Ухвала

Іменем України

15 січня 2008
року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Мельничук Н.М.

суддів: Гузовського
О.Г., Ткаченка В.Л.

з участю
прокурора Селюченко І.І.

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції на вирок Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 26 жовтня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець м. Могильов Республіки Білорусь, проживає по АДРЕСА_1, непрацюючий,
одружений, судимий: -17.09.1998
року Радомишльським районним судом за
ст. 229-1 ч.3 КК України на 3
роки позбавлення волі;

-31.07.2003 року
Овруцьким районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік 6 місяців
позбавлення волі, -

засуджений
за ст.
186 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_1 обчислено з 29 травня 2007 року.

Стягнуто з
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 64 грн. 57 коп.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 залишено попередній - взяття під варту.

Справа
№11-31/08 р Головуючий
у суді 1-ї інстанції Волкова Н.Я.

Категорія ст.
186 ч.3 КК України Доповідач Ткаченко В.Л.

Як
визнав суд, 23.03.2007 року о 01 год. 30 хв.
ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, за попередньою
змовою з особою, справу відносно якої
виділено в окреме провадження, проникли
на подвір'я домоволодіння АДРЕСА_3 та викрали з сараю -телевізійну алюмінієву
антену вартістю 50 грн. Продовжуючи свої дії,
спрямовані на таємне викрадення майна,
ОСОБА_1 з вищезазначеною особою,
проникли до житлового будинку вказаного домоволодіння та з приміщення
веранди на кухні викрали майно на суму 77 грн. 50 коп. В цей час
господарка даного будинку ОСОБА_2 прокинулась та виявила протиправний характер
дій ОСОБА_1 та вказаної вище особи. Продовживши свої дії, які вийшли за межі домовленості з особою, справа відносно якої виділена в окреме провадження, ОСОБА_1 увійшов у приміщення, в якому знаходилась потерпіла ОСОБА_2, та підійшовши до її ліжка, наніс їй один удар кулаком по правій китиці
руки та один удар в ділянку грудей,
спричинивши потерпілій фізичний біль. Після цього, ОСОБА_1,
взявши потерпілу рукою за шию та стиснувши її, пред'явив вимогу до потерпілої щодо передачі
йому грошей. Після того, як потерпіла
повідомила ОСОБА_1 про місцезнаходження грошей,
відпустив її, відштовхнувши, та заволодів грошима ОСОБА_2 в сумі 240 грн.

В апеляції, прокурор не погоджуючись з кваліфікацією дій
засудженого просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати та постановити новий, згідно якого перекваліфікувати його дії з ст.
186 ч.3 на ст. 187 ч.3 КК України і призначити йому
покарання у вигляді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Крім
цього, вказує на те, що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи, а призначена
засудженому міра покарання не відповідає тяжкості злочину і є надто м'якою.

Заслухавши
доповідь судді, міркування прокурора
щодо скасування вироку, думку
засудженого, який визнав свою вину
за ст.
186 ч.3 КК України і просив вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені в апеляції доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що в задоволенні
апеляції слід відмовити з таких підстав.

Відповідно
до роз'яснень зазначених у ч. 2 п. 6 ППВСУ « Про судову практику в справах про
корисливі злочини проти приватної власності » від 25.12.1992 р. № 12 дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами
і, незважаючи на це, продовженні винною особою з метою заволодіння
майном або його утримання, належить
кваліфікувати як грабіж, а в разі
застосування насильства чи висловлювання погроз його застосування - залежно від
характеру насильства чи погроз як грабіж або розбій. Досліджуючи докази у тому
числі і показання потерпілої та засудженого суд першої інстанції обґрунтовано
визнав вину у вчиненні відкритого викрадення чужого майна та

вірно
визначив характер насильства,
яке було застосоване
до потерпілої ОСОБА_2.

Як видно
з матеріалів справи, органи досудового
слідства правильно встановили фактичні обставини справи, проте дали їм неправильну юридичну оцінку, що потягло помилкову кваліфікацію дій
засудженого за ч.3 ст. 187 КК України. Оскільки інших порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
були б безумовною підставою для направлення справи на додаткове розслідування, не встановлено, суд першої інстанції дослідивши зазначені
обставини розвитку подій та характер застосованого насильства, яке не створювало загрози для здоров'я та
життя потерпілої ОСОБА_2 та з врахуванням відсутності судово-медичної
експертизи обвинувачення органів досудового слідства змінив - перекваліфікував
дії ОСОБА_1 з ст. 187 ч.3 на
ст. 186 ч.3 КК України. Колегія
суддів, перевіривши матеріали справи
встановила, що суд правильно встановив
фактичні обставини вчиненого злочину засудженим ОСОБА_1

Доводи
прокурора про невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого
злочину унаслідок м'якості,
необгрунтовані, оскільки
покарання засудженому ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст. 65
КК України.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
помічника прокурора м. Коростеня
Ходаківського С. І. залишити без задоволення,
а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26
жовтня 2007 року щодо засудженого ОСОБА_1 - без зміни.