Справа № 60 2007 р. Головуючий у 1 -й інстанції Коваль В.О.
Категорія ч.3 ст. 186 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р. січня місяця 16 дня

Колегія
суддів судової палати
у кримінальних справах
апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Червоненка В.Я.

Суддів Делієва О.М.,. Paєнка
В.І.

З участю прокурора Литвиненка О.О.

Засудженого
ОСОБА_1 Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляцією із змінами прокурора, який приймав участь при розгляді справи
судом першої інстанції, та апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Великоолександрівського районного суду
Херсонської області від 11 серпня 2006 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, раніше судимого 14 квітня 2005 року за ч.2 ст. 186 КК України до
позбавлення волі строком на чотири роки і на підставі ст. 75 КК України,
звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням
іспитового строку два роки, -

засуджено за ч.3 ст. 186 КК України до позбавлення волі
строком на чотири роки. На підставі ст. 71 КК України, за
сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком від 14 квітня 2005 року, остаточно
призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість
років з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Міра запобіжного заходу - взяття під варту з 5 грудня 2005 року.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним
та засуджено за те, що він, 4 грудня 2005 року,
близько 14 години ЗО хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в с Іванівка Високопільського району
Херсонської області, незаконно проник в господарське приміщення,
яке розташоване в домоволодінні ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, де в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_3, котрий намагався уникнути фізичного
насильства до себе зі сторони засудженого, де відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя
та потерпілого, повторно заволодів майном останнього на загальну суму 240 гривень.

В апеляції із змінами прокурор, який
приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи
призначене покарання, просить перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 3
на ч. 2 ст. 186 КК України.

В апеляції засуджений вказує, що
грабежу не вчинював, а суд безпідставно засудив його. Крім того, його дії неправильно кваліфіковано за ч.3 ст. 186 КК
України. Просить перекваліфікувати його дії з ч.3
ст. 186 КК України на ст. 296 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, міркування прокурора
про задоволення апеляції, засудженого ОСОБА_1, який підтримав
доводи своєї апеляції, в тому числі і під чає надання йому останнього слова,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає
задоволенню, а апеляція засудженого ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Доводи засудженого про те, що розбою він не вчинював
спростовуються як частковими показами самого
засудженого, даними ним під час досудового слідства, так і іншими доказами, які перевірені судом, і яким дана
належна правова оцінка.

Так, допитаний в якості підозрюваного засуджений ОСОБА_1 показав, що 4
грудня 2005 року, після сварки потерпілий забіг в конюшню, яка знаходилась на
подвір'ї ОСОБА_2, він разом з ОСОБА_4 зайшли туди ж, нанесли ОСОБА_3 декілька ударів і в грубій формі сказали,
щоб останній знімав штани. Після того, як потерпілий виконав його
вимогу, він одягнув його штани на себе (а.с.43)

Потерпший ОСОБА_3, як під час досудового слідства так і
в судовому засіданні давав покази, що 4 грудня 2005
року, близько 14 години ЗО хвилин, на перехресті
вулиць, недалеко від будинку ОСОБА_2 в с. Іванівна його перестріли засуджений та ОСОБА_4 і почали вимагати гроші, відмовивши
їм, вони почали його бити. З метою уникнути сутички забіг у
двір ОСОБА_2, почав кликати на допомогу, але дома нікого не було. Намагався сховатися у конюшні, але засуджений та ОСОБА_4
знайшли його та знову почали бити, після чого
ОСОБА_1 сказав йому знімати штани. Виконавши вимоги засудженого, останній
одягнув його штани джинси на себе, а свої спортивні штани віддав йому. В штанах, які забрав ОСОБА_1 знаходилось 120
гривень. Через деякий час ОСОБА_2 повернув йому штани, але грошей в них не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що 4 грудня 2005 року разом з дружиною повернувся до дому. В конюшні свого
домоволодіння побачив потерпілого, який був побитий та без
штанів, поруч з ним знаходились ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_1. На останньому були одягненні штани джинси, які належали
потерпілому. ОСОБА_1 казав, що це його джинси, але
він наполягав, що штани належать ОСОБА_3. Через деякий час, засуджений зняв
штани і віддав йому, а він в свою чергу відав їх потерпшому. Крім
того, ОСОБА_3 повідомив його, що у нього зникли гроші в
сумі 120 гривень.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_2 О.О. дала аналогічні покази.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_3 було спричинено легкі тілесні ушкодження, тупими
предметами з обмеженою по верхньою контактування (а.с.31).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається
склад злочину передбаченого ст.186 КК України. Разом з
цим, його дії кваліфіковано за ч.3 ст. 186 КК
України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, вчинене
повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення. З
такою кваліфікацією погодитись не можна, оскільки під проникненням необхідно розуміти незаконне проникнення до житла,
приміщення, іншого сховища де зберігається
майно, з метою заволодіння майном. Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що домоволодіння належить ОСОБА_5, потерпілий
там не проживав, майно потерпілого там не зберігалося,
а він лише намагався сховатися від засудженого.
Крім того, ОСОБА_1 зайшов у конюшню ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4, який є
родичем дружини власника домоволодіння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що така кваліфікуюча ознака, як
поєднане з проникненням до іншого сховища підлягає виключенню, як безпідставна.

Враховуючи вище викладене дії ОСОБА_1 підлягають перекваліфікації на ч.2
ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого
майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним
для життя та здоров'я потерпілого, вчинене повторно.

Доводи засудженого, що підчас проведення досудового
слідства було порушено його право на захист є
необґрунтованими та безпідставними, оскільки з протоколу затримання та протоколу забезпечення підозрюваному права на захист
вбачається, що ОСОБА_1 було роз'яснено його права
в повній мірі і ним власноруч написана відмова від послуг захисника (а.с.37-39). Крім того, під час ознайомлення з
матеріалами справи засуджений ОСОБА_1 зауважень та заяв не мав (а.с.69).

При призначенні покарання судом враховано ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який характеризується
негативно та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. За таких обставин, колегія
суддів, що призначене ОСОБА_1 покарання є
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляцію із змінами прокурора, який приймав участь
при розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити,
апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Великоолександрівського
районного суду Херсонської області від 11 серпня 2006 року щодо
ОСОБА_1 - змінити.

Виключити з вироку кваліфікуючу ознаку -« поєднане з
проникненням в інше приміщення». Перекваліфікувати дії
ОСОБА_1 з ч.3 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі
строком на чотири роки. На підставі ст. 71 КК
України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком від 14 квітня 2005 року,
остаточно до призначеного судом покарання.

Врешті вирок залишити без зміни.