УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

з участю прокурора ОСОБА_10,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2014 року.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 квітня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості, засуджено

за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 1059,13 грн та 2000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету 880,60 грн за лікування потерпілого ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 25 серпня 2009 року близько 15.00 год., перебуваючи на території будинку № 46/34 на проспекті Перемоги в м. Маріуполі, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень на ґрунті особистих неприязних відносин став утримувати неповнолітнього ОСОБА_3 за комір футболки, від чого той, не втримавши рівновагу, впав. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_1, тримаючи потерпілого за футболку, кілька разів ударив його передньою частиною тіла об асфальтовану поверхню, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду через її невідповідність вимогам ст. 377 КПК України. Зазначає, що апеляційним судом не було належним чином досліджено усі доводи його апеляції та не надано на них відповідного обґрунтування. Вважає, що висновки суду про його винуватість не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, заперечення прокурора, який просив касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 398 КПК України 1960 року до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у ст. 369 КПК України, щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, які оскаржуються засудженим. У зв'язку з наведеним доводи касаційної скарги засудженого в цій частині перегляду у касаційному порядку не підлягають.

Відповідно до ст. 377 КПК України 1960 року в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції та докладні мотиви прийнятого рішення.

При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд такі вимоги закону виконав належним чином.

Зокрема, як видно з апеляції засудженого ОСОБА_1 на обґрунтування необхідності скасування постановленого щодо нього вироку, він наводив доводи про те, що вирок суду грунтується на показаннях неповнолітніх свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які сам же визнав недопустимими; що не була дана оцінка показанням інших свідкам зі сторони захисту про його невинуватість; що з достатньою точністю не встановлений механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень; що формулювання обвинувачення у інкримінованому йому злочині неконкретне. Зазначав також про однобічність судового розгляду справи та на неправильне вирішення цивільного позову.

Виходячи з цього, засуджений ОСОБА_1 порушував питання про скасування вироку щодо нього та направлення справи на новий судовий розгляд.

При розгляді справи апеляційний суд, згрупувавши наведені у апеляції засудженого доводи за основними ознаками: однобічність та неповнота досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення вимог кримінально-процесуального закону, а також обґрунтованість призначення покарання, навів у своєму рішенні суть зазначених у апеляції засудженого доводів, ретельно їх перевірив, проаналізував і дав переконливу відповідь.

Апеляційний суд виклав аналіз доказів та навів детальні мотиви прийнятого рішення, у тому числі і в частині розв'язання цивільного позову потерпілого, спростувавши твердження засудженого щодо безпідставності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Отже, ухвала апеляційного суду є законною і обґрунтованою, а істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для її зміни чи скасування, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2014 року щодо нього - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_8