АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"
27 " вересня 2007 року Колегія судців
судової палати у кримінальних

справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
судді - Приндюк М. В.

суддів -
Лук'янець Л. Ф., Дмитренко Г.М. ,

за участю
прокурора - Рабінчук Т.І.,

законного
представника ОСОБА_1.,

засудженого ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за апеляціями прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції Козія В. В.,
засуджених ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2007 року, яким -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
народився і проживає в АДРЕСА_1,
українець, громадянин України, не

одружений, з неповною середньою
освітою, непрацюючий,

раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення
волі, за ч. 4 ст.
187 КК

України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
На підставі

ст.
70 КК України призначено остаточне
покарання 8 років
позбавлення волі з

конфіскацією всього особистого майна,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, народився і проживає в АДРЕСА_2, українець, громадянин
України,

неодружений, з неповною середньою освітою,

непрацюючий, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі. На
підставі ст. 75, 76

КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком на 2
роки, з

покладенням на нього відповідних обов'язків,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
народився і проживає в АДРЕСА_3,
зареєстрований в АДРЕСА_4,
українець, громадянин України,

Справа №
11-а-1895/ 07р. Категорія ч.3 ст.
296 КК України

Головуючий
у 1-й інстанції: Пінчук Н. А.

Доповідач
: Лук'янець Л. Ф.

не одружений, з
неповною середньою освітою,
непрацюючий, раніше не судимий, засуджений за ч.3 ст.
296 КК України на 3 роки позбавлення волі,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
народився і проживає в АДРЕСА_5,
АДРЕСА_6, українець, громадянин України, не одружений,
з середньою освітою,
непрацюючий, раніше не
судимий, засуджений за ч.3 ст.
296 КК України на 3 роки позбавлення волі,

встановила:

За
вироком суду ОСОБА_3., ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4. визнані винними у
хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського
порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю, вчиненою групою осіб, пов»язаному з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, при наступних обставинах.

12.11.2005 року приблизно о 00 год.
05 хв., ОСОБА_3., ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4.
та невстановлена досудовим слідством особа,
в м. Києві по вул. Братиславській, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись в салоні
маршрутного таксі № 7, в якому рухались
в напрямку масива Троєщина, грубо
порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, а також загально прийнятих правил
моральності, добропристойності та
поведінки в суспільстві, почали
висловлюватись брутальною лайкою та на прохання потерпілого ОСОБА_6
заспокоїтись, не реагували та
провокували його на бійку.

Приблизно
в 00 год. 15
хв., маршрутне таксі зупинилось на
зупинці по АДРЕСА_7, і коли ОСОБА_6
намагався вийти з маршрутного таксі, то ОСОБА_3., не зважаючи на те, що в маршрутному таксі знаходились інші
особи, грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи особливо зухвало, з хуліганських мотивів, застосувавши насильство, виштовхнув останнього з салону маршрутного
таксі, внаслідок чого потерпілий впав на
землю. ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4. та невстановлена досудовим слідством
особа почали бити ОСОБА_6, наносячи йому
удари по різним частинам тіла. В цей час з маршрутного таксі, яке стояло на зупинці, з метою припинення хуліганських дій, вибігли ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Після
того, ОСОБА_2, ОСОБА_4. та невстановлена досудовим слідством
особа, продовжуючи свої хуліганські дії, з метою вчинення опору громадянам, які припиняли хуліганські дії останніх, почали кидати каміння в потерпілих. Діючи з
особливою зухвалістю, яка виразилась у
спричиненні тілесних ушкоджень, ОСОБА_2
наніс ОСОБА_7. декілька ударів по тулубу,
а ОСОБА_5 наніс один удар пустою пляшкою по голові, від якого ОСОБА_7. впав на землю і втратив
свідомість Продовжуючи свої злочинні дії,
ОСОБА_2. наніс два удари в обличчя ОСОБА_8., завдавши тому фізичну біль.

Внаслідок
таких дій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця на віках правого
ока і в правій завушній області, садна в
правій надбрівній і обох щокових областях,
забиту рану м'яких тканин волосистої частини голови, які відповідно до судово-медичної експертизи
№ 1121/И від 03.10.2006 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у
вигляді: садна на фоні крововиливу на тильній поверхні правої кисті в проекції
2-3 п'ясткових кісток, які згідно
судово-медичної експертизи № 1194/И від 24.01.2006 року відносяться до легких
тілесних ушкоджень.

Побачивши, що ОСОБА_9. почала телефонувати до міліції з
мобільного телефону, ОСОБА_5 підійшов до
неї, та грубо порушуючи громадський
порядок, з мотивів явної неповаги до
суспільства, почав висловлюватись
брутальною лайкою в її адресу, а також
погрожував застосуванням фізичного насильства. Сприйнявши погрози ОСОБА_5 як реальні, побоюючись за своє життя та здоров'я вона
припинила свої дії.

Після
того, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4. були затримані
працівниками міліції. Не встановлена слідством особа з місця скоєння злочину
зникла.

Крім
того, ОСОБА_3., 06.06.2006
року, приблизно о 00 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, зайшов у приміщення кафе
«Оболонь» по вул. Микитенко, 3 в м.
Києві, де в нього з раніше
незнайомим ОСОБА_10. виник конфлікт. Після того, вони вийшли на вулицю та продовжили сваритись.
В цей час, ОСОБА_3. помітив в
руках потерпілого мобільний телефон «Самсунг» та у нього виник умисел скоїти
розбійний напад з метою заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3. дочекався поки
потерпілий вийде з кафе, підбіг до нього
та наніс йому три удари ножем в область грудної клітини, від яких потерпілий впав та втратив
свідомість. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1425/э від 21.08.2006
року, ОСОБА_3. наніс потерпілому тілесні
ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки
зліва на рівні 12 грудного, 1
поперекового хребців з явищем помірної підшкірної емфіземи в нижніх відділах
грудної клітини зліва по задній поверхні,
лівобічного гемопневмоторакса, що
відноситься до тяжких тілесних ушкоджень,
а також два непроникаючих колото-різаних поранення грудної клітки справа
в області 8 міжребір'я, зліва на рівні
10 ребра, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень. Подолавши таким чином волю до опору потерпілого, ОСОБА_3.
заволодів його майном, а саме: мобільним
телефоном «Самсунг» з сім-картою та 25 грн. на рахунку, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на
загальну суму 500 грн.

На даний вирок
подані апеляції:

Прокурором, що приймав участь в розгляді справи судом
першої інстанції, який, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок суду відносно ОСОБА_2. в
частині визнання винним та призначення покарання за ч.3 ст.
296 КК України змінити -звільнити ОСОБА_2. від кримінальної
відповідальності в зв'язку із застосуванням амністії на підставі п. «а» ст.
1, ст. 6 ЗУ
«Про амністію» від 19.04.2007 року, а
справу відносно нього закрити на підставі п. 4
ст. 6 КПК України та скасувати
запобіжний захід - підписку про невиїзд.

Засудженим
ОСОБА_3., який не оспорюючи обставин та
кваліфікації вчинених злочинів, просить
скасувати вирок суду та пом'якшити покарання,
застосувавши ст. . 69 КК України.
Просить врахувати те, що він щиро
розкаявся, активно сприяв розкриттю
злочину, є сиротою та вчинив злочин у
неповнолітньому віці.

Засудженим
ОСОБА_4., який просить змінити вирок
суду в частині призначеного покарання та призначити йому покарання за ч.3 ст.
296 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було враховано
пом'якшуючі обставини такі як: вчинення злочину вперше, щире каяття,
сприяння розкриттю злочину,
раніше судимий не був та позитивно характеризується за місцем
проживання.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення
прокурора, яка підтримала апеляцію
прокурора та вважає, що апеляції
засуджених ОСОБА_3. та ОСОБА_4. не

підлягають
задоволенню, провівши судові
дебати, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає
задоволенню, а апеляції засуджених ОСОБА_3. та ОСОБА_4. не
підлягають задоволенню з таких підстав.

Винність
засуджених ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. ОСОБА_2 у здійсненні хуліганства,
тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалась
особливою зухвалістю, вчинене групою
осіб, пов»язане з опором
громадянам, які припиняли хуліганські
дії, при обставинах викладених у
вироку, підтверджується зібраними по
справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і в апеляціях не
заперечується.

Суд правильно кваліфікував
їх дії за ч.3 ст. 296 КК України.

Винність
засудженого ОСОБА_3. у здійсненні
розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров»я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних
ушкоджень, при обставинах, викладених у вироку, також підтверджується зібраними по справі та
перевіреними в судовому засіданні доказами,
і в апеляціях не заперечується.

Суд правильно
кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 187 КК України.

Доводи апеляцій ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. про призначення надто суворого покарання необгрунтовані.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_3. та ОСОБА_4.
суд, відповідно до вимог ст. 65
КК України , врахував ступінь
небезпечності вчиненого злочину, дані
про особу засуджених, в тому числі і ті
на які вони посилаються у своїх апеляціях,
наявність обставин, що
пом"якшують та обтяжують покарання.

Покарання
призначене за ст. . 296 ч.3 КК України в межах санкції
статті, близьке до мінімального, ОСОБА_3.
за ст. . 187 ч. 4 КК
України мінімальне за санкцією зазначеної статті. На підставі ст. . 70 КК України ОСОБА_3. остаточно
призначене покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Призначені
покарання є необхідними і достатніми для виправлення засуджених та попередження
нових злочинів і вважати їх надмірно суворими колегія судців підстав не
знаходить.

Що
стосується доводів апеляції прокурора,
який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, про звільнення засудженого ОСОБА_2 від покарання
на підставі Закону України «Про амністію»,
то ці доводи обгрунтовані.

Відповідно
до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 р. звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк
та від інших покарань, не пов»язаних з
позбавленням волі, підлягають
особи, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачене покарання менш
суворе, ніж позбавлення волі на строк не
більше 5 років, та за злочини, вчинені з необережності, за які законом передбачене покарання меш
суворе, ніж позбавлення волі на строк не
більше 10 років осіб, які на момент
вчинення злочину були неповнолітніми.

З
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив злочин,
передбачений ч.3 ст. 296 КК України, покарання за який передбачене від 2 до 5
років позбавлення волі, та вчинив
зазначений злочин в неповнолітньому віці.

Відповідно
до ст. . 6 Закону України «Про амністію»
звільненню від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, підлягають особи, які підпадають під дію статті 1 цього
Закону, кримінальні справи щодо яких
перебувають у провадження органів дізнання,
досудового слідства чи суду, але
не розглянуті судами або розглянуті, але
вироки не набрали законної сили, про
злочини, вчинені до набрання чинності
цим Законом.

З цих
підстав вирок суду щодо ОСОБА_2 потрібно скасувати, звільнивши його від кримінальної
відповідальності на підставі п.
«а» ст. . 1 Закону України
«Про амністію» від 19.04.2007 p., а справу
щодо нього закрити.

Керуючись ст. .
ст. . 365, 366 КПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який брав участь в розгляді
справи судом першої інстанції Козія В.В.,
задовольнити.

Вирок
Дніпровського районного суду м. Києва
від 04 червня 2007 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

На
підставі п. «а» ст. . 1 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 року звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. . 296 ч.3 КК України, закривши щодо нього провадження по справі.

Міру запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Апеляції
засуджених ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. залишити без задоволення, а
вирок щодо них без змін.