АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/778/2012
Номер провадження 11/1690/778/2012Головуючий у 1-й інстанції Рябішин
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 2 КК С.Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Гавриша В.М.

суддів Голубенко Н.В., Давиденка Е.В. за участю прокурора Акулової С.М.

захисника ОСОБА_2

представника КВІ ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_5 на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 05 липня 2012 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією постановою задоволено подання заступника начальника Київського МРВ ОСОБА_6 в Полтавській області про направлення засудженого

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, працюючого по найму, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 21.12.2010 року Полтавським районним судом за ст. 185 ч. 3 КК України на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладенням обовязків, передбачених п. п. 2,3,4 ст. 76 КК України

в місця позбавлення волі за вироком Полтавського районного суду від 21 грудня 2010 року.

Постановою суду встановлено, що вироком Полтавського районного суду від 21 грудня 2010 року ОСОБА_4 був засуджений за с. 185 ч.3 КК України на 2 роки позбавлення волі, відповідно до положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладенням обовязків передбачених п. п. 2,3,4 ст. 76 КК України. Зокрема засудженого вирок суду було зобовязано зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, а постановою інспектора КВІ встановлено зявлятись для реєстрації 1-го та 3-го вівторка місяця.

Згідно листка реєстрації явки, засуджений ОСОБА_4 не зявлявся на реєстрацію 17 травня 2011 року, 07 червня 2011 року, 21 червня 2011 року, 18 жовтня 2011 року, 01 листопада 2011 року, 06 грудня 2011 року, 20 грудня 2011 року, 17 січня 2012 року, 03 травня 2012 року та 15 травня 2012 року.

Вважаючи, що засуджений ОСОБА_4 не зявлявся на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої служби без поважних причин, суд задовольнив подання про скасування умов, передбачених ст. 75, 76 КК України.

Обґрунтовуючи таке рішення, суд першої інстанції вказав, що надані довідки з амбулаторії про хворобу засудженого викликають сумнів, оскільки вони стосуються лише днів реєстрації, що, на його думку, ставить під сумнів наявність хвороби у засудженого ОСОБА_4 взагалі.

Крім того, суд зазначив, що засуджений офіційно не працевлаштований, а доказів роботи за наймом або хоча б імен роботодавців ОСОБА_4 не навів, що також ставить під сумнів факт його працевлаштування.

На постанову суду подана апеляційна скарга засудженим ОСОБА_4, в якій він просить скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області та закрити провадження по справі за поданням органів КВІ при цьому засуджений ОСОБА_4 в обгрунтування апеляції вказує, що наслідком порушень ним графіку реєстрації стало те, що єдиним його заробітком для утримання сім»ї та 3-х неповнолітніх дітей є робота за наймом в різних приватних підприємців за межами міста та області, оскільки їх велика кількість, то вказати імя хоча б декого з них він не може. Останній роботодавець його роботи в м. Тростянець Сумської області також не зміг підтвердити найм засудженого так, як на момент розгляду справи судом його не було в місті, а про роботу за межами міста він особисто інформував і працівників КВІ.

Наявність хвороби, а від так і поважність невиконання ним покладених вироком обовязків, суд безпідставно поставив під сумнів, що на думку засудженого ОСОБА_4, окрім його пояснень, медичних довідок стверджуються поясненнями в особовій справі лікаря ОСОБА_7 та медичної сестри ОСОБА_8, яким суд не дав належної оцінки.

Нарешті апелянт стверджує, що 3 травня 2012 року, відповідно до встановленого графіку реєстрації не повинен був зявлятися в КВІ, а 1.05.2012 року його явку не було зареєстровано через відсутність працівників цієї інспекції.

Оскільки до завершення іспитового строку залишалося 3 дні, звернення з поданням про скасування його звільнення від відбування покарання та його задоволення судом вважає упередженим, а мотиви задоволення подання таким, що суперечать ст. 62 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах адвоката ОСОБА_2, які підтримали подану апеляцію, вислухавши заперечення представника КВІ ОСОБА_3, думку прокурора Акулової С.М. про безпідставність апеляції, дослідивши доводи апеляції та наявні матеріали справи і особову справу, колегія суддів приходить до висновку про обгрутованість апеляції засудженого, виходячи з наступного.

За змістом ст. 78 КК України та ст. 408-2 КПК України, підставою до скасування судом звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням можливе лише в разі умисного і систематичного ухилення від виконання покладених вироком на нього обовязків або вчинення правопорушень, що потягло за собою адміністративні стягнення та такі дії свідчать про небажання цього засудженого стати на шлях виправлення.

Розглядаючи подання органів кримінально-виконавчої інспекції щодо скасування відносно ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд зобовязаний був належним чином і ретельно перевірити його обґрунтованість та тільки в разі спростування заперечень засудженого ОСОБА_9 інспекцією прийняти законне і обгрунтоване судове рішення.

Між тим, твердження засудженого про поважність невиконання покладених на нього обовязків внаслідок хвороби, фактично не перевірена, в порушення вимог ст. 22 КПК України, достовірність пояснень осіб на яких посилався ОСОБА_4 не зясована.

Посилання суду першої інстанції в постанові щодо наявності у нього сумнівів про працевлаштування ОСОБА_4, його хворобу свідчить, що заяви засудженого та його захисника про порушення судом положень ст. 62 Конституції України не позбавлене підстав, а тому така постанова підлягає скасуванню з направленням подання на новий судовий розгляд.

Вимога апелянта та захисника про вирішення долі подання апеляційною інстанцією не ґрунтується на законі.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково, постанову Полтавського районного суду від 5 липня 2012 року щодо нього скасувати, а подання заступника Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Полтавській області направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_11