалі, про підроблення документа, не доведено, що обвинувачений використав підроблений документ, не вказано, які наслідки після цього наступили, а також мета його використання. Відсутні взагалі докази, які б давали підстави стверджувати, що надана довідка є підробленою, відсутні також дані про відповідальність особи, яка її підробила. Свідки з сторони обвинувачення:- ОСОБА_15 пояснив, що вказана довідка носить лише інформативний характер, - свідок ОСОБА_11 пояснила, що її взагалі нічого не відомо, про підроблений документ,- свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона виписала довідку, не подивившись на дату не переконалась що тоді була субота, вихідний день, вона помилилась. Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа. Мета використання підробленого документа, означає бажання винного набути певних суб`єктивних прав або звільнитись від юридичних обов`язків, якщо мета інша, склад злочину відсутній. В пред`явленому обвинувачені, відсутні дані про умисел, мету та наслідки використання завідомо підробленого документа.

Разом із тим, допитаний в судовому засіданні свідок з сторони захисту ОСОБА_8 , показав, що дійсно 27.07. 2013 року біля 06 години 30 хвилин, приїздив в КНП « Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва » що біля магазину «Сільпо» до ОСОБА_6 з яким давно знайомий, знає його як гарного спеціаліста. Так як у нього біли проблеми з спиною, то завчасно домовившись приїхав на масажі, було таке, що робили масаж один одному, він неодноразово звертався до ОСОБА_6 за допомогою, в основному вранці. В приміщення центру заходив вільно, стукав і йому охорона відкривала.

- свідок з сторони захисту ОСОБА_9 , показав, що дійсно 27.07. 2013 року біля 08 години , приїздив в КНП « Консультативно - діагностичний центр № 2 Дарницького району м. Києва » до ОСОБА_6 з яким знайомий, тому що у нього була травма поясниці, знає його як гарного лікаря. 27.07.2013 року, він травмувався вранці, коли їхав на коняці, після подзвонив до Фуртата і домовились про зустріч. Так як у нього проблеми з здоров`ям, то він постійно приїздить до нього мінімум раз у неділю. Він завчасно домовляється та приїздить на масажі, в основному вранці, він звертається за допомогою, лише до ОСОБА_6 . В приміщення центру заходив вільно, воно було відкритими, раніше як приходив, до вхідні двері були завжди відкриті з 06 години..

До закінчення судового слідства, клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло. В судових дебатах прокурор просив визнати винним ОСОБА_16 в пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.358 КК України. Обвинувачений просив його виправдати.

Таким чином, судом встановлено, що всупереч ст.92 КПК України, слідчим, прокурором не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 є склад кримінального злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Суд вважає, що докази, на які покликається прокурор, як на підставу доведеності вини ОСОБА_6 не доводять, а спростовують вину обвинуваченого та не являються достатніми для визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обов`язок щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, передбачених ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1988 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь - який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. («Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, 77).

Згідно з ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_6 .

Частина 2 ст.17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків обвинувачення, кожен з яких не надав об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_6 незаконного використання завідомо підробленого документа, а також неможливість спростування виправдовувальних показань обвинуваченого, суд у відповідності до ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь обвинуваченого ОСОБА_6 і приходить до загального висновку про відсутність в його діях, інкримінованого йому кримінального злочину.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної чинності запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

Речові докази у обвинувальному акті затвердженого прокурором не вказані.

Витрати у кримінальному провадженні не вказані.

Цивільний позов про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, заявлений в судовому засіданні ОСОБА_18 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 94, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати через відсутність в його діях складу кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, стосовно ОСОБА_18 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України, не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_18 підлягає залишенню без розгляду

Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1