Справа № 1-433
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

14 листопада
2007 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:
головуючого - судді Очеретяного В.А.

при секретарі
Юхименко Г.В.

з участю
прокурора Горбунова Б.В.

адвоката ОСОБА_1

представника
служби у справах неповнолітніх Уманського

міськвиконкому ОСОБА_2

представника ВКМСН Уманського

MB
УМВС України в Черкаській

області ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця АДРЕСА_1 українця, громадянина України, з середньою
освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в мАДРЕСА_2 несудимого,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України,

встановив:

Підсудний
ОСОБА_1 19 жовтня 2006 року близько 18 години 30 хвилин, діючи умисно та
цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою заволодіння майном
громадянОСОБА_2. таОСОБА_3.,
перебуваючи на території Міщанського кладовища по вул. Л.Іскри м. Умані,
вимагав мобільний телефон, що належить потерпілому ОСОБА_2.

Продовжуючи свої
злочинні дії підсудний ОСОБА_1 19 жовтня 2006 року близько 19.00 години,
перебуваючи на території Міщанського кладовища по вул. Л.Іскри м. Умані,
вимагав відОСОБА_2. передати йому гроші в сумі 100 грн., наказавши вказану суму
передати йому протягом тижня.

Після чого, 20
жовтня 2006 року приблизно о 10.00 годині, на перехресті вул. Тищика - Горького
м. Умані, ОСОБА_5., за дорученнямОСОБА_2, передав підсудному ОСОБА_1 гроші в
сумі 50 грн., аОСОБА_2, за дорученнямОСОБА_3., передав йому мобільний телефон
«Соні Еріксон К 7 00 І» вартістю 950 грн. 26 жовтня 2006 року близько 13.00
години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3, ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 гроші в сумі
40 грн., а 29 жовтня 2006 року у вечірню пору доби по вул. Леніна, біля будинку
№ 7, м. Умані, ОСОБА_2 передав йому гроші в сумі 10 грн.

Продовжуючи свої
злочинні дії, підсудний ОСОБА_1, маючи єдиний злочинний намір на заволодіння
майномОСОБА_2. збільшив свої вимоги та 21 грудня 2006 року, близько 17.00
години, перебуваючи в дворі будинкуАДРЕСА_4, шляхом погроз застосування
фізичного насильства, вимагав відОСОБА_2. передати йому гроші в сумі 18 0
гривень, наказавши вказану суму передати йому до 26 грудня 2006 року.

Після чого, 23
грудня 2006 року о 13.00 годині, на території спортивного майданчика
Загальноосвітньої школи № 11 м. Умані, ОСОБА_2 передав йому гроші в сумі 180
грн.

В результаті
вказаних злочинних дій ОСОБА_1. потерпілому ОСОБА_3 було завдано матеріального
збитку на суму 950 грн., а потерпілому ОСОБА_2 було завдано матеріального
збитку на суму 280 грн.

Допитаний на
досудовому слідстві та в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у
перепред'явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що в нього
дійсно 19 жовтня 2006 року був конфлікт з ОСОБА_2та ОСОБА_3 з приводу того, що
останні зателефонували на його мобільний телефон та ображали його нецензурною
лайкою. Після чого, вони зустрілись і на території Міщанського кладовища в м
Умані у них була бійка. А коли вона закінчилась, то він у відшкодування
моральної шкоди вимагав уОСОБА_2. 100 грн., а у ОСОБА_3 мобільний телефон. Які
і були передані йому потерпілими. Після цього,ОСОБА_2 призначив йому зустріч,
на яку прийшов із своїми товаришами з метою розібратись з ним, образившись,
щоОСОБА_2 поступив не чесно, прийшовши не один, він сказав ОСОБА_2 що той
"попав на лічильник" і вимагав ще 180 грн. в якості відшкодування за
образи. 23 грудня 2006 року вони зустрілись із ОСОБА_2. на території
спортивного майданчика Загальноосвітньої школи № 11 м. Умані, де ОСОБА_2
передав йому гроші в сумі 180 грн., але побачивши працівників міліції він утік,
а гроші загубив в процесі втечі.

Винність підсудного ОСОБА_1. у вчиненні злочину підтверджується:

- показами
потерпілогоОСОБА_2. про те, що приблизно 17 жовтня 2006 року, він, разом зі
своїм однокласником - ОСОБА_3, розважалися, набираючи незнайомі їм мобільні
номери з його мобільного телефону, які були записані на сім-карті ОСОБА_3 коли
абонент підіймав слухавку, то вони ображали того нецензурними словами. 19.10.2006
року, близько 18.00 год.,
до нього на мобільний телефон, в якому досі перебував стартовий пакет
ОСОБА_3., з якого вони раніше телефонували і розважалися, зателефонував хлопець
і він впізнав голос знайомого йому ОСОБА_1ОСОБА_1запитав його, хто телефонував
і ображав того по телефону. Він відповів, що то був він з ОСОБА_5ОСОБА_1сказав
йому, щоб він прийшов через 10 хвилин до магазину «Дюна», по вул. Тищика, м.
Умані, для зустрічі із тим, щоб вибачитися за те, що образив того по телефону.
Він погодився і цього ж дня, близько 18.15 год., прийшов до вказаного місця. Через кілька хвилин до нього
підійшовОСОБА_1., він
вибачився перед ним за образу. На вимогу ОСОБА_1. він викликав з дому
ОСОБА_5Коли вони разом вийшли з будинку, де на них чекавОСОБА_1., який сказав, щоб
ОСОБА_3також вибачався за те, що образив його по телефону, що той і зробив.
Після цього ОСОБА_1наказав їм із ОСОБА_5іти за тим в бік Міщанського кладовища.
На шляху туди ОСОБА_1сказав йому іти до свого будинку, а сам із ОСОБА_5пішов на
територію кладовища. Він пішов до двору свого будинку. Приблизно через
півгодини, він підійшов до території кладовища, звідти вийшов ОСОБА_3, за яким
ішов ОСОБА_1Він запитав ОСОБА_5чи все в порядку, але той нічого не відповів,
опустивши голову пішов в бік свого дому. В цей час ОСОБА_1сказав йому, щоб
тепер він ішов з тим на територію кладовища, він пішов, де між ними відбулась
бійка, а саме - ОСОБА_1 наніс йому кілька ударів. Потім ОСОБА_1сам припинив
побиття. ОСОБА_1пояснив, що це за телефонні образи на його адресу. Після цього
він, разом зі ОСОБА_1почали виходити з кладовища, він попросив ОСОБА_1., щоб
той повернув йому його мобільний телефон, той відповів, що віддасть телефон в
тому разі, якщо він дасть йому гроші в сумі 100 грн. Він погодився, але
пояснив, що грошей при собі не має, а віддасть їх пізніше. Після цього
ОСОБА_1віддав йому його мобільний телефон і вони розійшлися. Тоді він пішов до
свого товариша ОСОБА_4, щоб у того позичити гроші. Прийшовши до ОСОБА_4 він
пояснив тому ситуацію, в яку потрапив, попросив позичити гроші. При цьому у
нього на обличчі була кров. ОСОБА_4Є. сказав, що гроші йому позичить протягом
тижня. Тут же вони вирішили піти до ОСОБА_5дізнатися про його стан. Цього ж
вечора вони прийшли до ОСОБА_3, який був вдома, на обличчі у якого був великий
синець під оком, напух ніс, коли він увійшов у ванну кімнату в квартирі Бобели,
то виявив в раковині свіжу кров. В розмові ОСОБА_3повідомив, що ОСОБА_1вимагає
від того мобільний телефон «Соні Еріксон К700І», він повідомив, що від нього
Свіщенко вимагає гроші. 20.10.2006 року, близько 10.00 год. до нього додому,
коли він вдома був сам, прийшов ОСОБА_1і поцікавився про стан його здоров'я. В
цей час до нього прийшов і ОСОБА_4Є. ОСОБА_1сказав, щоб вони ішли доОСОБА_3зяли
у того його мобільний телефон та передали ОСОБА_1. На шляху до ОСОБА_5додому,
ОСОБА_4Є. в його присутності передав 50 грн. ОСОБА_1. від його імені. При цьому
він сказав ОСОБА_1., що іншу частину суми протягом тижня віддасть.
ОСОБА_1залишився чекати його та ОСОБА_4 на перехресті вул. Тищика та вул. Горького, м. Умані, а вони
пішли до ОСОБА_5ОСОБА_3виходити із ними не захотів на зустріч до ОСОБА_1., дав йому свій
мобільний телефон «Соні Еріксон К700І»,
сріблястого кольору, без стартового пакету, щоб він передав його ОСОБА_1. на
вимогу останнього. Після цього він зОСОБА_4. вийшли до ОСОБА_1., він віддав
останньому телефон ОСОБА_3, той сказав, що знайде його через тиждень, щоб
забрати ще 50 грн. і вони розійшлися. 26.10.2006 року, близько 13.00 год., до
нього додому прийшовОСОБА_1., запитав про гроші, які він повинен тому віддати,
він дав ОСОБА_1. 40 грн. і пояснив, що ще 10 грн. віддасть. ОСОБА_1погодився і
сказав, що, якщо його не знайде, то, щоб він сам того знайшов і віддав гроші.
Через два дні після цього, у вечірній час, він разом ізОСОБА_4. проходили по
вул. Леніна м. Умані, де неподалік кафе «Асторія», його помітивОСОБА_1.,
підійшов до них і сказав, щоб він віддав ще 10 грн. Його гроші були в гаманці у
ОСОБА_4, він дістав 10 грн. і віддав ОСОБА_1. На цьому вони розійшлися.

21.12.2006 року,
близько 17.00 год., коли він
повертався додому, в дворі його будинку його перестрівОСОБА_1., який знову повів
його до Міщанського кладовища, щоб поговорити. В розмові ОСОБА_1сказав, що він
попав на лічильник і ще винен гроші, які повинен віддати до 26.12.2006 року.
Приблизно, наступного дня він з батьком звернувся в
міліцію. Працівники міліції вручили
йому 180 грн., купюрами номіналом по 50 та по 20 грн., в присутності
понятих, номери яких переписали, та запропонували влаштувати зустріч із ОСОБА_1.
23.12.2006 року, о 13.00 год.,
на території спортивного майданчика ЗОШ № 11, м. Умані, для передачі вказаних
купюр, при якій мали затримати ОСОБА_1.
23.12.2006 року, у вказаний час, на вказаному місці, він зустрівся із
ОСОБА_1., при чому
передав тому вказані грошові купюри в сумі 180 грн. Після їх отримання ОСОБА_1.
сказав йому, що 26.12.2006 року знайде його у школі. Він так зрозумів, що для
того, щоб отримати від нього іншу частину суми, яку той від нього вимагав. В
цей момент з приміщення школи вибігли троє працівників міліції, ОСОБА_1. ,
побачивши тих почав тікати, працівники міліції побігли за ОСОБА_1

- аналогічними
показами потерпілого ОСОБА_3;

- показами
свідка ОСОБА_5про те, що 19.10.2006 року, близько 22.00 год. вона прийшла
додому, вдома був син - ОСОБА_3На його обличчі вона відразу побачила сліди
побиття, а саме синці під очима, розбитий ніс. На її запитання, що сталося -
син відповів, що на нього і ОСОБА_2 напав незнайомий хлопець біля території
Міщанського кладовища, який побив їх і забрав у сина його мобільний телефон
«Соні Еріксон К700І», в корпусі сірого кольору. При цьому вона запідозрила, що
син від неї щось приховує, чогось не договорює, але він нічого більше не
розповідав. Цього ж вечора вона, разом з сином, поїхали в лікарню, де того обстежили
і сказали, щоб вона простежила за його здоров'ям. Коли вона хотіла викликати
працівників міліції - син категорично від цього відмовлявся. Наступного дня,
зранку, вона побачила, що синові гірше, він скаржився на головний біль, нудоту,
вони знову звернулися в лікарню, де сина поклали на стаціонарне лікування в
нейрохірургію зі струсом мозку. В лікарні син перебував по 24.10.2006 року.

31.12.2006 року
вона дізналася від працівників міліції, що у вчиненні вимагання мобільного
телефону від її сина та грошей від його однокласника - ОСОБА_2 підозрюється
ОСОБА_1., і що саме із цим пов'язані тілесні ушкодження сина. Як з'ясувалося
потім, син не розповів їй всю правду, так як боявся застосування фізичної сили
з боку ОСОБА_1.;

- показами
свідка ОСОБА_6 про те, що 16.12.2006 року, у вечірній час, його синОСОБА_2
прийшов до нього і попросив 100 грн. Він почав запитувати, для чого тому гроші,
син не розповідав. Коли він сказав, що не дасть грошей, поки не дізнається
навіщо вони тому, то ОСОБА_2 розповів, що гроші потрібні, щоб віддати хлопцеві
на ім'я ОСОБА_1, який від того їх вимагає. ОСОБА_2 розповів, що це відбувається
тому, що раніше той, разом із ОСОБА_5розважалися, телефонуючи з мобільного
телефону на незнайомі номери, і випадково зателефонували до ОСОБА_1. В ході
телефонної розмови хлопці тому нагрубили. Невдовзі ОСОБА_1 хлопців вичислив,
зустрівся із тими, вимагав вибачитися, хлопці вибачилися. Після цього ОСОБА_1
завів по одному ОСОБА_2та ОСОБА_5на територію Міщанського кладовища, де побив і
вимагав від ОСОБА_5його мобільний телефон, а від ОСОБА_2гроші в сумі 100 грн.
Розповів, що то саме ОСОБА_1 спричинив ОСОБА_2ові тілесні ушкодження. ОСОБА_2
також повідомив, що 100 грн. уже віддав ОСОБА_1, але той нещодавно прийшов до
сина в школу і тепер знову вимагає від сина 100 грн. Пізніше він від
ОСОБА_2дізнався, що за те, що син прострочив із передачею ОСОБА_1 грошей, син
тепер має віддати ОСОБА_1 не 100 грн., а вже 100 доларів США. Після цього вони
вирішили звернутися в міліцію. Згідно показів свідка ОСОБА_6 (а.с. 159) ,
оголошених в ході досудового слідства по кримінальній справі встановлено , що
ОСОБА_1. він знає наочно, так як навчався водній з тим школі. 19.10.2006 року
він гуляв неподалік свого будинку, за адресою: АДРЕСА_1 то бачив як ОСОБА_1. йшов разом з
його братом ОСОБА_6. в бік Міщанського кладовища. 20.10.2006 року ОСОБА_1.
приходив у двір їх будинку, він добре це запам'ятав, так як його старший брат
ОСОБА_2 19 та 20 жовтня 2 006 року був із синцями, які з його слів спричинив
тому ОСОБА_1.;

- показами свідка
ОСОБА_4., даними ним на досудовому слідстві, дослідженими та перевіреними в
сукупності з іншими доказами, про те, що 19.10.2006 року, близько 19.00 год., до нього додому
прийшов його товариш - ОСОБА_6 , який був схвильований, на обличчі у того була
гематома та розбита губа, з якої текла кров. ОСОБА_2 попросив у нього позичити
гроші в сумі 50 грн. Коли він запитав навіщо, той розповів, що зі своїм
однокласником ОСОБА_5розважалися таким чином, що телефонували на незнайомі
мобільні номери телефонів, а коли абонент підіймав трубку, то хлопці ображали
того нецензурними словами. Зателефонувавши на один з таких номерів, що був
записаний на сім-карті ОСОБА_3, хлопці брутальною лайкою образили хлопця на
ім'я ОСОБА_1, з яким знайомий ОСОБА_6 Тепер ОСОБА_1 дізнався, що то
телефонували йому ОСОБА_6 та ОСОБА_3, за що обох тих побив на території
Міщанського кладовища, погрожуючи ножиком, і тепер вимагає за образу від
ОСОБА_2 гроші в сумі 100 грн. Він сказав, що позичить ОСОБА_6 гроші, тільки
хоче особисто віддати їх ОСОБА_1, щоб упевнитися в тому, що розповів ОСОБА_6
Цього ж вечора вони зОСОБА_6 вирішили піти до ОСОБА_5дізнатися про стан того.
Так і зробили, коли прийшли до ОСОБА_3, той був вдома, на обличчі був великий
синець під оком, розбитий ніс. В розмові ОСОБА_3повідомив, що ОСОБА_1побив його
на території Міщанського кладовища і тепер вимагає мобільний телефон «Соні
Еріксон К 700 І»
від того. Поговоривши, вони розійшлися, він пішов додому. 20.10.2006 року,
близько 10.30 год., до нього
зателефонувавОСОБА_6. і сказав, що до того додому прийшов ОСОБА_1. Він відразу
теж пішов додому до ОСОБА_2, взявши із собою 50 грн., які обіцяв позичити
ОСОБА_6, щоб той міг їх віддати ОСОБА_1. На шляху до ОСОБА_2, він зустрів того
та незнайомого йому хлопця, які виходили з будинку ОСОБА_2 Тим хлопцем і
виявився ОСОБА_1, який побив ОСОБА_2 та ОСОБА_5і тепер вимагає від тих гроші та
мобільний телефон. ОСОБА_1 почав з'ясовувати у ОСОБА_2, хто він такий і чому до
них підійшов, він пояснив, що товариш ОСОБА_2, і що в курсі проблем ОСОБА_2 Він
в присутності ОСОБА_2 передав 50 грн. ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 При цьому
ОСОБА_1 сказав, щоб ОСОБА_6 віддав іншу частину суми протягом тижня і, щоб не
думав звертатися в міліцію, інакше той розправиться зОСОБА_6 ОСОБА_1 сказав,
щоб вони ішли доОСОБА_3зяли у того його мобільний телефон та передали ОСОБА_1.
На шляху до ОСОБА_5додому, ОСОБА_1 залишився чекати його та ОСОБА_2 на
перехресті вул. Тищика та вул. Горького,
м. Умані, а вони пішли до ОСОБА_5ОСОБА_3виходити із ними не захотів на зустріч
до ОСОБА_1, так як боявся того. ОСОБА_3дав ОСОБА_6 мобільний телефон «Соні
Еріксон К 700 І»,
сріблястого кольору, без стартового пакету, щоб той передав телефон ОСОБА_1 на
вимогу останнього. Після цього він зОСОБА_6 вийшли до ОСОБА_1, ОСОБА_6 віддав
ОСОБА_1 телефон ОСОБА_5При цьому ОСОБА_1 сказав, що знайде ОСОБА_2 через
тиждень, щоб забрати ще 50 грн., нагадав, щоб ОСОБА_2 нікуди не скаржився, і
вони розійшлися.

Приблизно
28.10.2006 року, у вечірній час, він, разом ізОСОБА_6 проходив по вул. Леніна,
м. Умані, де неподалік кафе «Асторія», їх помітив ОСОБА_1, підійшов до них і
щось сказав ОСОБА_6, він не почув що саме, але він знав, що ОСОБА_1 знову
вимагає гроші від ОСОБА_2 Останній віддав ОСОБА_1 ще 10 грн., так як
грошіОСОБА_2 були в його гаманці, то він бачив, яку суму взяв ОСОБА_6 На цьому
вони розійшлися.

В двадцятих
числах грудня 2006 року, близько 17.00 год.,
він, разом ізОСОБА_6, поверталися додому з міста і в дворі будинку ОСОБА_2,
побачили ОСОБА_1. ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 і запитав, чи ОСОБА_2 пам'ятає,
що винен тому ще гроші. ОСОБА_6 відповів, що пам'ятає. Тоді ОСОБА_1 запитав
ОСОБА_2, чому той не знайшов його і не віддав вказані гроші. ОСОБА_6 відповів,
що не зміг того знайти. Після цього ОСОБА_1 повів ОСОБА_2 в бік Міщанського
кладовища. Він після цього пішов додому (ар.с.45);

- показами
свідка ОСОБА_7. про те, що 23.12.2006 року до Уманського MB УМВС із
заявою звернувся гр. ОСОБА_2 Ю. І. про те, що в період часу з кінця жовтня 2006
року по кінець грудня 2006 року гр. ОСОБА_1вимагає гроші, шляхом застосування
фізичної сили та

погроз її
застосування, від його неповнолітнього синаОСОБА_2

З метою
затримання гр. ОСОБА_1. безпосередньо
при вчиненні злочину, 23.12.2006 року, о 13.00 год., на території спортивного майданчика ЗОНІ № 11, м. Умані,
було проведено оперативно-розшуковий захід - передачу грошей в сумі 180 грн.
гр. ОСОБА_1. Ю. від гр.ОСОБА_2, які ОСОБА_1. вимагав від останнього. Для чого,
23.12.2006 року, в приміщенні ВКМСН Уманського MB УМВС, в
присутності понятих, ОСОБА_6. було вручено грошові купюри номіналом по 50 та 20
грн., а всього 180 грн. та обумовлено час та місце передачі їх ОСОБА_1 Під час
передачі ОСОБА_2. вказаних грошей ОСОБА_1, останній втік з місця передачі із
вказаними грішми, чим уник затримання. Наздогнати та затримати ОСОБА_1. не вдалось;

- даними протоколу
вручення грошових купюр
ОСОБА_2. (ар. с . 8) ;

- даними
протоколу огляду предмета - гарантійного талону від мобільного телефону
"Соні-Еріксон К 700
І" (ар.с.50);

·
даними протоколу очної ставки міжОСОБА_1. та ОСОБА_2.
(ар.с 64-65);

·
даними протоколу очної ставки міжОСОБА_1. та ОСОБА_1.
(ар.с.66) ;

даними протоколу
очної ставки між ОСОБА_1.
та ОСОБА_4. (ар.с.67) .

Оцінюючи зібрані
по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, всебічного та
об'єктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що пред'явлене
обвинувачення доведено.

Дії підсудного
ОСОБА_1. суд кваліфікує по ч.1 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого
майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання).

При призначенні
покарання підсудному суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності
скоєного ним злочину, особу підсудного, який за своїм місцем проживання
характеризується позитивно.

В якості
пом'якшуючих відповідальність обставин підсудному ОСОБА_1 суд враховує вчинення
злочину неповнолітнім, щире каяття.

Обтяжуючих
відповідальність підсудного обставин суд не вбачає.

Суд вважає
доцільним обрати покарання підсудному ОСОБА_1 у вигляді позбавлення
волі, на підставі
ст.ст.75,104 КК України

звільнивши його
від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього, на підставі ст.76
КК України, певні обов'язки.

Суд вважає, що
заявлені потерпілими ОСОБА_2. та ОСОБА_1 . цивільні позови про стягнення з
підсудного ОСОБА_1., відповідно, 280 грн. та 1950 грн. на підставі ст.1166 ЦК
України підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню на підставі
ст.1166,1187 ЦК України
позови заявлені прокурором м.Умані про стягнення з підсудного ОСОБА_1. на
користь Міністерства охорони здоров'я 252 грн. 92 коп.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народивсяІНФОРМАЦІЯ_1 року через, що як на
момент вчинення злочину, так і на момент розгляду справи є неповнолітнім, а
тому підпадає під дію п."а" ст.1 Закону України "Про
амністію" № 955-V від 19 квітня 2007 року і підлягає звільненню від покарання.

ОСОБА_1 та його
законний представникОСОБА_8. не заперечують проти застосування до нього Закону
України „Про амністію" та звільнення його від покарання.

Керуючись ст.ст.
323, 324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України і призначити
йому покарання три роки позбавлення волі.

Застосувати до
засудженого ОСОБА_1. вимоги ст.ст.75,104 КК України і звільнити його від
відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовій строк два роки.

На підставі
ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1. такі обов'язки:

- не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання;

- періодично
з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

На підставі
п."а" ст.1 Закону України "Про амністію" № 955-V від 19
квітня 2007 року звільнити засудженого ОСОБА_1. від відбування призначеного
покарання.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд - скасувати.

Речові докази
залишити при справі, та за належністю.

Цивільні позови
задоволити.

Стягнути з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_6 280 (двісті вісімдесят) гривень, на користь ОСОБА_3
1950 (одна тисяча
дев'ятсот п'ятдесят) гривень,
на користь Міністерства охорони
здоров'я 252 (двісті п'ятдесят дві) гривні 92 копійки.

На вирок може
бути подана апеляція до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Черкаської області протягом 15 діб учасниками процесу з моменту його
проголошення.