ЄУН 331/5501/14-к
Провадження № 1-кп/331/35/15
2015 рік
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2015 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта середня, не одруженої, яка не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 126, ст. 128, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 304 КК України,-

Встановив:

У період часу з 20 години 21.11.2010 року до 14 години 40 хвилин 22.11.2010 року ОСОБА_6 , маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в розпалі сварки, на грунті особистих неприязних стосунків з рідною сестрою ОСОБА_4 , які виникли з приводу розподілу між ними спадщини, завдала останній удари, чим спричинила рани в області правої кісті, садна в області голови, які кваліфікуються згідно висновку судово-медичної експертизи № 3026 від 24.01.2011 року як легкі тілесні ушкодження.

22.11.2010 року у денний час ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_4 , яка знаходилась у кімнаті вказаної квартири, відкрито заволоділа з сумки ОСОБА_4 майном, а саме гаманцем вартістю 10 гривень, в якому знаходились: золоте кільце 585 проби вагою 2 грами вартістю 400 гривень, золоте кільце 585 проби вагою 1 грам вартістю 300 гривень, золоте кільце 585 проби вагою 1 грам вартістю 1000 гривень, золотий ланцюжок довжиною 50 см. 585 проби вагою 4,5 грама вартістю 800 гривень, золотий ланцюжок довжиною 50 см. вагою 4,5 грама вартістю 800 гривень, золотий кулон хрестик 585 проби вагою 4 грами вартістю 600 гривень, грошові кошти в розмірі 30 гривень, чим завдала ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3760 гривень.

Після цього ОСОБА_6 , маючи умисел на втягнення неповнолітньої доньки ОСОБА_7 у злочинну діяльність, шляхом вмовляння та запевнення її у безкарності за вчинення злочину як неповнолітньої, передала ОСОБА_7 викрадені речі потерпілої ОСОБА_4 , які в подальшому були вилучені працівниками міліції, що прибули за викликом до квартири ОСОБА_4 у зв`язку з чим ОСОБА_6 свій злочинний умисел не змогла довести до кінця з причин, що не залежали від її волі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочинів не визнала та пояснила, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 вона не наносила, руку ОСОБА_4 порізала сама, розбивши скло у вікні на кухні, відкритого заволодіння золотими виробами вона не вчиняла і їх не передавала своїй донці. Золоті вироби дійсно були знайдені працівниками міліції у її доньки у гаманці під одягом, але як їй стало відомо з пояснень доньки, ці вироби її попросила забрати сама ОСОБА_4 .
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 304 КК України, доведена і підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що 21.11.2010 року після 20 години вона прийшла додому. Знаходячись у квартирі, на неї напали і почали штовхати на кухню, після чого вона відчула сильний біль у правій руці від того, що у процесі боротьби вона зачепилась рукою за скло кухонного вікна, яке розбилось. Потім її почали тягнути до ванної кімнати, вона чинила опір. Обвинувачена постійно їй погрожувала, казала, що вона не буде жити, била ногами та била головою об стіну. Коли до дверей квартири підходили сусіди, ОСОБА_8 казала їй говорити, що вони самі розберуться. Після цього вона декілька разів втрачала свідомість. Потім вона опинилась на дивані, рука у неї була перебинтована, і на голові у неї був рушник. Вона бачила, як ОСОБА_6 принесла її сумку, в якій знаходився гаманець з золотими прикрасами, та почала ховати це золото своїй донці за пазуху, кажучи донці, що їй за це нічого не буде. Після цього вона втратила свідомість. Коли вона знаходилась у лікарні, то їй стало відомо, що у ОСОБА_7 працівниками міліції були вилучені золоті прикраси.

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що він працює старшим дільничним інспектором міліції ОСОБА_10 . Йому відомо, що на протязі тривалого часу між обвинуваченою ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 існують неприязні стосунки з приводу розподілу спадщини, і до міліції надходила значна кількість скарг з обох сторін. 22.11.2010 року вдень був виклик на адресу АДРЕСА_3 . Коли він приїхав на адресу, він узнав від сусідів, що у квартирі відбувається конфлікт. До дверей квартири підходила ОСОБА_6 , але двері квартири ніхто не відчиняв. Від сусідів йому стало відомо, що цей конфлікт відбувається з вечора попереднього дня, і що у квартирі знаходяться ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Сусіди сказали, що ОСОБА_11 погано, і вони викликали швидку допомогу, але двері квартири ніхто не відчинив і працівникам швидкої допомоги. Через деякий час ОСОБА_6 відчинила двері квартири, і вони зайшли всередину. У квартирі дійсно знаходились ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У ОСОБА_4 була забинтована рука, так як була рана на передпліччі. ОСОБА_6 пояснила, що рана з`явилась від того, що ОСОБА_4 розбила вікно на кухні. Коли вони знаходились у квартирі, то ОСОБА_4 сказала їм, що у неї вкрали золоті вироби, а також, що у них відбувся конфлікт з приводу розподілу спадкового майна, в ході якого сестра нанесла їй тілесні ушкодження. ОСОБА_4 залишилася вдома, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вони привезли до райвідділу. У період огляду неповнолітньої ОСОБА_7 під майкою у неї був знайдений гаманець із золотими прикрасами.

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що він працює командиром роти № 1 БПС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Приблизно 4 роки тому був виклик на АДРЕСА_4 . Туди вони їздили неодноразово, ввечері біля 20 21 години. Їм було відомо, що у квартирі сварилися між собою сестри. Вони стукали у двері, але їм ніхто не відчиняв. У квартирі горіло світло. На вулиці були сусіди, які казали, що у квартирі хтось кричав. Після чого вони викликали дільничного інспектора.

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що у вечорі 21.11.2010 року вона знаходилась на кухні і почула крик «Допоможіть». Вона вибігла на балкон та побачила, що на землі лежало розбите скло. Вона викликала працівників міліції, які знаходились біля під`їзду до ранку наступного дня. Коли міліціонери дзвонили у двері квартири АДРЕСА_5 , то до дверей підходила ОСОБА_7 і казала, що тітка ОСОБА_14 загубила ключі і відкрити не може. Коли сусід на ім.`я ОСОБА_15 із квартири АДРЕСА_6 хотів залізти у вікно, то виглянула ОСОБА_8 і сказала, що лізти не треба і що вони самі розберуться. Приїжджали дві машини швидкої допомоги, але лікарів також до квартири не пустили. Потім двері відчинили, і працівники міліції забрали ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . Ці сварки відбуваються вже не перший раз після смерті батька сестер. Після лікарні ОСОБА_17 розповідала їй, що коли вона зайшла до квартири, на неї напали ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , потім вони почали битися на кухні, і в процесі, можливо, вона махнула рукою та розбила скло. Від сусідів вона чула, що у ОСОБА_19 при обшуку в міліції знайшли золото.

- показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що вона є сусідкою та знає цю родину 32 роки. Вона з донькою вечеряла і почула, що щось упало. Вона чула крик «Допоможіть». Вона викликала міліцію. Такі сварки відбувались вже неодноразово. Коли приїхали працівники міліції, то просили ОСОБА_8 відчинити двері. Було чути, як ОСОБА_21 казала, що тітка ОСОБА_14 порізала руку, але відчинити двері вони не можуть, у зв`язку з тим, що не можуть знайти ключі. Міліціонер брав драбину та піднімався до вікна їх квартири. Він сказав, що у квартирі чути, що ллється вода у ванній кімнаті. Зранку вона зателефонувала у цирк, де працює ОСОБА_14 , і узнала, що ОСОБА_14 на роботу не прийшла. Прийшла тітка ОСОБА_22 і по телефону вмовляла ОСОБА_23 відкрити двері. Тітка ОСОБА_22 зателефонувала прокурору, і після того, як приїхав прокурор і показав посвідчення, то ОСОБА_8 відчинила двері. ОСОБА_4 забрала швидка допомога.

- показаннями свідка ОСОБА_24 про те, що їй зателефонували і сказали, що у квартирі її племінниць щось сталось. Вона приїхала зі своєю донькою ОСОБА_25 . Коли відкрили двері квартири, вона побачила, що ОСОБА_8 сиділа біля ОСОБА_14 на стільчику, а ОСОБА_14 лежала на дивані. Після цього швидка забрала ОСОБА_14 до лікарні, зробила перев`язку та відпустила. Їй відомо, що ОСОБА_14 сама розбила шибку та порізалася. Ії стало відомо, що ОСОБА_14 з донькою залізли до квартири через вікно, помилися і чекали ОСОБА_14 . Потім між сестрами виникла сварка у зв`язку з тим, що ОСОБА_14 не впускає сестру до квартири та не віддає документи на спадкове майно.

- висновком експерта, який проводив судово-медичну експертизу № 3026 від 24.01.2011 року, з якого вбачається, що рани в області правої кісті, садна в області голови потерпілої ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

- протоколом особистого огляду від 22.11.2010 року, згідно якого у ОСОБА_7 із-за пояса штанів був вилучений гаманець голубого кольору, в якому знаходились 6 виробів із металу жовтого кольору.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 звинувачується у спричиненні ОСОБА_4 необережних середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді поранення правого передпліччя з пошкодженням правого променевого нерва, з розвитком посттравматичного невриту правого променевого нерву, помірно вираженого порізу правої кісті, а також в мордуванні.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні даного злочину.

Із наданих суду доказів неможливо зробити висновок про наявність вини ОСОБА_6 в отриманні ОСОБА_4 зазначених тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 органом досудового слідства невірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 126 КК України як мордування, у зв`язку з тим, що потерпілій ОСОБА_4 обвинуваченою ОСОБА_6 були умисно заподіяні легкі тілесні ушкодження, що повинно кваліфікуватися за ч. 1 ст. 125 КК України.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не вчиняла жодного з інкримінованих їй злочинів, суд вважає необґрунтованими, тому що вони спростовуються вищенаведеними доказами, які є достовірними та допустимими та погоджуються між собою.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне завдання легких тілесних ушкоджень, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченої, за ч. 2 ст. 304 КК України як втягнення матір`ю неповнолітньої особи у злочинну діяльність.
Обставин, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обвинуваченої, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться згідно зі ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, злочинів середньої тяжкості та злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченої: вину у скоєнні злочинів не визнала, вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини справи за попереднім вироком по даній справі обвинувачена знаходилась в місцях позбавлення волі протягом 2 років, та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України.
Згідно зі ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а тому відповідно до ст. 49 КК України, ОСОБА_6 повинна бути звільнена від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
Засудив:
ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 304КК України, і призначити їй покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 304 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона на протязі 1 року не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі ст. 49 КК України звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення цього злочину у зв`язку із закінченням строків давності.
Виправдати ОСОБА_6 у звинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні даного злочину.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1