АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
Провадження №645/9210/13-к Провадження № 11кп/790/1637/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002796 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 3.12.2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначено за сукупністю вироків 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 4500 грн. матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , маючи намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , шляхом обману та зловживання довірою, в кінці червня 2013 року, точний час та дата в ході слідства не встановлені, запевнив останнього, що знайомий ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_10 відчужує належний йому автомобіль DAEWOONUBIRA держномер НОМЕР_1 за 6000 грн., та привів ОСОБА_8 на автомобільну стоянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 де показав потерпілому зазначений автомобіль, який насправді належав ОСОБА_11 , і до продажу якого ОСОБА_7 не мав жодного відношення. ОСОБА_8 , будучи введеним в оману, не маючи будь-яких сумнівів у правдивості наданої ОСОБА_7 інформації, та вважаючи, що власником автомобіля є товариш ОСОБА_7 , повірив останньому та передав йому 1000 грн. для передачі власнику автомобіля чоловіку на ім`я ОСОБА_10 як завдаток за автомобіль, які ОСОБА_7 начебто передав власнику авто.

Після цього ОСОБА_7 , реалізуючі свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом обману та зловживання довірою, приховуючи свої справжні наміри та продовжуючи створювати у ОСОБА_8 впевненість в придбанні останнім автомобіля DAEWOONUBIRA держномер НОМЕР_1 , повідомив останньому про необхідність сплати ще 2500 грн. для переоформлення автомобіля на його ім`я. Отримавши від потерпілого 2500 грн., ОСОБА_7 привласнив вказані грошові кошти та розпорядився ними на власний розсуд, після чого знову звернувся до ОСОБА_8 та зажадав від останнього ще 1000 грн. нібито для транспортування автомобіля за допомогою евакуатора з автомобільної стоянки. ОСОБА_8 , перебуваючи у впевненості словах ОСОБА_7 та довіряючи йому, передав останньому грошові кошти в розмірі 1000 грн., які ОСОБА_7 витратив на власні потреби.

Всього за період з кінця червня 2013 року до середини липня 2013 року ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 на суму 4500 грн., не передавши останньому права власності на автомобіль DAEWOONUBIRA держномер НОМЕР_1 , який насправді належав ОСОБА_11 .

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений не згоден з вироком в частині призначеного судом покарання в зв`язку з невідповідністю тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок його суворості. Просить вирок скасувати, та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. Разом з цим, обвинувачений подав клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році», посилаючись на наявність у нього неповнолітньої дитини;

- захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить вирок змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому, та призначити більш м`яке покарання, оскільки вважає, що судом не враховано в повному обсязі наявність пом`якшуючих обставин, що призвело до неправильного застосування Кримінального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, який просив скасувати вирок, направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неповноту судового розгляду; пояснення потерпілого, який просив вирок залишити без зміни; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Посилання обвинуваченого на неповноту судового розгляду є безпідставними, допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_7 винним себе в шахрайстві визнав та показав, що отримав від ОСОБА_8 за автомобіль Деу-Нубіра 4500 грн., які привласнив, цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4500 грн. та моральної 2500 грн. визнав.

Потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що в кінці червня 2013 р. ОСОБА_7 , який проживав у нього вдома, запропонував йому придбати автомобіль Деу-Нубіра після ДТП, який належить його знайомому на ім`я ОСОБА_10 , він погодився і вони вдвох прийшли на автостоянку по АДРЕСА_2 де знаходився вказаний автомобіль. Мехтіїв запевнив його, що автомобіль буде переоформлено в ГАІ на його ім`я, та отримав від нього 4500 грн. за три рази. Після чого потерпілий дізнався в ГАІ, що автомобіль на його ім`я не оформлено, після чого ОСОБА_12 пішов з його квартири та гроші не повернув.

Аналогічні показання в суді дала свідок ОСОБА_13 .

Згідно повідомлення ВДАІ Фрунзенського району м.Харкова від 27.08.2013 р. автомобіль DAEWOONUBIRA держномер НОМЕР_1 належав ОСОБА_11 .

Допитаний в суді свідок ОСОБА_11 показав, що вказаний автомобіль належить йому, знаходився довго після ДТП на автостоянці по пр. Косіора, 2 м.Харкова, він намагався його продати, надав про це об`яви, але з ОСОБА_12 справ не мав, задатку від нього не отримував.

Свідок ОСОБА_14 в суді показала, що їй відомо про те, що хтось намагався продати автомобіль Деу-Нубіра належний її братові ОСОБА_11 , автомобіль довго стояв на стоянці після ДТП, вони залишили на стоянці свої телефону, кілько чоловіків їм телефонували.

Вказаним доказам в сукупності з іншими матеріалами справи суд дав належну оцінку, та дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК кваліфікував правильно.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до положень ст.65 КК України, суд врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, яким його засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття.

Призначене судом обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання ОСОБА_7 на наявність у нього неповнолітньої дитини при апеляційному розгляді не підтверджено, сторона захисту яких не будь документів про це суду не надала, об`єктивні дані про те, що ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину відсутні, а тому питання про можливість застосування до обвинуваченого Закону України « Про амністію у 2014 р.» не розглядається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Судді

ОСОБА_2 _________ ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_15 ____________