А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.03.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів : ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі: ОСОБА_4 , за участі прокурора: ОСОБА_5 , обвинуваченого: ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Виноградівського районного суду від 19.122014 року, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Виноградівського районного суду від 29.03.2013 року в кримінальній справі № 299/824/13-к, відмовлено.
Згідно вказаної ухвали, вироком Виноградівського районного суду від 29.03.2013 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст.71 КК України засудженому ОСОБА_6 до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 26.11.2008 року Ровеньковського міського суду Луганської області(постановою Устинівського районного суду Кіровоградської обласі від 11.10.2011 року замінено невідбуту за вироком Ровеньковського міського суду частину строку покарання на більш м`яке у виді обмеження волі на 2 роки 8 місяців 5 днів) 1 рік обмеження волі та з урахуванням правил складання покарань за ст.72 КК України остаточно до відбуття призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців. Вирок набрав законної сили.
18.06.2014 року засуджений ОСОБА_6 звернувся з заявою про перегляд вироку суду за ново виявленими обставинами, яким просив зменшити строк покарання до 1 року 9 місяців. Як на ново виявлені обставини послався на те, що на слідстві обмовив себе свідомо та визнав вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, погодившись на пропозицію працівників міліції допомагати йому у вирішенні матеріально-побутових проблем. В дійсності вказаних злочинів не вчиняв.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого суду першої інстанції вказав, що ОСОБА_6 не наведено у заяві обставин, які не були відомі суду та йому самому при постановленні вироку, проте могли вплинути на судове рішення, а фактично висловив особисту незгоду з вироком суду, вказуючи на відсутність вини у вчиненні злочинів в обґрунтування своїх доводів про фальсифікацію доказів. Обставини, наведені засудженим в заяві, в контексті ст.459 КПК України, не можуть бути визнані ново виявленими, позаяк зловживання слідчого, прокурора або суду повинні бути встановлені вироком суду, а решта зазначених ОСОБА_6 обставин, не є ново виявленими.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали суду від 19.12.2014 року та вироку Виноградівського районного суду від 29.03.2013 року з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляції зазначає, що вирок суду від 29.03.2013 року ним не було оскаржено в зв`язку із введенням його в оману щодо механізму та порядку оскарження останнього. І на його думку, останній постановлено із суттєвими порушеннями вимог кримінального процесуального закону,без дослідження всіх зібраних в провадженні доказів та перевірки їх законності, належності та допустимості. Вважає, що його засуджено за ч.2 ст.185 КК України в зв`язку із зловживаннями з боку слідчого, прокурора та судді, а ним себе обмовлено на прохання працівників міліції та прокуратури, визнання ним своєї вини судом під час постановлення вироку від 29.03.2013 року належним чином всебічно не перевірено, тому і вважає, що в сукупності із наданими ним довідками, які підтверджують, що в момент вчинення злочинів він знаходився в інших місцевостях, є підстави, які можна вважати ново виявленими і які тягнуть за собою скасування вище названого вироку Виноградівського районного суду.
Заслухавши доповідача, доводи ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який вважає , що апеляційна скарга ОСОБА_6 є необґрунтованою і не підлягає до задоволення, перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Згідно ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, окрім іншого є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, а відповідно до ст. 412 цього ж кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
В свою чергу, у відповідності до ч.1 п.6 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Аналізуючи зміст ст.459 КПК України, можна зробити висновок, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: їх існування на час розгляду справи; те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на той час; істотність обставин для розгляду справи (тобто врахування їх судом мало б наслідком ухвалення іншого рішення, ніж те, яке було прийняте).
В свою чергу, не є нововиявленими: ті обставини, які виникли після прийняття рішення (не існували на момент слухання справи); ті, на які посилались як на докази сторони, або об`єктивно могли бути долучені як докази; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду. Для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона й не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.
З матеріалів доданих ОСОБА_6 до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та апеляційної скарги вбачається, що серед обставин, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі суду, засудженим вказані обставини, які на момент розгляду справи були відомі йому самому.
Із змісту вироку від 29.03.2013 року(а.с.43 т.2) вбачається, що за згоди учасників судового провадження, в тому числі і обвинуваченого, дослідження всіх доказів по справі визнано недоцільним і розгляд такої проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України в зв`язку із визнанням обвинуваченим фактичних обставин по справі.
Із журналу судового засідання від 29.03.2013 року(а.с.38-40 т.1) видно, що судом не допущено будь-яких порушень кримінального процесуального закону під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню в ході судового розгляду кримінального провадження і позиція обвинуваченого ОСОБА_6 з цього питання була добровільною та усвідомленою, отже його посилання на те, що судом не досліджувались зібрані досудовим слідством докази та не давалась їм оцінка з точки зору законності, належності та допустимості, є необґрунтованими і не тягнуть за собою скасування вироку суду.
У відповідності до ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. В свою чергу,частина третя цитованої статті визначає, що обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, обставини, які зазначені в клопотанні ОСОБА_6 , як нововиявлені, по суті такими не є, позаяк фактично є висловленням його особистої незгоди з вироком суду і обвинуваченому про них було відомо як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду справи.
Твердження про штучне створення і підробку доказів, а так само, інші посилання ОСОБА_6 на зловживання з боку слідчого, прокурора та судді апеляційним судом до уваги в якості нововиявлених обставин прийматись не можуть, оскільки ні судовими вироками, ні матеріалами розслідувань не підтверджені і є голослівними; судові рішення, які стали підставою для ухвалення вироку від 29.03.2013 року, а відповідно і призначення ОСОБА_6 покарання, не скасовані.
Решта обставин, на які вказує ОСОБА_6 , як на підставу для перегляду вироку Виноградівського районного суду від 29.03.2013 року за нововиявленими обставинами, в розумінні ст.459 КПК України, не можуть розцінюватись як такі і висновків суду першої інстанції не спростовують.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу Виноградівського районного суду від 19.12.2014 року законною та обґрунтованою, а вимоги апеляції ОСОБА_6 безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Виноградівського районного суду від 19.12.2014 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Виноградівського районного суду від 29.03.2013 року в кримінальному провадженні № 299/824/13-к, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: