Єдиний унікальний номер 725/6910/14-к
Номер провадження 1-кп/725/283/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці угоду про визнання винуватості по кримінальному проваджені зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000127 від 30.11.2014 року, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, українцем, уродженцем та мешканцем АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, військовослужбовця, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 у квітні 2014 року вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби при наступних обставинах:

Так, 08 квітня 2014 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку проходив на посаді водія-електрика відділення управління взводу управління командира гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , а в подальшому у військовій частині НОМЕР_2 у військовому званні «солдат».

Згідно статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, а також додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військової етики, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Статтею 30 Статуту передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу.

Відповідно до статті 128 Статуту рядовий (матрос) зобов`язаний точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

12.08.2014 року о 15.00 год. на території військової частини п.п. В0377 за адресою: АДРЕСА_2 , командиром зазначеної вище військової частини до військовослужбовців був доведений наказ № 72 від 12.08.2014 року щодо вибуття до інших військових частин для подальшого проходження служби.

Однак, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст.ст. 11, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про те, що на виконання вимог наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 72 від 12.08.2014 року він зобов`язаний вибути за межі Чернівецької області до нового місця служби (військова частина п.п. В2731 м. Новоград-Волинський), а також, будучи повідомленим про відповідальність за невиконання наказу, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути вибуття за межі Чернівецької області, близько 15 год. 00 хв. 12 серпня 2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, не виконав зазначений вище наказ та у подальшому до нового місця служби не вибув.

Органом досудового слідства дії обвинуваченого кваліфіковано за ст.402 ч.1, а саме: непокора, тобто інше умисне невиконання наказу.

Кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000127 від 30.11.2014 року, надійшло до Першотравневого районного суду м.Чернівці з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості від 30.11.2014 року, укладеною між підозрюваним ОСОБА_5 та старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд дійшов висновку, що справа підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.474 КПК України (далі - КПК), якщо угоди досягнуто під час розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

У такому випадку, згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.314 та ч.2 ст.474 КПК, питання про затвердження чи відмову у затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для провадження досудового розслідування в порядку передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу, вирішується у підготовчому судовому засіданні.

За змістом ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається зі змісту ст.472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті, закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Аналізуючи положення зазначеної статті, суд враховує, що для затвердження угоди про визнання винуватості необхідне досягнення згоди між її сторонами з усіх зазначених вище питань, в тому числі і щодо міри покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, як пояснив під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 він не погоджується із запропонованою прокурором мірою покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладання угоди; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним та сторони не примирилися.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що угода про визнання винуватості від 30.11.2014 року не може бути затверджена судом, оскільки умови угоди суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.56, ч.1 ст. 314, ч.3 ст.469, ст.474 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості по кримінальному проваджені, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000127 від 30.11.2014 року, укладену між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України - відмовити.

Обвинувальний акт даного кримінального провадження про обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.402 КК України та матеріали кримінального провадження - повернути прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для продовження досудового розслідування у загальному визначеному законом порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 .