У х в а л а

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Кривенди О.В., Редьки А.І.,

за
участю: прокурора

Кривов”яза Я.І.,

захисника засуджених

ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 5 червня 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді
справи апеляційним судом по першій інстанції, касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_7 на вирок апеляційного
суду Житомирської області від 12 лютого 2008 року, яким засуджено:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянина України, уродженця с.
Сукеля Тираспільського району Республіки Молдова, мешканця смт. Червоне
Андрушівського району Житомирської області, раніше судимого, востаннє 21 грудня
1994 року за ст.ст. 229-2 ч. 3, 229-6 ч. 1 КК України на вісім років
позбавлення волі,

- за
п. п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України на тринадцять років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 121
КК України на п'ять років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186
КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_1 визначено остаточне
покарання - чотирнадцять років позбавлення волі.

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2народження, громадянина України, уродженця та
мешканця смт. Червоне Андрушівського району Житомирської області, згідно зі ст.
89 КК України не судимого,

за п.п.
7, 12 ч.2 ст. 115 КК України на дванадцять років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 625,59
гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь
ОСОБА_4 1 000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 гривень -
моральної шкоди.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні таких
злочинів.

1 липня 2007 року, приблизно о 20-й годині, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, за попередньою змовою, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
приїхали до будинку ОСОБА_4 в с. Дубівка Бердичівського району Житомирської
області. Зайшли до будинку і, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, розбудили ОСОБА_5 При цьому ОСОБА_1 вигнав з
будинку потерпілу ОСОБА_4 і, з нікчемного приводу, що ОСОБА_5 нечітко
відповідав на поставлені питання, завдав йому два удари кулаком по голові.
Після цього ОСОБА_2 завдав ОСОБА_5 три удари кулаком та три-чотири удари ногами
по голові, в результаті чого потерпілий впав з ліжка на підлогу. Тоді ОСОБА_2,
взявши ОСОБА_5 за ноги, відтягнув його на середину кімнати та разом із ОСОБА_1
продовжили бити. Від отриманих тілесних
ушкоджень ОСОБА_5 помер.

27 червня 2007 року, приблизно о 18-й годині 30 хвилин,
ОСОБА_1, перебуваючи на вулиці Котовського в м. Бердичеві Житомирської області,
підбіг до ОСОБА_3, тричі ударив її кулаком по голові, вирвав з рук жіночу
сумку, заволодівши майном потерпілої на суму 725,93 гривень.

28 червня 2007 року приблизно о 1-й годині ОСОБА_1,
перебуваючи в АДРЕСА_1, в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті неприязних
стосунків, під час сварки з ОСОБА_6, завдав їй численні удари кулаками в
обличчя, чим заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційному поданні прокурор зазначає про безпідставне, на його думку,
виключення судом кваліфікації дій засуджених за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України,
допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону, призначення
ОСОБА_1 надмірно м'якого покарання. Просить вирок апеляційного суду скасувати,
а справу - направити на новий судовий розгляд.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі заперечує
свою причетність до вбивства ОСОБА_5, вказує, що на досудовому слідстві він
себе оговорив, побоюючись ОСОБА_2 Просить вирок апеляційного суду щодо нього
змінити та постановити справедливе рішення.

Засуджений ОСОБА_2 у своїй касаційній скарзі твердить про
те, що він не причетний до вбивства ОСОБА_5, оскільки завдав йому лише одного
удару, вказує, що ОСОБА_1 його оговорює. Просить вирок апеляційного суду щодо
нього змінити, перекваліфікувавши його дії з п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України на
ч. 1 ст. 296 КК України.

Захисник засудженого ОСОБА_2 - ОСОБА_7 у своїй касаційній
скарзі також зазначає про непричетність його підзахисного до вбивства ОСОБА_5
Зокрема, стверджує, що в матеріалах справи відсутні достатні докази винності
ОСОБА_2, а вирок ґрунтується на припущеннях. Просить вирок апеляційного суду
щодо ОСОБА_2 змінити, перекваліфікувати його дії з п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК
України на ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання, не пов'язане з
позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України;
пояснення засудженого ОСОБА_1, який зазначив, що вбивство ОСОБА_5 він вчинив
сам, а ОСОБА_2 - оговорив, та просив скасувати вирок і направити справу на
новий судовий розгляд; засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_7, які
підтримали свої касаційні скарги; міркування прокурора, який підтримав
касаційне подання; перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у
поданні та скаргах доводи, колегія суддів вважає, що касаційне подання та
касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні відкритого
викрадення майна ОСОБА_3 та в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень
ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у
справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: показаннями
ОСОБА_1 під час досудового слідства, показаннями потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
даними протоколів відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілих,
даними висновків судово-медичних експертиз щодо заподіяння потерпілим тілесних
ушкоджень.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 186 та ч.1 ст. 121 КК України є
правильною, а призначене засудженому за вчинення цих злочинів покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що вирок щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині їх засудження за умисне вбивство ОСОБА_5
постановлено з порушеннями вимог ст.ст. 323, 334 КПК України.

Так, згідно зі ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і
обґрунтованим. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим,
якщо він постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і
правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість
підсудного у його вчиненні з достовірністю випливають із матеріалів
справи. Для цього у вироку повинні бути
проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують
висновок суду так і спростовують його.

Проте ці вимоги закону під час розгляду справи в судовому
засіданні не були виконані, обставини, які мають істотне значення для вирішення
питання, чи справді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили інкримінований їм злочин, і якщо
так, то з яких мотивів і за яких обставин, належно не з'ясовані.

При кваліфікації вбивства за п.7 ч.2 ст. 115 КК України
суд ретельно не проаналізував усіх
обставин справи, особливо тих, що характеризують суб'єктивну сторону, не
встановив належним чином наявності або відсутності у діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2
хуліганського мотиву.

Так, під час досудового слідства ОСОБА_1 зазначав, що
сварка у нього з ОСОБА_5. виникла з приводу відбування ними покарання. ОСОБА_2
твердив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розпочалася розмова на незрозумілому
жаргоні, в ході якої вони стали нестриманими та агресивними. Потерпіла ОСОБА_4
вказувала, що під час сварки, яка відбувалась у будинку, чула як ОСОБА_5 казав,
що він не при ділах і не винний.

Не давши належної оцінки цим показанням, суд дійшов
передчасного висновку про наявність у діях
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 саме хуліганського, а не будь-якого іншого мотиву.

Не є обґрунтованим і висновок суду про вчинення
засудженими вбивства за попередньою
змовою між ними.

Передбачене п.12 ч.2 ст. 115 КК України вбивство має
місце у випадку його вчинення декількома особами, які заздалегідь, тобто до
початку злочину, домовилися про спільне його скоєння.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 як на досудовому
слідстві так і в судовому засіданні стверджував, що приїхав у с. Дубівку на
пропозицію ОСОБА_1 провідати ОСОБА_5 та вийшов з будинку, коли між ними
почалася сварка. Зайшовши через деякий час знову у будинок, завдав лише
одного удару потерпілому.

ОСОБА_1 на досудовому слідстві також зазначав, що
запропонував ОСОБА_2 поїхати в Дубівку провідати ОСОБА_5 Твердив ОСОБА_1 і про
те, що саме у нього, а не ОСОБА_2, виник конфлікт з ОСОБА_5, під час якого він
декілька разів вдарив потерпілого руками в обличчя.

Суд мав проаналізувати дані, які містяться у цих
показаннях та показаннях потерпілої ОСОБА_4, на предмет з'ясування того, коли
саме і в кого саме виник умисел на вбивство ОСОБА_5 Якщо суд дійшов висновку
про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про спільне вчинення вказаного
злочину, він мав навести у вироку докази на підтвердження цього висновку, проте
не зробив цього.

Крім того, на порушення вимог ст. 334 КПК України,
формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, суд взагалі не зазначив, з якою
метою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приїхали до
ОСОБА_5 та з якою метою вони завдавали удари потерпілому.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України у мотивувальній
частині вироку має бути зазначене ставлення підсудного до пред'явленого
обвинувачення і наведена оцінка доводів, на які він послався на свій захист, проте доводи ОСОБА_2 про його непричетність до
інкримінованого злочину належним чином у вироку не проаналізовані. Суд лише
обмежився посиланням на те, що показання ОСОБА_2 не в повній мірі відповідають
фактичним обставинам справи і суперечать іншим доказам.

Оскільки, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1
неодноразово змінював свої показання, суд повинен був з'ясувати причину їх
зміни, і в результаті ретельного дослідження дати їм у вироку належну оцінку в
сукупності з іншими доказами, що є в справі. Натомість, суд без наведення
відповідних мотивів лише зазначив, що зміну показань та відмову їх давати він
розцінює як спосіб захисту.

За таких обставин
вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині їх засудження за п.п.7,12
ч.2 ст. 115 КК України підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий
судовий розгляд, під час якого необхідно усунути вказані недоліки та
постановити судове рішення відповідно до вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

Виходячи з
викладеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и
л а :

касаційне подання прокурора, касаційні
скарги засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Житомирської
області від 12 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1та ОСОБА_2в частині засудження їх
за п.п.7,12 ч.2 ст. 115 КК України скасувати, а справу в цій частині направити
на новий судовий розгляд.

Вважати ОСОБА_1засудженим на підставі
ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.2 ст.
186 КК України, на п'ять років позбавлення волі.

Судді:

Коновалов В.М. Кривенда О.В. Редька А.І.