В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/16872/14-к

10.06.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю прокурора: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004659 від 04.09.2014 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, розлученої, на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, м. Херсона, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця, м. Херсона, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , працюючого малярем-штукатуром ТОВ «Фасад Строй Інвест»;

раніше судимого:
- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 13.06.2007 р. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 28.09.2011 р. за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна (ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 30.12.2013 р. змінено невідбуту частину строку покарання 1 рік 6 місяців 28 днів на виправні роботи з відрахуванням 20% заробітку на користь держави)
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 03.09.2014 р. близько 20:30 години, без попередньої змови між собою, знаходячись біля Херсонського обласного протитуберкульозного диспансеру (далі по тексту ХОПД), за адресою: вул. Польова, 8, м. Херсон, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння транспортним засобом, таємно заволоділи автомобілем «Мерседес 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 з мотивів особистих неприязнених відносин, перемістила автомобіль «Мерседес 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , по вул. Ракетній на відстань близько 500 м., звідки в подальшому близько 21:00 годин ОСОБА_10 , який керував автомобілем, та ОСОБА_11 , вищезазначений автомобіль перемістили до гаражу № НОМЕР_2 , розташованому в гаражному кооперативі «Північ» по вул. Нафтовиків, 174 в м. Херсоні. Внаслідок чого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спричинили ОСОБА_5 шкоду на суму 7000 доларів США (станом на 03.09.2014 р. згідно даних НБУ складає 87717 грн.).

Суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину в повідомленій підозрі визнала частково. Вказала, що за руль автомобіля, належного ОСОБА_12 не сідала, проте мала б повідомити, де знаходиться автомобіль, але сподівалась, що ОСОБА_13 та ОСОБА_10 його повернуть.

Дала показання про те, що 03.09.2014 р. в вечірній час ОСОБА_13 з дружиною, ОСОБА_10 з дружиною, перебували у неї вдома, де відпочивали. Всі разом вирішили піти до магазину, по дорозі куди виникло питання про те, що ОСОБА_12 заборгував ОСОБА_14 гроші, а тому вирішили його викликати, щоб з`ясувати це питання. Підтвердила, що саме вона викликала його через службу таксі, де він працює.

Коли всі разом прийшли до прохідної ХОПД, то ОСОБА_13 з ОСОБА_15 пішли вперед, вони з ОСОБА_10 вирішили туди не підходити.

Вона стала почувати себе погано, а тому відійшла і не бачила, що саме відбувалось біля автомобіля між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Коли стали відходити від місця події, то повернувся ОСОБА_13 , який позвав ОСОБА_10 і вони про щось говорили. Пізніше до них приїхав ОСОБА_12 та став пред`являти претензії з приводу автомобіля.

Коли вони всі знову прийшли до неї додому, куди приїхав ОСОБА_13 та попросив у ОСОБА_18 ключі від гаражу, що по вул. Нафтовиків, але вона одразу сказала, що там місця замало. Подумала, що вони скоріш за все бажають туди поставити автомобіль ОСОБА_19 , але жодних домовленостей між ними про місце паркування автомобіля не було. Не повідомила ОСОБА_12 про те, куди подівся автомобіль, оскільки злякалась відповідальності та не змогла прийняти вірне рішення.

Показання обвинуваченої частково підтвердив свідок ОСОБА_20 , який дав суду пояснення про те, що він з ОСОБА_9 , подружжями ОСОБА_21 та ОСОБА_22 дійсно 03.09.2014 р. відпочивали разом, вживали спиртне. Коли всі пішли до кафе, то ОСОБА_13 почав розповідати, що ОСОБА_12 заборгував йому гроші, а тому запропонував його викликати. ОСОБА_9 викликала автомобіль ОСОБА_12 до центрального входу ХОПД. Всі разом пішли на місце виклику.

Першим до ОСОБА_12 , який був біля автомобіля, підійшов ОСОБА_13 , останній намагався закрити двері автомобіля, але ОСОБА_12 став відходити від автомобіля, вони йшли за ним метрів 300, а потім повернулись назад. Коли повернулись, то побачили, що автомобіля вже немає, стояли ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_25 . На його питання, де автомобіль йому нічого не відповіли. Хто сідав до автомобіля він не бачив.

Коли повернулись до кафе, то туди приїхав ОСОБА_12 з працівниками міліції, від яких йому вже і стало відомо про зникнення автомобіля. ОСОБА_13 сказав, що все владнається. Вони всі разом пішли назад додому ОСОБА_9 , де ОСОБА_13 перед тим залишив свій автомобіль. Там останній попросив у ОСОБА_9 ключі від гаражу по вул. Нафтовиків, щоб поставити до нього автомобіль ОСОБА_26 . Він дав ключі від гаражу ОСОБА_14 , який з дружиною та подружжям ОСОБА_22 поїхав від них.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, просив врахувати його роль при вчиненні правопорушення. Спростував показання ОСОБА_9 . Так дав показання про те, що 03.09.2014 р. він з дружиною, а також ОСОБА_10 з дружиною перебували вдома у ОСОБА_9 , де розпивали спиртне. Всією компанією пішли до кафе, де виникла розмова про ОСОБА_27 . ОСОБА_9 стала говорити про те, що бажає з`ясувати з ним відносини, а тому прийняли рішення викликати таксі, де працює потерпілий. Виклик здійснили до центрального входу ХОПД. Жодних розмов про заволодіння автомобілем між ними не відбувалось.

Коли всією компанією підходили до ХОПД, то ОСОБА_12 вже їх чекав, а тому він з ОСОБА_15 пішли до нього першими. У ОСОБА_18 з ОСОБА_28 почався конфлікт, в ході якого він намагався їх заспокоїти, а тому випадково зачепив потерпілого рукою по обличчю. ОСОБА_12 побіг від них, а вони в свою чергу намагались його наздогнати, але не змогли, коли повернулись на місце, де все розпочалось, то автомобіля, належного потерпілому вже не було на місці, а їм сказали, що ОСОБА_9 на ньому поїхала.

Коли все ж таки побачили ОСОБА_9 , на їх запитання навіщо вона це зробила вона попросила відігнати автомобіль до гаражу. ОСОБА_10 сів за руль, а він поряд, і вони певний час їздили на автомобілі, намагаючись знайти потерпілого. Після того як не знайшли потерпілого, то прийняли рішення відігнати його до гаражу, що знаходиться по вул. Нафтовиків. Для цього ОСОБА_29 дав їм ключі від гаражу і вони з ОСОБА_10 залишили автомобіль в ньому. Проте, коли заганяли його в гараж, то пошкодили праве крило автомобіля.

Зазначив, що не повідомили про автомобіль, оскільки злякались відповідальності, тим більше ОСОБА_9 запевнила, що вирішить всі проблеми з потерпілим.

Додав, що ОСОБА_19 до цих подій знав, але жодних грошових зобов`язань вони один перед одним не мали. Машину відганяв лише на прохання ОСОБА_9 і задля того, щоб не залишати її на вулиці. Попередніх домовленостей між ними щодо заволодіння не було, вся ситуація мала свій розвиток спонтанно.

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , достовірність якого останній підтвердив і в судовому засіданні, про що було складено протокол від 08.10.2014 р. (а.п. 230-232) з відеозаписом до нього, обвинувачений на місці показав та продемонстрував, що 03.09.2014 р. в вечірній час біля прохідної ХОПД по вул. Польовій, ОСОБА_9 заволоділа автомобілем «Мерседес 200», який він в подальшому відігнав до гаражу по вул. Нафтовиків в м. Херсоні.

Пояснив, що ОСОБА_9 03.09.2014 р. близько 20:00 годин викликала через службу таксі ОСОБА_12 до прохідної ХОПД. Всі разом він з дружиною, ОСОБА_10 з дружиною, та ОСОБА_9 з ОСОБА_15 направились до місця виклику, де побачили потерпілого, який стояв біля свого автомобіля. Першим до потерпілого підбіг ОСОБА_29 , а він підійшов слідом, і можливо випадково з метою попередження конфлікту між ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , зачепив останнього рукою. ОСОБА_12 почав тікати і вони побігли за ним. Не наздогнавши його, вони повернулись назад, але побачили, що автомобіль потерпілого вже відсутній на місці. Неподалік залишались стояти ОСОБА_10 з дружиною та його дружина, які сказали, що ОСОБА_9 сіла в автомобіль ОСОБА_12 та поїхала по вул. Ракетній. Всі стали повертатись до кафе і почули як їх позвала ОСОБА_9 , яка сказала, що заховала автомобіль за рогом. Вони почали вмовляти її повернути автомобіль, але вона наполягала на необхідності його заховати.

Вони з ОСОБА_10 вирішили його повернути, а тому разом сіли до автомобіля ( ОСОБА_10 був за рулем) і поїхали шукати ОСОБА_26 . Не знайшовши останнього, залишили автомобіль біля його ( ОСОБА_30 ) будинку. Коли повернулись до кафе, то ОСОБА_9 сказала, що потерпілий шукає автомобіль з працівниками міліції. Сказала, що поверне автомобіль вранці. Коли повернулись до автомобіля потерпілого, то він разом з ОСОБА_25 , відігнав його до гаражного кооперативу «Північ», що по вул. Нафтовиків і який належить ОСОБА_9 , ключі від якого їм надав ОСОБА_31 .

Обвинувачений ОСОБА_10 вину в повідомленій підозрі визнав повністю, розкаявся у вчиненому, дав показання аналогічні показанням обвинуваченого ОСОБА_32 .

Уточнив, що в той момент, коли ОСОБА_12 побіг в бік Миколаївського шосе, а ОСОБА_29 та ОСОБА_13 погнались за ним, то в його присутності та присутності його дружини, та дружини ОСОБА_32 . ОСОБА_9 сіла за руль автомобіля та поїхала з місця події. Коли ж ОСОБА_13 та ОСОБА_29 повернулись, то вони їм повідомили, що ОСОБА_9 поїхала в невідомому напрямку. Коли ж вони все ж таки побачили ОСОБА_9 , то вона перед виходом з автомобіля витерла свої відбитки.

Він з ОСОБА_16 сів до автомобіля, але лише прагнув знайти потерпілого, щоб повернути йому автомобіль. Ключі від автомобіля їм передала ОСОБА_9 , а документи на автомобіль її брат повернув ОСОБА_33 через певний час. Коли вони їхали, то в автомобілі вже була відсутньою рація.

З обвинуваченим ОСОБА_10 було проведено слідчий експеримент, підтверджени й ним суду, про що складено відповідний протокол від 08.10.2014 р. з відеозаписом до нього (а.п. 233-234). Під час проведення слідчої дії ОСОБА_10 на місці дав показання аналогічні показанням ОСОБА_30 під час проведення слідчого експерименту за його участі, а також надав показання аналогічні показанням наданим суду. Показав та продемонстрував події 03.09.2014 р., пов`язані із заволодінням автомобілем, належним ОСОБА_26 .

Не заважаючи на ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_34 заперечила факт заволодіння автомобілем, її показання частково спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який крім іншого фактично підтвердив показання ОСОБА_30 та ОСОБА_25 . Так потерпілий суду пояснив, що він працює в службі таксі. 03.09.2014 р. він отримав замовлення до ХОПД, до центрального входу, що по АДРЕСА_5 . Поки чекав пасажирів, то побачив двох чоловіків, які підійшли до нього. ОСОБА_13 почав його ображати та один раз ударив по голові. Він почав тікати з того місця, але ОСОБА_13 та ОСОБА_29 почали його наздоганяти. В якійсь момент ОСОБА_13 припинив бігти за ним, а ОСОБА_29 продовжував.

Коли він відбіг на безпечну відстань, то викликав міліцію. Повернувшись хвилин через 15 на місце події, він з працівниками міліції побачив, що його автомобіль відсутній на місці, а коли поїхали далі, то зустріли ОСОБА_9 з ОСОБА_15 , дружину ОСОБА_10 та дружину ОСОБА_30 , які на їх запитання з приводу автомобіля повідомили, що нічого не бачили. ОСОБА_29 та ОСОБА_9 поводили себе досить агресивно, оскільки ж поряд були відсутні ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , то лише в той момент у нього виникли підозри, що автомобіль забрали останні. Пізніше він прослуховував запис голосу особи, яка викликала його автомобіль, в якому впізнав ОСОБА_35 . Заперечив наявність будь-яких грошових зобов`язань між ним та ОСОБА_36 .

Наступного дня, 04.09.2014 р. біля 17 години його викликали до райвідділу міліції, де повернули автомобіль, на якому він виявив подряпини, розбитий бампер, відірваний молдінг, а також була пошкоджена рація. Пізніше стало відомо, що автомобіль був виявлений в автомобільному гаражі, який орендувала ОСОБА_35 .

Ключі від автомобіля йому повернули працівники міліції, а документи на автомобіль повернув брат ОСОБА_9 години через півтори після того як був знайдений автомобіль.

Зазначив, що він являється користувачем автомобіля, оскільки між ним та власником оформлено договір оренди.

Вказав, що жодних матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не має, оскільки завдана ними шкода відшкодована в повному обсязі.

Показання потерпілого в частині прав на розпорядження автомобілем підтвердив свідок ОСОБА_37 , який дав суду показання про те, що він передав ОСОБА_12 автомобіль «Мерседес 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в користування, з подальшим правом викупу, тобто ОСОБА_12 протягом певного часу мав виплачувати вартість автомобіля. Передача автомобіля була оформлена відповідним Договором та розпискою про передачу грошей.

Показання всіх учасників подій 03.09.2014 р. в частині місця вчинення злочин підтвердив свідок ОСОБА_38 , який дав суду показання про те, що він працює сторожем ХОПД. 03.09.2014 р. в районі центрального входу він бачив певну групу людей, між якими була якась розмова. Що саме відбувалось між ними не знає.

Показання ОСОБА_10 та ОСОБА_30 підтвердили наступні допитані судом свідки, які спростували позицію ОСОБА_35 .

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що 03.09.2014 р. вона зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та його дружиною, ОСОБА_9 та ОСОБА_15 відпочивали в кафе, де пили пиво. В розмові ОСОБА_9 пригадала, що ОСОБА_12 розповсюджує про неї неправдиві відомості, а тому вони вирішили його викликати та з`ясувати відносини. З`ясувавши номер телефону служби таксі «Старт», ОСОБА_9 зателефонувала та попросила, щоб саме ОСОБА_12 приїхав на виклик.

Всі разом пішли до центрального входу ХОПД, де вже стояв автомобіль таксі, а водій був поряд та курив. ОСОБА_29 та ОСОБА_13 почали йти швидше, а коли підійшли до автомобіля, то ОСОБА_13 намагався закрити двері, під час чого зачепив ОСОБА_26 . Останній почав тікати з місця, але ОСОБА_13 та ОСОБА_29 пішли за ним. Вона з ОСОБА_39 та ОСОБА_10 повільно йшла за всіма, і лише почули як завівся автомобіль, за рулем якого вже була ОСОБА_35 . Остання поїхала в невідомому напрямку з місця події. Коли до них приєднались ОСОБА_13 та ОСОБА_29 , вони їм сказали, що ОСОБА_9 на автомобілі поїхала.

Через якійсь час до них вийшла ОСОБА_9 , яка сказала, що викинула навігатор, встановлений в автомобілі, всі почали їй робити зауваження з приводу вчинених нею дій, але вона всіх запевнила, що все владнає і проблем з ОСОБА_12 не буде. ОСОБА_13 та ОСОБА_29 забрали у неї ключі від автомобіля, а вона почала їх вмовляти заховати автомобіль, на що ОСОБА_13 та ОСОБА_10 поїхали на автомобілі, належному потерпілому, шукати останнього.

Вони ж всі разом пішли назад до кафе, де їх і виявили працівники міліції з ОСОБА_12 , який питав де подівся автомобіль. Спочатку вони хотіли все розказати, але ОСОБА_9 запевнила, що проблем не буде, а тому промовчали. Пізніше ОСОБА_13 та ОСОБА_10 повернулись та повідомили, що автомобіль залишили в гаражі належному ОСОБА_9 , ключі від якого їм напевно передав ОСОБА_31 .

Зазначила, що жодних попередніх домовленостей між учасниками подій щодо заволодіння автомобілем не було, навпаки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 з усіма сварились, але ОСОБА_9 запевняла, що проблем не буде.

Під час проведення слідчого експерименту 06.09.2014 р. за участю ОСОБА_23 , про що складено відповідний протокол (а.п. 225-228) з відеозаписом до нього, свідок на місці події показала та продемонструвала обставини подій 03.09.2014 р., пов`язаних з автомобілем, належним ОСОБА_26 . Дала показання по суті зникнення автомобіля «Мерседес» аналогічні показанням в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_40 дала суду показання аналогічні показанням ОСОБА_23 , уточнивши, що ОСОБА_9 попросила ОСОБА_30 та ОСОБА_10 сховати автомобіль, належний ОСОБА_12 , щоб його «провчити», але вони сказали, що якщо його зустрінуть, то повернуть автомобіль, на що ОСОБА_9 просила цього не робити.

Ключі від гаражу, що знаходиться по вул. Нафтовиків в м. Херсоні, ОСОБА_41 та ОСОБА_10 передав ОСОБА_29 , куди вони і поставили автомобіль, знову ж на прохання ОСОБА_35 .

Показання ОСОБА_10 та ОСОБА_30 в частині обставин приховування автомобіля підтвердив свідок ОСОБА_42 , який пояснив, що він працює черговим автомобільного кооперативу «Північ», розташованого по вул. Нафтовиків в м. Херсоні. 03.09.2014 р. близько 23:00 години приїхало двоє чоловіків, на двох автомобілях, один з яких був «Мерседес» чорного кольору, сказали, що бажають залишити його в гаражі.

Під час проведення досудового розслідування йому надавали для впізнання осіб, які приїхали до гаражу, одного з яких він впізнав. За рулем «Мерседеса» був ОСОБА_25 . Чоловіки мали ключі від гаражу. Під час заїзду до гаражу, вони подряпали праву сторону «Мерседеса», а тому їм довелось винести з гаражу стойку з полицями, а вже потім повторно заганяти автомобіль.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.09.2014 р. (а.п. 223-224) вбачається, що дійсно ОСОБА_43 , вказав на ОСОБА_10 , як на чоловіка, який 03.09.2014 р. за рулем автомобіля «Мерседес» заїздив до гаражу № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Північ». З ним в автомобілі перебував ще один чоловік.

Також в судовому засіданні були досліджені докази, які підтверджують показання, надані як обвинуваченими з потерпілим, так і допитаними свідками:

- протокол огляду місця події від 04.09.2014 р. (а.п. 181-192) з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що оглянуто гараж № НОМЕР_2 , гаражного кооперативу «Північ», який знаходиться по вул. Нафтовиків, 174 в м. Херсоні. По середині гаражу припаркований автомобіль марки «Мерседес» срібного кольору, державний номер НОМЕР_3 . Виявлено, що з правого боку пасажирської та водійської дверей відсутні чорні полімерні накладки, також виявлено подряпини під правою та лівою фарами. На передній пасажирській двері виявлено дві паралельні подряпини. Під час огляду вилучено сліди рук;

- довідкою (а.п. 195) підтверджено вартість автомобіля «Мерседес 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка станом на вересень 2014 р. становить 7000 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ складає 87717 грн.;

- згідно висновку експерта №2899 від 27.09.2014 р. (а.п. 200-222) сліди пальців рук та сліди долоней, відкопійовані на відрізку стрічки технічної №3, №2, №6, вилучені при проведенні огляду місця події від 04.09.2014 р., придатні для ідентифікації особи. Так * слід долоні руки, максимальним розміром 70*44 мм., залишений долонею лівої руки ОСОБА_11 ; слід пальця руки, максимальними розмірами 22*21 мм., залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_10 ; * слід пальця руки, максимальними розмірами 21*14 мм., залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_10 ; * слід долоні руки, максимальними розмірами 115*70 мм., залишений долонею правої руки ОСОБА_11 ; * слід долоні руки, максимальними розмірами 65*90 мм., залишений долонею правої руки ОСОБА_11 ; * група з трьох слідів пальців руки (слід максимальними розмірами 21*16 мм., слід максимальними розмірами 24*17 мм., слід максимальними розмірами 20*16 мм., залишені відповідно середнім, безіменним та мізинцем правої руки ОСОБА_11 .

Сукупність наведених та оцінених доказів свідчить про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_30 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення. Досліджені в судовому засіданні докази є належними і допустимими, а тому підстав ставити їх під сумнів суд не має.

Враховуючи ту обставину, що дійсно між обвинуваченими не було попередньої домовленості про спільне вчинення злочину, тобто така домовленість була відсутньою до початку вилучення транспортного засобу, дії всіх обвинувачених були вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 289 КК України.

Сукупність всіх досліджених судом доказів вказує на ту обставину, що дії всіх учасників, причетних до вилучення транспортного засобу мали «ситуативний характер» і хоч метою дій всіх обвинувачених було саме заволодіння транспортним засобом (мета та мотив значення для кваліфікації не має), проте жодних обставин, які б вказували на наявність саме попередньої змови судом встановлено не було.

Суд не може прийняти до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_9 в частині заперечення її участі в переміщенні транспортного засобу, оскільки допитані судом свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , про що зазначали ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , підтвердили ту обставину, що саме ОСОБА_9 першою вчинила безпосередні дії, направлені на незаконне вилучення транспортного засобу, належного ОСОБА_26 . Показання ОСОБА_44 , який являється співмешканцем ОСОБА_9 , суд розцінює як бажання допомогти останній уникнути кримінальної відповідальності, а тому відноситься до них критично і вважає їх такими, що не спростовують причетність ОСОБА_9 до заволодіння автомобілем.

Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_23 як протягом досудового розслідування, так і під час судового розгляду давали суду послідовні показання, жодного разу не змінюючи їх, частину яких підтвердив і потерпілий, який також заперечив грошові зобов`язання між ним та ОСОБА_16 (що ставить під сумнів показання як ОСОБА_9 , так і свідка ОСОБА_18 в цій частині), а тому суд вважає обсяг повідомленої ОСОБА_9 підозри такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, отже її показання суд розцінює як обраний спосіб захисту, який свого підтвердження не знайшов.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винної, яка характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодувала завдану потерпілому матеріальну шкоду. Обставиною, що обтяжує покарання суд розцінює вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обставин, що пом`якшують покарання судом встановлено не було.

При призначенні покарання ОСОБА_10 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується задовільно, неповнолітніх утриманців не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком суду у вигляді виправних робіт, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодував завдану матеріальну шкоду. Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання своєї вини та щире каяття.

Крім того, судом при призначенні покарання враховується думка ОСОБА_10 про те, що він здатен виконати вирок суду у разі призначення покарання у вигляді штрафу.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується позитивно, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодував завдану матеріальну шкоду. Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання своєї вини та щире каяття.

Крім того, при призначенні покарання всім обвинуваченим судом враховується позиція потерпілого, який не заперечував проти призначення покарання, запропонованого Прокурором, а також роль кожного з обвинувачених та обсяг вчинених дій, а тому можливим є застосування ст. 75 КК України відносно ОСОБА_30 та ОСОБА_9 та штрафу відносно ОСОБА_25 .

Позовна заява потерпілого підлягає залишенню без розгляду за заявою останнього.

Також з обвинувачених на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової експертизи (а.п. 199).

Керуючись ст. ст. 124, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_9 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_11 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_11 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 1100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: в розмірі 18700 (вісімнадцяти тисяч сімсот) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 28.09.2011 р. (замінене на виправні роботи ухвалою Білозерського районного суду м. Херсона від 30.12.2013 р.) та остаточно призначити засудженому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців 05 (п`яти) днів виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку на користь держави, та штрафу в розмірі 1100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: в розмірі 18700 (вісімнадцяти тисяч сімсот) гривень.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України, призначене ОСОБА_10 покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк покарання у виді виправних робіт обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в розмірі по 295 (двісті дев`яносто п`ять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок з кожного (а.п. 199).
Позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду (а.п. 28, 297).

Речові докази:
- автомобіль «Мерседес 200», державний номер НОМЕР_3 (а.п. 193-194) вважати повернутим за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після проголошення підлягає направленню потерпілому для відома.

Суддя: ОСОБА_1