Справа № 453/615/15-к
№ провадження 1-кп/453/52/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2015 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого 26 серпня 2010 року Сколівським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільненого постановою Дрогобицького міського суду Львівської області від 07 травня 2013 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 9 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ОСОБА_4 10 березня 2015 року, приблизно о 20 годині, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по дорозі Київ-Чоп, на 675 км + 800 м., в напрямку до м. Львова, неподалік с. Козьова, Сколівського району Львівської області, не дотримався правостороннього руху, створив небезпеку та перешкоду для руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виконував маневр обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, перед виконанням маневру обгін не переконався, що зустрічна смуга руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, перетнув дорожню розмітку 1.1 вузька суцільна лінія, створив аварійну обстановку та скоїв зіткнення з вантажним фургоном-рефрижиратором «Мерседес Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який в цей час рухався по вище вказаній ділянці дороги в напрямку до м.Чоп. Своїми діями порушив вимоги Р.1 п.1.2; 1.3; 1.5; Р.2 п.2.3 (Б), 2.9 (А); 12 п. 12.1; Р.12 п.12.3; Р.14 п.14.2(В),(Г) і горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод.2 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №29 від 31 березня 2015 року, ОСОБА_8 , як пасажир автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , отримав тяжкі тілесні ушкодження з ознакою небезпеки для життя. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №30 від 26 березня 2015 року, ОСОБА_9 , як пасажир автомобіля, яким керував ОСОБА_4 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 10 березня 2015 року, приблизно о 20 годині, керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись ним по дорозі Київ-Чоп, на 675 км + 800 м., в напрямку до м. Львова, неподалік с. Козьова, Сколівського району Львівської області, вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Обставин не пам`ятає, оскільки отримав тілесні ушкодження і втратив свідомість. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження. ОСОБА_9 претензій до нього немає і потерпілим себе не вважає.
Заявлений потерпілою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 цивільний позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення такого.
Потерпіла ОСОБА_5 заявлений позов підтримала, просить такий задоволити у повному обсязі. Крім того просила суд не призначати ОСОБА_4 покарання, пов`язане із позбавленням волі.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку потерпілої з приводу заявленого позову та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині матеріалів, характеризуючих особу ОСОБА_4 , та в частині речових доказів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження - вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Обтяжуючою вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
При визначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, дружина ОСОБА_10 є вагітною, станом на 21.04.2015 року термін вагітності 15-16 тижнів, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, потерпіла просить суд не позбавляти його волі. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює, заподіяну ним шкоду не відшкодував у добровільному порядку, однак заявлені позовні вимоги визнав повністю.
З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керування транспортним засобом із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши від відбування основного покарання з випробуванням на певний строк та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Крім того, заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 41 762 грн. 24 коп. завданої матеріальної шкоди та 4000 гривень завданої моральної шкоди підлягає до задоволення, оскільки такий є підставним, підтриманий позивачем і визнаний у повному обсязі відповідачем ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробувальним строком на 3 (три) роки.
Згідно п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Цивільний позов ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 задоволити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 41 762 (сорок одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 24 коп. завданої матеріальної шкоди та 4000 (чотири тисячі) гривень завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи №1/226 від 23.03.2015 року у розмірі 736 (сімсот тридцять шість) 56 коп., за проведення автотехнічної експертизи №1/227 від 23.03.2015 року - 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 42 коп. та автотехнічної експертизи № 1/241 від 30.03.2015 року - 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 42 коп., всього 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одну) грн. 40 коп.
Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Сколівського РВ ГУМВС України у Львівській області повернути ОСОБА_4 .
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1