Справа № 1-266/11
Провадження № 1/369/128/15
В И Р О К

іменем України

18.03.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Євтушок Ю.О.,

прокурора Юркової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2,яка має вищу освіту, непрацюючої, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимої, у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи зареєстрованою 14.07.2005 року в Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області на підставі свідоцтва Серії В00 № 862638 як фізична особа підприємець, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1, 27.08.2010 року перебуваючи в приміщенні Києво-Святошинського районного центра зайнятості, який розташований по вул. Київська 26 в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області в порушення п. Б ч.3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», згідно якого зайнятим населенням являються громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців та в порушення Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з метою отримання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, при подачі письмової заяви до Києво-Святошинського районного центру зайнятості внесла завідомо неправдиві відомості в заяву про те, що вона на момент подачі заяви не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності,тим самим підробила офіційний документ - заяву, яка згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» надає право громадянам України на реалізацію своїх соціально-економічних, політичних і особистих прав і законних інтересів.

Крім того, 27.08.2010 року, ОСОБА_1 будучи зареєстрованою 14.07.2005 року в Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області на підставі свідоцтва Серії В00 № 862638 як фізична особа підприємець, перебуваючи в приміщенні Києво-Святошинського районного центра зайнятості, який розташований по вул. Київська 26 в с. Соф. Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області з метою отримання соціальної допомоги по безробіттю, в порушення Законів України «Про зайнятість населення» та «Загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» внісши до вказаного документа - заяви неправдиві відомості, а саме вказавши, що вона не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, подала працівникам Києво-Святошинського районного центра зайнятості завідомо підроблений документ - заяву, щодо вирішення питання про надання їй статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, повідомивши неправдиву інформацію про те, що вона ніде не працює та будь-якою трудовою діяльністю не займається.

Працівниками Києво-Святошинського районного центру зайнятості на підставі вище зазначеної заяви, що містить неправдиві відомості та наказу Міністерства Праці та Соціальної Політики України № 307 від 20.11.2000року, ОСОБА_1 27.08.2010року було надано статус безробітного та призначено щомісячну допомогу по безробіттю. У звязку з цим в період з 27.08.2010року по 21.12.2010року ОСОБА_1 шляхом шахрайства незаконно отримала допомогу по безробіттю в сумі 7127,84грн, чим було спричинено матеріальну шкоду Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття на вказану суму.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 винною себе у вчинені інкримінованого їй злочинів визнала повністю і показала суду, що 14.07.2005 року вона зареєструвалась приватним підприємцем згідно свідоцтва про державну реєстрацію № 0001567. Після реєстрації вона відкрила торгову точку на ринку в м. Боярка по вул. Молодіжній, з метою реалізації продуктів харчування. Після чого вона отримала в ДПІ Києво-Святошинського р-ну, Патент серія ПАД № 621006. Підприємницькою діяльністю займалась приблизно кілька місяців після реєстрації. Після того як підприємницька діяльність прибутки перестала давати, вона влаштувалась на роботу в Київський військовий ліцей ім. Івана Богуна та працювала там до 01.08.2010 року. 27.08.2010 року вона звернулась до Києво-Святошинського районного центру зайнятості (РЦЗ) з заявою про виплату їй допомоги по безробіттю. При цьому вона подала наступні документи: копію трудової книжки, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, довідка про середню заробітну плату з бувшого місця роботи та при цьому вона написала заяву на імя директора Києво-Святошинського РЦЗ ОСОБА_2 про виплату їй допомоги по безробіттю від 27.08.2010 року. Заяву на імя директора Києво-Святошинського РЦЗ від 27.08.2010 року написала і підписала вона. Вона внесла до даної заяви неправдиві відомості тому, що вважала, що після фактичного припинення діяльності, її як субєкта підприємницької діяльності буде знято з реєстрації, тобто їй не була відома процедура припинення підприємницької діяльності. В якості допомоги по безробіттю від Києво-Святошинського РЦЗ вона отримала гроші в сумі 7127,84 грн. 28.12.2010 року вона в Києво-Святошинській РДА зареєструвала своє рішення ФОП про припинення підприємницької діяльності. Вона визнає свою вину в тому що, подала до Києво-Святошинського РЦЗ заяву в якій містилась неправдива інформація в частині того, що вона не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, в наслідок чого незаконно отримала допомогу по безробіттю від РЦЗ в сумі 7127,84 гривень.

Суд вважає, що підсудна давала правдиві показання суду, які відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 299 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які ніким не оспорюються.

Суд визнає, що дії підсудної ОСОБА_1 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст. 358 КК України, як підроблення іншого документа, з метою використання його підроблювачем; за ч.3 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа; за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обставиною, що помякшує покарання підсудної за вчинення кожного з інкримінованих їй злочинів, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудній, судом не встановлено.

Призначаючи покарання підсудній, враховуючи, що злочини, передбачені ч.1 та ч.3 ст. 358 КК України є злочинами невеликої тяжкості; ч.1 ст. 190 КК України є злочином середньої тяжкості, та особу підсудної яка позитивно характеризується за місцем проживання, яка вчинила злочин уперше, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає можливим призначити їй покарання за кожний із вчинених злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 та ч.3 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 358 та ч.3 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України відповідно; остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи зазначені дані про особу підсудної, суд дійшов до висновку, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Визначаючи розмір відшкодування матеріальної шкоди, дослідивши матеріальний стан підсудної, суд дійшов до висновку, що цивільний позов прокуратури Києво-Святошинського району на користь Фонду загальнообовязкового соціального страхування про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 7127, 84 грн. зважаючи на повне визнання підсудною позову, підлягає до задоволення повністю.

Судові витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України і призначити їй покарання:

- за ч.1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі 1 (один) рік;

- за ч.3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі 1 (один) рік 1 (один) місяць;

- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

У відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_1 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_1 запобіжний захід підписку про невиїзд.

Цивільний позов прокуратури Києво-Святошинського району задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фонду загальнообовязкового соціального страхування на випадок безробіття 7127, 84 грн. (сім тисяч сто двадцять сім) гривень 84 коп. у відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

Речовий доказ по справі: заява ОСОБА_1Г від 27.08.2010 року щодо отримання нею статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, зберігати з матеріалами кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Ю.С. Бурбела