Справа № 303/2740/13-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5 , підсудного ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/302/2015 щодо ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, військовослужбовця розвідувального органу України, за військовим званням полковника, не судимого, за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м. Мукачева ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2015, якою обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
В обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленою особою щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України, на автомобілі доставив з м. Одеси: 23-24.08.2012 у прикордонну зону на території Великоберезнянського району Закарпатської області сімох громадян Афганістану, які 25.08.2012 були затримані прикордонним нарядом при спробі незаконного перетину державного кордону України зі Словаччиною; та у період з 22 по 24.10.2012 - вісьмох громадян Бангладеш до с. Барвінок Ужгородського району Закарпатської області, де був затриманий.
Орган досудового розслідування кваліфікував такі діяння за ч.2 ст. 332 КК України, як організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками і наданням транспортного засобу, щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Підставою для повернення обвинувального акта прокуророві в ухвалі суду зазначено те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні, на порушення вимог ст. 216 КПК України, проведено не слідчим прокуратури, а слідчим органу безпеки СВ УСБУ в Закарпатській області.
Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, а кримінальне провадження повернути на новий розгляд до суду першої інстанції. Твердить, що вона є незаконною, оскільки суперечить приписам п.8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, наказу Генерального прокурора України № 12гн від 12.07.2012 «Про особливості діяльності прокуратур з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері», що зібрані у цьому кримінальному провадженні докази є допустимими, а розвідувальний орган в якому працює ОСОБА_6 не є правоохоронним органом. Виходячи з цих міркувань вважає, що питання підслідності кримінального провадження правильно вирішено на підставі ст. 112 КПК України 1960 року, згідно з якою досудове слідство у справах про злочини, передбачені ст. 332 КК України провадиться слідчими органів служби безпеки України.
Захисник адвокат ОСОБА_7 подав на апеляційну скаргу прокурора заперечення, в яких зазначає, що вона суперечить вимогам ст.ст. 21, 62, 64, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 9, 10, 17, 216 КПК України. Стверджує, що згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_6 , за посадою, яку обіймав, вважається працівником правоохоронного органу, а тому, згідно з п. 11 наказу Генерального прокурора України № 12гн від 12.07.2012 «Про особливості діяльності прокуратур з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері» досудове слідство у справах про вчинений ним злочин мав проводити слідчий прокуратури.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечили проти доводів прокурора і апеляційної вимоги, провів судові дебати, перевірив обвинувальний акт і додані до нього матеріали, обговорив доводи суду першої інстанції і апеляційної скарги та вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
ОСОБА_6 підозрюється в учиненні злочинів під час дії КПК 1960 року, згідно з частиною другою статті третьої якого при провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.
З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що воно було розпочате 24.10.2012, а отже в порядку, передбаченому КПК України 1960 року. На той час підслідність кримінальної справи підлягала визначенню на підставі приписів статті 112 цього Кодексу, частиною першою якої було передбачено, що досудове слідство у всіх справах про злочини, вчинені працівниками правоохоронних органів провадиться слідчими прокуратури. Підслідність у справах про злочини, передбачені ст. 332 КК України частиною третьою цієї статті визначалась за слідчими органами Служби безпеки України.
У даному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснено і обвинувальний акт складений слідчим СВ УСБУ в Закарпатській області.
Згідно з пунктом другим Розділу Х «Прикінцеві положення» КПК України 2012 року, з дня набрання чинності цим Кодексом, тобто з 20.11.2012, КПК України, який діяв до того часу ( КПК 1960 року), повністю втратив чинність.
Згідно з частиною другою статті 216 КПК України (2012 р.) досудове розслідування злочинів, передбачених ст. 332 КК України здійснюють слідчі органів безпеки, а згідно з частиною четвертою цієї статті досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів здійснюють слідчі органів державного бюро розслідувань. Відповідно до пункту першого Розділу Х «Прикінцеві положення» і пункту першого Розділу ХІ «Перехідні положення» цього Кодексу, даний припис вводиться в дію з дня початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності цим Кодексом, а до того часу повноваження щодо досудового розслідування передбачених ними кримінальних правопорушень здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначених цим Кодексом.
Отже, питання про те, до підслідності якого органу досудового розслідування віднесено кримінальне провадження щодо підозрюваного в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 332 КК України ОСОБА_6 , вирішується в залежності від того, чи вважався ОСОБА_6 на час, коли були вчинені діяння, в яких він підозрюється, працівником правоохоронного органу.
І суд в ухвалі і прокурор в апеляційній скарзі розв`язали це питання виходячи з наказу Генерального прокурора України від 12.07.2012 № 12гн «Про особливості діяльності прокуратур з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері», однак дійшли до протилежних висновків.
Суд послався на пункт 11 цього наказу і вказує, що згідно з ним досудове слідство про злочини, вчинені військовослужбовцями Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України провадиться слідчими прокуратур.
Прокурор в апеляційній скарзі вказує, що цей наказ покладає на слідчих прокуратур з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері проведення досудового слідства з додержанням підслідності, визначеної статтею 112 КПК України (1960 р.), згідно з якою у справах про злочини, передбачені ст. 332 КК України, досудове слідство провадиться слідчими органами СБУ. При цьому стверджує, що служба зовнішньої розвідки України не є правоохоронним органом, а ОСОБА_6 , за посадою, яку він обіймав, не підпадає під ознаки службових осіб, віднесених Законом України «Про державну службу» до 1-3 категорій або таких, що займають особливо відповідальне становище.
Розглянувши і перевіривши доводи, викладені в ухвалі і в апеляційній скарзі, Апеляційний суд надає перевагу тим, які навів суд першої інстанції з наступних міркувань.
Та обставина, що ОСОБА_6 станом на період з 24.08 по 24.10.2012 за посадою відносився до кадрового складу розвідувального органу України, зазначена в обвинувальному акті, взята до уваги судом першої інстанції і в апеляційній скарзі не оспорюється.
У пункті першому статі другої Закон України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначає як правоохоронні всі органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції, і бере під свій захист, зокрема, співробітників служби безпеки та кадрового складу розвідувальних органів України.
В обвинувальному акті серед анкетних відомостей ОСОБА_6 зазначено, що він є військовослужбовець розвідувального органу України (т.1 а.с.2).
Отже ОСОБА_6 слід вважати працівником правоохоронного органу, а досудове слідство, згідно зі ст. 112 КПК України (1960 р.) та досудове розслідування, згідно зі ст. 216 КПК України (2012 р.), до початку діяльності Державного бюро розслідувань України, але не пізніше п`яти років з дня набрання чинності КПК України 2012 року, повинні здійснювати слідчі органів прокуратури. Такий висновок повністю узгоджується і зі змістом пункту 11 наказу Генерального прокурора України від 12.07.2012 № 12 гн «Про особливості діяльності прокуратур з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері».
У даному кримінальному провадженні досудове слідство і (з 20.11.2012) досудове розслідування здійснено слідчим, який не мав для цього відповідних процесуальних повноважень. Тому і складений ним обвинувальний акт не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Мукачева ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 22.04.2015, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні повернуто прокуророві, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді