ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2063/15-к

08 липня 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з угодою про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, освіта повна середня, чорнобильцем та інвалідом будь-якої групи не являється, депутатом не є, на утриманні осіб не має, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, судимість в установленому законом порядку знята і погашена, -

-у вчиненні злочинів, передбачених ст.317 ч.1, ст..315 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 29 квітня 2015 року близько 12 години 40 хвилин, перебуваючи у власному домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , схилив, умовляючи, ОСОБА_6 до вживання шляхом куріння наркотичного засобу, частину якого 29.04.2015 було вилучено під час огляду місця події працівниками міліції та яка, згідно судово-хімічної експертизи № 2/273 від 07.05.2015, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабіс, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, становить 0,40 г.

Він же, 29 квітня 2015 року близько 12 години 40 хвилин безоплатно надав ОСОБА_6 одну з кімнат свого домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , для вживання останнім наркотичного засобу, який являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс (марихуана).

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.315 ч.1 КК України як схиляння певної особи до вживання наркотичного засобу, та ч. 1 ст. 317 КК України як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.

19 червня 2015 року між старшим прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури радником юстиції ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Як вбачається з даної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваних за ст., ст..315 ч.1, 317 ч.1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен нести ОСОБА_5 за ст., ст..315 ч.1, 317 ч.1 КК України:

- за ч. 1 ст. 315 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

Остаточне покарання визначити на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням надавши йому іспитовий строк на 2 роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п.п. З, 4 ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 ч.1 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ст. 469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним та суспільним інтересам.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.,ст..315 ч.1, 317 ч.1 КК України, які, у відповідності до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між старшим прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

При цьому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання, за ст., ст..315 ч.1, 317 ч.1 КК України:

- за ч. 1 ст. 315 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

Остаточне покарання визначити на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням надавши йому іспитовий строк на 2 роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п.п. З, 4 ст. 76 КК України.

Керуючись ст., ст. 373, 374, 475 КПК України, -

п р и с у д и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 червня 2015 року між старшим прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури молодшим радником юстиції ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст., ст..315 ч.1, 317 ч.1КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 315 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

На підставі ст..70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням надавши йому іспитовий строк на 2 роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п.п. З, 4 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі: недопалок цигарки з каннабісом масою 0,28г та паперовий згорток з канабісом масою 0,40 г знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави в особі НДКЕЦ при УМВС в Черкаській області 768,00грн. в порядку судових витрат.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1