Справа
№1-39/2008 р.
В И Р О К

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2008 року
Полтавський районний суд в складі:

головуючого судді Герасименко
В.М.

при секретарі Семиволос
Я.С., Омелюженко Я.С.

з участю прокурора Мушук
В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Полтаві справу за звинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с.Розсошенці,
Полтавського району, українця, гр-нина України, освіта середня-спеціальна,
одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого водієм ВАТ
„Веселка”, мешкаючого без реєстрації: АДРЕСА_1,
в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и в :

31 серпня 2007
року, близько 06:00 год. ОСОБА_1, будучи в стані алкогольного сп”яніння та
прямуючи неподалік приміщення відділення зв”язку в АДРЕСА_2, скориставшись
безпораднім станом потерпілого ОСОБА_2, викликаного внаслідок вживання ним
алкогольних напоїв, умисно, з метою власної наживи, шляхом вільного доступу,
таємно викрав у нього мобільний телефон „Нокіа 6233” б/в, вартістю 990 грн. з
сім-карткою мобільного оператора „лайф” без вартості, на рахунку якої коштів не
було, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріального збитку на загальну суму
990 грн.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєному не визнав та пояснив суду,
що дійсно у вказаний день та час він проходив повз приміщення відділення
зв”язку в с.Розсошенці, Полтавського району та помітив невідомого молодого чоловіка,
що спав на землі, на певній відстані від нього знаходився мобільний телефон. Не
припускаючи, що даний телефон може належати незнайомцю, він вважав його
знахідкою та забрав собі. В подальшому продав його ОСОБА_3 за 100 грн., а кошти
витратив на власні потреби.

Не зважаючи на
невизнання своєї вини підсудним, його
вина в скоєному повністю підтверджується:

- показаннями
потерпілого ОСОБА_2 про те, що з вечора 30.08.2007 року він в с.Розсошенці,
Полтавського району, вживав спиртні напої, коли на дворі почало світати, він
пішов додому, по дорозі куди, прямуючи повз місцеве відділення зв”язку, сів на
металеву трубу, з наміром покурити та послухати музику зі свого мобільного
телефону „Нокіа 6233”. Однак, внаслідок вжитого спиртного заснув та коли через
деякий час прокинувся, скільки сказати не може, то виявив відсутність свого
телефону. При цьому може точно сказати, що перед тим як заснути, телефон
знаходився у нього в руках, після цього ОСОБА_2 пішов додому, куди прийшов біля
6.30 год. В судовому засіданні потерпілий зауважив, що вартість телефону на
момент викрадення складає 990 грн., як і визначено висновком товарознавчої
експертизи;

- показаннями
свідка ОСОБА_3, даними ним в ході досудового слідства та дослідженими в
судовому засіданні про те, що 31.08.2007 року, близько 8 год. ранку він пішов
до свого гаража, по дорозі куди зустрів ОСОБА_1, який знаходився в стані
алкогольного сп”яніння. Останній запропонував придбати в нього мобільний
телефон „Нокіа 6233”, який з його слів він знайшов в районі зупинки „Геофізиків”
в с.Розсошенці. На той час в телефоні знаходилася сім-картка мобільного
оператора „лайф”, яку він в подальшому викинув, куди саме не прам”ятає. На дану
пропозицію він погодився та сплатив ОСОБА_1 кошти за телефон в розмірі 100 грн.
Приблизно через 2-3 тижні, в зв”язу зі скрутним матеріальним становищем, він
заклав придбаний телефон з правом його викупу в ломбард, розташований в районі
зупинки „Мотель” м.Полтава, отримавши 350 грн. 01.10.2007 року було кінцевою
датою викупу телефона, однак грошей в нього на трой момент не було. Того ж дня
він випадково зустрів свого знайомого ОСОБА_4, якому запропонував придбати у
нього закладений до ломбарду мобільний телефон. На що той, в свою чергу,
погодився та дав 418 грн., за які ОСОБА_3 відразу викупив телефон. Пізніше від
працівників міліції він дізнався, що придбаний телефон фактично належить
ОСОБА_2, а також те, що останній звернувся до міліції з приводу його
викрадення. Але на момент придбання телефону у ОСОБА_1 він довірився
останньому, сподіваючись, що той справді його знайшов (а.с.15);

- аналогічними
показаннями свідка ОСОБА_4, даними в ході досудового слідства та дослідженими в
судовому засіданні (а.с.35);

- даними
протоколів огляду мобільного телефону „Нокіа 6233”, добровільно наданого
ОСОБА_4 та коробки від мобільного телефону з доданою фототаблицею (а.с.6,14);

- даними
висновку товарознавчої експертизи №9 від 15.01.2008 року, згідно якого вартість
мобільного телефону „Нокіа 6233” складає 990 грн.(а.с.21-24);

- даними
протоколів допиту в якості підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_1. згідно яких
останній вину в скоєному визнав повністю та пояснював слідчому, що ввечері
30.08.2007 року він йшов в гості до свого товариша на ім.”я ОСОБА_5, проходячи
повз приміщення місцевого поштамту, звернув увагу на хлопця, який сидів на
металевій трубі та досить голосно слухав музику з мобільного телефону. Після
розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_5, коли на подвір”ї сіріло, тобто перед ранком
ОСОБА_1 пішов додому. Повертаючись тією ж дорогою, побачив вищевказаного хлопця,
який знаходився на колишньому місці, однак вже лежав обличчям до землі та,
судячи з його вигляду, спав. При цьому на відстані 1-1,5 м. від нього на дорозі
лежав мобільний телефон, який він вирішив забрати собі з наміром продати та
заробити на цьому грошей. Наряду з цим допускав ту можливість, що телефон
належить саме вказаному хлопцю. Після цього, ОСОБА_1 скориставшись тим, що
хлопець спав, без будь-яких перешкод забрав телефон та пішов з місця, при
цьому, проходячи повз гаражі зустрів ОСОБА_3, якому запропонував придбати
знайдений телефон за 100 грн., на що той погодився (а.с.34,42).

Аналізуючи
зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1. слід
кваліфікувати за ст.185 ч.1 КК України як таємне викрадення чужого майна
(крадіжка). Показання підсудного дані ним в ході судового слідства суд до уваги
не приймає, а сприймає їх як намагання уникнути відповідальності підтвердженням
чого є також першочергове пояснення ОСОБА_1. датоване 18.12.2007 року в якому
він взагалі заперечував факт знахідки чи викрадення мобільного телефону та свою
причетність до цього (а.с.9).

Обираючи міру покарання суд враховує характер
та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудного, який вину в скоєному не визнав, в силу ст.89 КК
України є раніше не судимим, за місцем проживання характеризується посередньо,
за місцем роботи-позитивно.

Обставин, що
пом'якшують покарання підсудному судом не встановлено.

Обставиною, що
обтяжує покарання підсудному суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває
в стані алкогольного сп”яніння.

Приймаючи до
уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що підсудному слід призначити
покарання у вигляді позбавлення волі, однак, враховуючи характеристики
підсудного, його ставлення до скоєного, думку потерпілого, який не наполягає на
суворому покаранні, суд приходить до висновку про можливість звільнити його від
відбування призначеного покарання, встановивши при цьому іспитовий термін,
відповідно до положень ст.75 КК України.

Питання по речовим доказам слід вирішити відповідно до
вимог ст.81 КПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити
йому покарання у вигляді 1 року
позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1. від відбування призначеного покарання, якщо
він протягом одного року не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього
обов'язки, передбачені п.п.2,3 ст.76 КК України, а саме:

- не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити попередню - підписку
про невиїзд.

Речовий доказ по
справі - мобільний телефон „Нокіа-6233”, переданий на зберігання потерпілому,
повернути ОСОБА_2 в законне володіння, користування та розпорядження на власний
розсуд.

Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний
суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: