У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних
справах у складі:

Головуючого

Верещак
В.М.,

суддів

Жука В.Г.,
Гошовської Т.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 24 квітня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Автономної Республіки Крим
та касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на вирок Ленінського
районного суду АР Крим від 11 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком засуджені:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше несудимий,

та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше несудимий,

- за ч.2 ст. 368 КК України на 5 років
позбавлення волі кожний.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням
з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст., ст. 55, 77 КК
України ОСОБА_1. та ОСОБА_2. позбавлені права займати посади пов'язані з
адміністративно-розпорядчою діяльністю та державною службою строком на 2 роки.

Постановлено стягнути з засуджених
на користь Кримського НДІ судових експертиз у рахунок відшкодування витрат на
проведення почеркознавчих та комп'ютерних експертиз 1557 грн. 87 коп.
солідарно.

ОСОБА_1. і ОСОБА_2. визнані винними
у тому, що, будучи працівниками міліції, одержали хабара за наступних обставин:

10 грудня 2004 року близько 1
години водій автомобіля ВАЗ-21033 ОСОБА_3допустив порушення правил дорожнього
руху, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_4. були заподіяні середньої тяжкості
тілесні ушкодження. Огляд місця ДТП проводив слідчий ОСОБА_2. Подальшу
перевірку проводив начальник відділу дізнання ОСОБА_1., який на підставі ст. 97 КПК України 19 грудня 2004
р. виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст.
6 п.2 КК України. Приховавши від ОСОБА_3факт прийняття рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи, начальник відділу дізнання ОСОБА_1. за
попередньою змовою з слідчим ОСОБА_2. знаючи, що основним джерелом існування є доходи ОСОБА_3від
керування транспортним засобом, будучи службовими особами, які займають
відповідальне становище, стали вимагати від нього хабар у сумі 400 гривень за
вирішення питання про відмову в порушенні кримінальної справи, вдаючи, що ці
гроші потрібні для проведення
відтворення обстановки та обставин події ДТП з його участю та автотехнічного
дослідження, погрожуючи, у випадку невиконання цих вимог, порушенням щодо
ОСОБА_3кримінальної справи за вчинення ДТП.

15 лютого 2005 року близько 11
години ОСОБА_3у будинку Керченського відділення міліції передав слідчому
ОСОБА_2, як хабар, гроші в сумі 400 гривень для вирішення питання про відмову в
порушенні кримінальної справи за фактом ДТП. Після чого ОСОБА_2. у службовому
кабінеті начальника відділу дізнання передав ОСОБА_1. 200 гривень із суми
хабара, отриманого від ОСОБА_3.

Ухвалою апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 20 лютого 2007 року вирок залишений без зміни.

У касаційному поданні заступник
прокурора Автономної Республіки Крим просить судові рішення змінити у зв'язку з
допущеним судом порушенням норм кримінально-процесуального закону. А саме,
вказує, що суд необґрунтовано стягнув з засуджених витрати на проведення
експертиз, оскільки кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2за ч.2 ст. 366
КК України у зв'язку з яким вони проводились, закрита за відсутністю в його діях
складу злочину.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1. просить судові рішення щодо нього скасувати за відсутністю у його діях
складу злочину

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_2. просить судові рішення скасувати, а справу закрити на підставі п.2
ст.6 КПК України.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи, доводи касаційного подання та касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

У касаційному поданні винність
ОСОБА_2та ОСОБА_1у вчиненні злочину, за який вони засуджені, не оспорюється.

Висновок суду про доведеність
винності ОСОБА_1. та ОСОБА_2. є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам
справи та підтверджений сукупністю зібраних у справі доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_3показав, що
був учасником ДТП. Серед працівників, які прибули на місце пригоди, був
ОСОБА_2, до якого йому сказали звернутися за водійськими правами, вилученими
працівниками міліції. У призначений час він прийшов у міліцію каб. № 61, де
знаходився начальник відділу дізнання ОСОБА_1. Останній став його лякати
порушенням кримінальної справи. Пізніше
ОСОБА_1 дозволив йому взяти машину з штраф майданчику і віддав йому талон
попереджень, однак водійське посвідчення йому не повернули. ОСОБА_1 сказав, що
це питання необхідно вирішувати із ОСОБА_2им. Останній наказав йому принести
300 гривень, а він постарається повернути йому права. Він віддав ОСОБА_2у 100
гривень, які в нього були із собою, і цього ж дня привіз ще 200 гривень.
ОСОБА_2 дістав із сейфа водійські права й віддав йому. При цьому сказав, що по
даній справі ще необхідно провести відтворення обстановки і обставин події, що
в м. Сімферополі це буде довго, але безкоштовно, у м. Керчі - швидше. Суму
ОСОБА_2 не назвав, а взяв номер телефону. Після цього йому на мобільний телефон
стали дзвонити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і наполягати на проведенні цієї слідчої дії і
визначили, що це буде коштувати 400 гривень. Він зрозумів, що в нього вимагають
хабар і звернувся в управління внутрішньої безпеки. Там йому дали диктофон і
гроші для передачі засудженим. 15 лютого 2005 року він у відділку міліції
віддав ОСОБА_2у гроші, і бачив як той заходив у кабінет до ОСОБА_1а, звідки
було чути слова останнього «нехай тягне 600 гривень».

Свідок ОСОБА_5- начальник штабу з
обліково-реєстраційної дисципліни, показав, що 10.12.2004 року у журналі було
зареєстровано дорожньо-транспортну пригоду з потерпілим ОСОБА_4. 20.12.2004
року на прохання начальника відділу дізнання ОСОБА_1було відмічено що за
матеріалами ДТП прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на
підставі ст. 6 п.2 КПК України, однак сам матеріал зданий не був. Не надійшов
він і 15.01.2005 року.

Свідок ОСОБА_6 показала, що
ОСОБА_3розповідав їй, що на вимогу працівників міліції віддав їм 300 гривень за
повернення водійського посвідчення. Пізніше вони ж для того щоб остаточно
закрити питання про ДТП вимагали ще 400 гривень.

Свідок ОСОБА_7, мати ОСОБА_3,
показала, що після ДТП до них додому дзвонив співробітник міліції - ОСОБА_1.
Син їздив у міліцію і заплатив там 300 грн. Потім він попросив позичити йому
200 гривень, оскільки йому необхідно
було віддати в міліцію ще 400 грн.

ОСОБА_8. і ОСОБА_9., які були
понятими при огляді приміщення в Керченському ГУ , показали, що у кабінеті № 61
перебували два працівники міліції ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які із задніх кишень
штанів дістали гроші й поклали їх на стіл. Після цього працівники УВБ освітили
гроші і руки ОСОБА_2та ОСОБА_1лампою ультрафіолетового світіння. Руки й грошові
купюри світилися яскраво-зеленими кольорами. На грошових купюрах була відмітка
«контроль УВБ» На питання, звідки в них ці гроші, ОСОБА_2 відповів, що від
учасника ДТП для передачі потерпілому, а ОСОБА_1 - що ці гроші йому зайняв
ОСОБА_2. Крім цього в кабінеті був вилучений матеріал перевірки за ДТП.

За таких обставин дії ОСОБА_1та
ОСОБА_2 кваліфіковані правильно.

Безпідставними є доводи касаційного
подання про те, що суд необґрунтовано стягнув із засуджених витрати на
проведення почеркознавчих та комп'ютерних експертиз, оскільки висновки
зазначених експертиз є доказами, які разом з іншими зібраними у справі доказами
підтверджують винність ОСОБА_1та ОСОБА_2у вчиненні злочину, за який вони
засуджені.

Міра покарання обрана їм з
урахуванням вимог ст.65 КК України.

Підстав для призначення справи до
касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст.384 КПК
України, немає.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги засуджених
ОСОБА_1. і ОСОБА_2. та касаційне подання заступника прокурора Автономної
Республіки Крим залишити без задоволення.

Судді:

Верещак В.М. Жук В.Г. Гошовська Т.В.