Провадження № 1-кп/760/655/15
Справа № 760/8755/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець Подільський Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовець старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту військової частини НОМЕР_1 , одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.422 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4
за участю захисника ОСОБА_5
за участю обвинуваченого ОСОБА_3
25.07.1994 ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу у Збройні Сили України, та у період з 1994 року по 2012 рік проходив військову службу у різних військових частинах обіймаючи різні посади.
03.09.1994 ОСОБА_3 склав військову присягу, якою урочисто поклявся народу України завжди бути вірним і відданим йому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю; захищати українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності; ніколи не зрадити народу України.
09.04.2012 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №064
ОСОБА_3 призначений на посаду старшого офіцера відділу 2 управління 2
департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України.
18.03.2013 між Міністерством оборони України в особі командира
військової частини НОМЕР_1 та старшим офіцером відділу 2 управління 2
департаменту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 укладено контракт
про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах
України строком на 5 років, відповідно до положень якого він зобов`язаний,
окрім іншого, суворо зберігати державну таємницю.
Відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV (далі - Закон) державна таємниця - це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнанні у порядку, встановленому Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.
Звід відомостей, що становлять державну таємницю - це акт, в якому зведено переліки відомостей, що згідно з рішеннями державних експертів з питань таємниць становлять державну таємницю у визначених Законом сферах.
Ступінь секретності («особливої важливості», «цілком таємно», «таємно») - категорія, яка характеризує важливість секретної інформації, ступінь обмеження доступу до неї та рівень її охорони державою.
Статтею 8 Закону визначено, що до державної таємниці відноситься інформація у сфері оборони: про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань; у сфері державної безпеки та охорони правопорядку: про особовий склад органів, що здійснюють розвідувальну діяльність, форми, методи і результати їх діяльності.
Відповідно до ст. ст. 22, 28 Закону визначено, що надання допуску громадянину передбачає взяття останнім на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка йому буде довірена. Громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний: не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків.
Наказом Служби безпеки України від 12.08.2005 №440 затверджено «Звід відомостей, що становлять державну таємницю» (далі - ЗВДТ), який є єдиною формою реєстрації відомостей, що становлять державну таємницю в Україні. З моменту опублікування ЗВДТ держава забезпечує захист і правову охорону відомостей, які зареєстровані в ньому. Реєстрація відомостей у ЗВДТ є підставою для надання документу, виробу чи іншому матеріальному носію інформації, що містить ці відомості, грифа секретності, який відповідає ступеню секретності, установленому для них у ЗВДТ.
Відповідно до своїх функціональних обов`язків ОСОБА_3 , як старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки
Міністерства оборони України уповноважений здійснювати збір, обробку, узагальнення та використання інформації щодо розвідувальних підрозділів ЗС України, тощо, у зв`язку із чим ОСОБА_3 , мав доступ до відомостей, які є державною таємницею і підлягають державній охороні.
09.02.2011, на виконання вимог ст. 22 Закону, у зв`язку із оформленням надання допуску до державної таємниці, ОСОБА_3 дано зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка йому буде довірена, в якому окрім іншого, зазначено про недопустимість розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка буде йому довірена або стане відомою у зв`язку із виконанням службових обов`язків та попереджено про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці.
27.11.2009 ОСОБА_3 надано допуск до державної таємниці за формою 2 (два).
У період часу з липня по серпень 2014 року, під час виконання своїх службових обов`язків, ОСОБА_3 систематично приймав участь у проведенні службових нарад Головного управління розвідки Міністерства оборони України, знайомився та опрацював розвідувальні зведення, отримані у результаті здійснення антитерористичних заходів, у тому числі під час проведення АТО на території Донецької та Луганської областей.
Зокрема, ОСОБА_3 , був обізнаний про порядок застосування підрозділу спеціального призначення ГУР МО України в ході проведення антитерористичної операції; обсяг, зміст та особливості виконання обов`язків, покладених на зазначений підрозділ; організацію використання систем, призначених для передачі розвідувальної інформації; факти використання для отримання розвідувальної інформації штучних супутників зондування земної поверхні іноземних держав; організацію ведення розвідки із використанням безпілотних літальних апаратів, які надаються для потреб ЗС України іноземною державою. Також, у зв`язку з виконанням службових обов`язків, ОСОБА_3 було відомо про володіння українською стороною інформацією щодо матеріально-технічного забезпечення угрупування військ противника, засобів вогневого ураження противника, місць висадки та способів доставки розвідувально-диверсійних груп на територію України, найменувань об`єктів на території Російської Федерації щодо яких здійснюються розвідувальні заходи із використанням засобів розвідки іноземних держав.
Проте, 02.07.2014 у період часу з 13 год. 30 хв. по 13 год. 40 хв., старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , знаходячись по Повітрофлотському проспекту 10, Солом`янського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед знайомими про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти і обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_2 мобільного оператора ТОВ «Астеліт» під час розмови зі своїм знайомим ОСОБА_6 , який використовував номер телефону НОМЕР_3 мобільного оператора ПАТ «Інтертелеком», діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків розголосив відомості військового характеру щодо результатів аналізу розвідувальної інформації, розголошення яких створило загрозу національним інтересам і безпеці, які становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно зі ст. 4.4.7 ЗВДТ мають ступінь секретності «таємно».
У результаті витоку зазначеної інформації завдано шкоду національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки було розкрито факт володіння українською стороною інформацією про засоби вогневого ураження противника, місця висадки та способи доставки розвідувально-диверсійних груп на територію України, що дасть можливість заінтересованій стороні впливати на результати виконання підрозділами, які беруть участь в антитерористичній операції, бойових завдань за призначенням.
Крім того, 05.07.2014 у період часу з 17 год. 34 хв. по 17 год. 37 хв., старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , знаходячись по вул. Матеюка 4, Дніпровського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед знайомими про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти і обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_2 мобільного оператора ТОВ «Астеліт» під час розмови зі своїм знайомим ОСОБА_7 , який використовував номер НОМЕР_4 мобільного оператора ТОВ «Астеліт», повторно, діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розголосив відомості військового характеру, які дали змогу ідентифікувати конкретні об`єкти, стосовно яких здійснюється розвідувальний захід, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці, становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно зі ст. 4.4.9 ЗВДТ мають ступінь секретності «цілком таємно».
У результаті витоку даної інформації завдано шкоди національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки розкрито найменування об`єктів на території Російської Федерації щодо яких здійснюються розвідувальні заходи із використанням засобів розвідки іноземних держав, що може негативно вплинути на міжнародні відносини України у військово-політичній сфері з Російською Федерацією, ускладнити ведення розвідувальної діяльності та призвести до зниження обороноздатності держави.
Крім того, 05.07.2014 у період часу з 17 год. 51 хв. по 17 год. 54 хв., старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , знаходячись по вул. Магнітогорській 1, Деснянського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед знайомими про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти в обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_2 мобільного оператора ТОВ «Астеліт» під час розмови зі своїм знайомим ОСОБА_6 , який використовував номер НОМЕР_3 мобільного оператора ПАТ «Інтертелеком», повторно, діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розголосив відомості військового характеру про результати аналізу розвідувальної інформації, розголошення яких створило загрозу національним інтересам і безпеці, які становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно зі ст. 4.4.7 ЗВДТ мають ступінь секретності «таємно».
У результаті витоку зазначеної інформації завдано шкоду національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки було розкрито факт володіння українською стороною інформацією про засоби вогневого ураження противника, місця висадки та способи доставки розвідувально-диверсійних груп на територію України, що дасть можливість заінтересованій стороні впливати на результати виконання підрозділами, які беруть участь в антитерористичній операції, бойових завдань за призначенням.
Крім того, 16.07.2014 у період часу з 14 год. 09 хв. по 14 год. 32 хв., старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , знаходячись по вул. Межигірській 8, Подільського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед знайомими про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти і обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_5 мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна» під час розмови з ОСОБА_8 , яка використовувала номер НОМЕР_6 мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна», повторно, діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розголосив відомості військового характеру про організацію діяльності формувань спеціального призначення Головного управління розвідки МО України, розголошення яких могло перешкодити їх бойовому застосуванню та становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно зі ст. 4.4.5. ЗВДТ мають ступінь секретності «таємно».
У результаті витоку інформації про організацію діяльності формувань спеціального призначення завдано шкоди національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки розкрито порядок застосування підрозділу спеціального призначення ГУР МО України в ході проведення антитерористичної операції, що дозволило заінтересованій стороні прийняти рішення щодо залучення додаткових сил і засобів для застосування проти ЗС України на інших оперативних напрямах та призвести до зниження обороноздатності держави.
Крім того, 21.07.2014 у період часу з 10 год. 37 хв. по 10 год. 43 хв., старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , знаходячись на площі Вокзальній 2, Солом`янського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед знайомими про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти і обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_5 мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна» під час розмови зі своєю знайомою особою на ім`я ОСОБА_9 , який використовував номер НОМЕР_7 мобільного оператора ПрАТ «МТС Україна», повторно, діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розголосив відомості військового характеру про організацію, результати виконання комплексу розвідувальних заходів, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці, становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно із ст. 4.4.4 ЗВДТ мають ступінь секретності «цілком таємно».
У результаті витоку інформації про результати виконання комплексу розвідувальних заходів завдано шкоди національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки розкрито обсяг, зміст та особливості їх виконання, що дозволило заінтересованій стороні прийняти рішення щодо зміни тактики ведення бойових дій на території України, що може призвести до зниження обороноздатності держави.
Крім того, 23.07.2014 у період часу з 14 год. 18 хв. по 14 год. 29 хв., старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , знаходячись по Повітрофлотському проспекту 10, Солом`янського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед знайомими про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти і обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_2 мобільного оператора ТОВ «Астеліт» під час розмови зі своїм знайомим ОСОБА_10 , який використовував номер НОМЕР_8 мобільного оператора ТОВ «Астеліт», повторно, діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розголосив відомості військового характеру про результати аналізу розвідувальної інформації, розголошення яких створило загрозу національним інтересам і безпеці, становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно із ст. 4.4.7 ЗВДТ мають ступінь секретності «таємно».
У результаті витоку інформації про результати аналізу розвідувальної інформації завдано шкоду національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки було розкрито факт володіння українською стороною інформацією про заходи щодо матеріально-технічного забезпечення угрупування військ противника, що за окремими показниками розкриває наміри противника та може негативно вплинути на виконання бойових завдань угрупованнями військ (сил) ЗС України.
Крім того, 01.08.2014 у період часу з 09 год. 00 хв. по 09 год. 09 хв., старший офіцер відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_3 , знаходячись по Повітрофлотському проспекту 10, Солом`янського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед родичами про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти і обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_2 мобільного оператора ТОВ «Астеліт» під час розмови зі своєю дружиною ОСОБА_11 , яка використовувала номер НОМЕР_9 мобільного оператора ТОВ «Астеліт», повторно, діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розголосив відомості військового характеру, про організацію розвідувальної діяльності, а також відомості за окремими показниками про використання розвідувальними органами України в інтересах розвідувальної діяльності конкретних систем (засобів, каналів) зв`язку, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці, становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно зі ст. ст. 4.4.7, 4.4.12 ЗВДТ мають ступінь секретності «таємно».
У результаті витоку інформації про організацію розвідувальної діяльності структурним підрозділом ГУР МО України завдано шкоди національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки розкрито факт використання для отримання розвідувальної інформації штучних супутників зондування земної поверхні іноземних держав, що дозволить заінтересованій стороні вжити заходів технічного характеру для маскування своїх позицій з метою уведення в оману, що може призвести до унеможливлення отримання інформації в інтересах підрозділів, що здійснюють розвідувальну діяльність та призвести до зниження обороноздатності держави.
Одночасно, витоком інформації про системи, які призначені для передачі розвідувальної інформації, завдано шкоду національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки це може дозволити заінтересованій стороні створити умови для несанкціонованого доступу до інформації, що може призвести до невиконання завдань із добування та надання розвідувальним органом МО України визначеним споживачем розвідувальної інформації.
Крім того, 01.08.2014 у період часу з 09 год. 10 хв. по 09 год. 20 хв., старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , знаходячись по Повітрофлотському проспекту 10, Солом`янського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед знайомими про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти і обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_2 мобільного оператора ТОВ «Астеліт» під час розмови зі своєю знайомою ОСОБА_12 , яка використовувала номер НОМЕР_10 мобільного оператора ТОВ «Астеліт», повторно, діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розголосив відомості військового характеру, які розкривають за окремими показниками відомості про організацію розвідувальної діяльності, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці, становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно зі ст. 4.4.3 ЗВДТ мають ступінь секретності «таємно».
У результаті витоку інформації про організацію розвідувальної діяльності завдано шкоду національній безпеці України в сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки розкрито факт використання для отримання розвідувальної інформації штучних супутників зондування земної поверхні іноземних держав, що дозволить заінтересованій стороні вжити заходів технічного характеру для маскування своїх позицій з метою уведення в оману, що може призвести до унеможливлення отримання розвідувальної інформації в інтересах підрозділів, що здійснюють розвідувальну діяльність та призвести до зниження обороноздатності держави.
Крім того, 03.08.2014 у період часу з 12 год. 45 хв. по 12 год. 58 хв., старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , знаходячись по Повітрофлотському проспекту 10, Солом`янського району м. Києва, будучи обізнаним щодо вимог збереження державної таємниці, хибно розуміючи інтереси військової служби, маючи намір показати свою обізнаність перед родичами про хід проведення антитерористичної операції і про інші пов`язані із цим факти і обставини та мотив щодо самоствердження перед останніми, всупереч вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, присяги, зобов`язання щодо збереження державної таємниці, порушив ст. ст. 22, 28 Закону України «Про державну таємницю» від 21.09.1999 № 1079-XIV, із використанням мобільного терміналу марки «LG» з номером телефону НОМЕР_2 мобільного оператора ТОВ «Астеліт» під час розмови зі своєю дружиною ОСОБА_11 , яка використовувала номер НОМЕР_9 мобільного оператора ТОВ «Астеліт», повторно, діючи умисно, припускаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розголосив відомості військового характеру, про організацію розвідувальної діяльності, розголошення яких створює загрозу національним інтересам і безпеці, становлять державну таємницю у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, які згідно зі ст. 4.4.3 ЗВДТ мають ступінь секретності «таємно».
У результаті витоку інформації про організацію розвідувальної діяльності завдано шкоду національній безпеці України у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, оскільки розкрито факт організації ведення розвідки із використанням безпілотних літальних апаратів, які надаються для потреб ЗС України іноземною державою, що дозволить заінтересованій стороні вжити заходів технічного характеру для маскування своїх позицій з метою уведення в оману, що може призвести до унеможливлення отримання інформації в інтересах підрозділів, що здійснюють розвідувальну діяльність та призвести до зниження обороноздатності держави.
Таким чином, старший офіцер відділу 2 управління 2 департаменту Головного управління розвідки Міністерства оборони України підполковник ОСОБА_3 , своїми вищевказаними умисними діями, 02.07, 05.07, 16.07, 21.07, 23.07, 01.08, 03.08.2014 розголосив відомості військового характеру, які згідно ст.ст. 4.4.7, 4.4.9, 4.4.5, 4.4.4, 4.4.3, 4.4.12 ЗВДТ становлять державну таємницю за відсутності ознак державної зради, тобто винний у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 422 КК України - розголошення відомостей військового характеру, що становлять державну таємницю, за відсутності ознак державної зради.
Враховуючи ступінь та характер сприяння підозрюваного ОСОБА_3 у проведенні кримінального провадження, його співпрацю зі стороною обвинувачення, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також обставини кримінального провадження, характер і тяжкість підозри, ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 , з урахуванням вчинення ним злочину повторно, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_3 який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, і із застосуванням положень ст.ст.75,76 Кримінального кодексу України, сторони узгодили покарання ОСОБА_3 :
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 за сукупністю злочинів покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом іспитового строку такі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочини, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє, положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє, що умисне не виконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст. ст. 373, 374, , 472-475 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.422 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
· за ч.1 ст.422 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 за сукупністю злочинів покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом іспитового строку такі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Речовий доказ: мобільний телефон вилучений ОСОБА_3 ,які зберігається в камері схову речових доказів слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України - повернути власнику ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Суддя: