В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2012 Справа №1915/11304/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Базана Л.Т.

при секретарі Пилипець О.І.

з участю прокурора Левчука А.О.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Тернополі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, інваліда 3-ої групи загального захворювання, неодруженого, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, бул.Д.Галицького, 22/90, раніше несудимого,

- за ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженнця м.Тернополя, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_6, інваліда 2-ої групи, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,

- за ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2012 року близько 11 год. 30 хв. у підсудного ОСОБА_3, коли він разом із підсудним ОСОБА_4 перебував у дворі будинку № 76 по вул.С.Бандери в м.Тернополі виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, в звязку із чим він запропонував ОСОБА_4 вчинити крадіжку урни для сміття, що знаходилась у дворі вказаного будинку, на що останній погодився.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 травня 2012 року близько 11 год. 45 хв., діючи за попередньою змовою між ними та переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає таємно викрали урну для сміття, яка знаходилась біля столу відпочинку у дворі будинку №76 по вул.С.Бандери в м.Тернополі, та з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ПП «Східний масив» матеріальні збитки на суму 120 грн.

Допитаний як підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 18 травня 2012 року близько 11 год., перебуваючи по вул.Слівенській у м.Тернополі зустрів свого знайомого ОСОБА_4, з яким в подальшому розпивали спирті напої за столиком відпочинку у дворі будинку №76 по вул.С.Бандери в м.Тернополі. Близько 11 год. 30 хв., коли спиртне закінчилось, а коштів у них не було, тому він вирішив вчинити крадіжку та з цією метою запропонував ОСОБА_4 викрасти металеву урну для сміття, яка знаходилась неподалік та здати її на металобрухт, за що отримати гроші. На дану пропозицію ОСОБА_4 погодився та вони у цей же день близько 11 год. 45 хв. удвох підійшли до даної сміттєвої урни, де переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, таємно викрали її та понесли в сторону будинку №5 по вул.Слівенській у м.Тернополі, однак на території ВПТУ №10 були виявлені та затримані працівником міліції.

Допитаний як підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та показав аналогічне, що і підсудний ОСОБА_3 про обставини вчинення ними даного злочину.

Підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнавши свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинів, повністю погодилися зі всіма зібраними в процесі досудового слідства доказами, що її підтверджують, відмовилися від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, зясувавши думку учасників процесу щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.299 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, зясувавши при цьому, чи правильно розуміють підсудні та інші учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у скоєнні злочину та кваліфікує їхні дії за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3, суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання негативно не характеризується, являється інвалідом 3-ої групи, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що помякшують покарання, суд відносить повне визнання підсудним вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне повне відшкодування завданої злочином шкоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що підсудному ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді мінімального строку обмеження волі.

Водночас суд, з врахуванням помякшуючих покарання обставин, даних про особу підсудного та фактичних обставин справи, вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без ізоляції від суспільства і таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_4, суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який згідно ст.89 КК України вважається таким, що несудимий, за місцем проживання негативно не характеризується, є інвалідом 2-ої групи, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що помякшують покарання, суд відносить повне визнання підсудним вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне повне відшкодування завданої злочином шкоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що підсудному ОСОБА_4, з врахуванням того, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді мінімального терміну позбавлення волі на певний строк.

Водночас суд, з врахуванням помякшуючих покарання обставин, даних про особу підсудного та фактичних обставин справи, вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, оскільки ОСОБА_4 може бути перевихований без ізоляції від суспільства і таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Речовий доказ у справі: металеву урну для сміття, які передано на зберігання ПП «Східний масив» необхідно залишити у розпорядженні ПП «Східний масив».

Раніше обрані підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у вигляді підписки про невиїзд слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за даним злочином покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за даним злочином покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік.

Речовий доказ у справі: металеву урну для сміття, які передано на зберігання ПП «Східний масив» - залишити у розпорядженні ПП «Східний масив».

Раніше обрані підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжні заходи у вигляді підписки про невиїзд залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_5