Справа №1-115/2008р.
В И Р О К

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

15.07.2008
року Южноукраїнський міський
суд Миколаївської області

у складі: головуючого
- судді Савіна О.І.

при секретарі -
Прокопенко Л.Ю.

за участю прокурора -
Кравченко К.І.

захисників - ОСОБА_1

ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3

законних представників - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської
області кримінальну справу за обвинуваченням неповнолітнього

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця м.
Южноукраїнськ Миколаївська область, українець, гр-н України, учень 9-го класу,
раніше не судимого проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 153 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Наприкінці жовтня 2007 року, у
вечірній час, неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно з малолітніми
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, в м.
Южноукраїнську, біля громадського туалету, розташованого по вул. Дружби Народів
поруч з АЗС "Укртатнафта", взамін на гроші в сумі 2 гривні, по черзі
здійснили орогенітальний контакт з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з
використанням його безпорадного стану, який згідно акту №368 амбулаторної
комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, з дитинства страждає
психічними розладами внаслідок раннього органічного враження ЦНС у вигляді
зниження інтелектуальних функцій до рівня легкого розумового відставання.
Враховуючи інтелектуальний і особистісний рівень розвитку, наявність знань
стосовно статей людей, ОСОБА_3 міг розуміти характер вчинюваних з ним дій,
однак не міг повною мірою розуміти їх значення, в силу свого малолітнього віку.
ОСОБА_9 при цьому записував дані протиправні дії на відеокамеру свого
мобільного телефону. Таким чином, ОСОБА_6 задовольнив свою статеву
пристрасть неприродним способом.

В судовому засіданні неповнолітній
підсудний ОСОБА_6 свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні за ст. 153 ч. 3
КК України визнав повністю і пояснив, що
проживає по-сусідству та підтримує дружні стосунки з малолітнім ОСОБА_7 і
неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Крім
того, по-сусідству з ними проживає малолітній ОСОБА_3, який молодший за віком
від них і дружніх стосунків з яким ніколи не мав, але йому відомо, що той
навчається за індивідуальною програмою вдома.

Наприкінці жовтня 2007 року, близько 16
години, разом з ОСОБА_8 знаходився за будинком АДРЕСА_2, де зустріли ОСОБА_3.
Всі разом пішли на поле, що знаходиться між будинком №15 та АЗС
"Укртатнафта", де зустріли ОСОБА_9 і ОСОБА_7. ОСОБА_9 запропонував
ОСОБА_3 2 гривні взамін на те, що той візьме в рот його статевий член. Без
будь-якого примушування ОСОБА_3 погодився і вони всі разом пішли до
громадського туалету. Там ОСОБА_9 розстебнув ширінку, дістав свій статевий
член, який у збудженому стані не перебував і дав у рот ОСОБА_3 Це відбувалося
протягом 15 секунд. Потім кожен з них по
черзі - ОСОБА_7, ОСОБА_8 і він заходили в туалет, діставали свій статевий член,
а ОСОБА_3 брав його до роту на час до 20 секунд. Все, що відбувалося інші
хлопці спостерігали. При цьому ОСОБА_9
знімав все на свій мобільний телефон. Під час зйомки - коли ОСОБА_3 брав до
роту його статевий член, ОСОБА_9 задля жарту запропонував ОСОБА_3 поцілувати
його в оголену сідницю, що той і зробив. Після цього, ОСОБА_9 дав ОСОБА_3 2
гривні і всі розійшлися. Все відбувалося виключно добровільно, без будь-якого
примушування та без застосування насильства. Пізніше дізнався про те, що
ОСОБА_9 показував запис зроблений на мобільний телефон хлопцям у школі.

Крім
повного визнання неповнолітнім підсудним ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.
153 КК України, його вина повністю доказана зібраними та дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Так,
малолітній потерпілий ОСОБА_3 розповів суду, що навчається в 6-му класі ЗОШ №1
за індивідуальною програмою. Наприкінці жовтня 2007 року, близько 18 години,
гуляв на подвір'ї свого будинку АДРЕСА_3, де до нього підійшли старші за віком
на 1-2 роки хлопці - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що проживають
по-сусідству та запропонували пройти з ними за будинок. Йому було цікаво і він
погодився піти з ними. Всі разом підійшли до громадського туалету,
розташованого поруч з АЗС "Укртатнафта", де ОСОБА_6 сказав йому взяти
по черзі їх статеві члени у рот. Остерігаючись, що його можуть побити, він
погодився на це. Разом з ОСОБА_6 зайшли в туалет, де ОСОБА_6 розстебнув
ширінку, дістав свій статевий член, який вже перебував у збудженому стані і
засунув його йому в рот, попередньо наказавши присісти і смоктати його. Коли
він почав виконувати те, що наказав ОСОБА_6, той наказав ОСОБА_9 знімати на
мобільний телефон. Близько 3-х хвилин, статевий член ОСОБА_6 перебував у нього
в роті, після чого ОСОБА_6 вийняв його, зняв свої штани, повернувся до нього
спиною, нагнувся і сказав, щоб він
поцілував його в сідниці. Він почав цілувати ОСОБА_6 в сідниці, що також знімав
на мобільний телефон ОСОБА_9 Після цього, подібним чином, по декілька хвилин, брав до роту статеві члени
ОСОБА_8, ОСОБА_7. та ОСОБА_9 При цьому, ні в кого з хлопців сім'явипорскування не відбувалося. Потім повторно, за бажанням
ОСОБА_6, протягом 10 хвилин смоктав його статевий член, від чого відбулося
сім'явипорскування. ОСОБА_9 дав йому 2 гривні, щоб він нікому не розповів про
те, що між ними відбулося і вони всі разом вийшли з туалету та розійшлися. Його
ніхто не бив, однак вважає, що у разі відмови смоктати їх статеві члені, хлопці
побили б його. Гроші, отримані від ОСОБА_9 витратив на власні потреби.

Допитаний
в судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого - ОСОБА_5
пояснив суду, що є батьком малолітнього ОСОБА_3., якому згідно медичних
висновків встановлений діагноз - затримка розумового розвитку, у зв'язку з чим
він навчається за індивідуальною програмою. 26 жовтня 2007 року ввечері,
повертаючись з роботи, в під'їзді свого будинку зустрів сусідку ОСОБА_10, яка
розповіла йому про те, що знає від свого малолітнього сина про відеозапис на
мобільному телефоні одного з сусідських хлопців, на якому зняті відеокадри як
старші за віком хлопці знущаються над його сином ОСОБА_3. Прийшовши додому,
одразу ж розпитав сина про цей відеозапис і дізнався, що наприкінці жовтня 2007 року, підлітки, що
проживають в їхньому будинку - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в
громадському туалеті, що поруч з АЗС "Укртатнафта" примушували його
займатися оральним сексом - смоктати їх статеві члени, що один з хлопців знімав
на відеокамеру свого мобільного телефону.
З особистих причин, ніяких претензій з приводу того, що відбулося з його
сином до ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9 та їх батьків не має.

Допитані
в судовому засіданні у якості свідків малолітній ОСОБА_7, неповнолітні ОСОБА_8
та ОСОБА_9 розповіли суду, що дійсно
проживають в будинку АДРЕСА_3 в м. Южноукраїнську, де також живе їх приятель
ОСОБА_6 - старший їх за віком та ОСОБА_3 - який молодше них. Наприкінці жовтня
2007 року, гуляючи на подвір'ї свого будинку, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 пішли
до громадського туалету, розташованого поблизу АЗС "Укртатнафта", де
ОСОБА_3 за пропозицією ОСОБА_6 за гроші в сумі 2 гривні смоктав його статевий
член та цілував його в сідниці, що знімав на свій мобільний телефон ОСОБА_9
Потім, ОСОБА_3 по черзі смоктав їх статеві члени протягом кількох хвилин. При
цьому, ОСОБА_3 ніхто не погрожував, не примушував його, він робив це виключно
добровільно, а коли все скінчилося, вони дали ОСОБА_3 2 гривні та розійшлися.
Вподальшому, ОСОБА_9 показував зроблений на мобільний телефон відеозапис своїм
одноліткам.

Допитані у якості свідків законні
представники малолітнього ОСОБА_7. та неповнолітніх ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підтвердили, що знають про те, що їх сини разом
з неповнолітнім ОСОБА_6, наприкінці жовтня 2007 року, займалися оральним сексом
з молодшим за них за віком ОСОБА_3, що зняли на мобільний телефон.

Згідно
акту №368 амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи
від 25.04.2008 року, ОСОБА_3 з дитинства страждає психічними розладами
внаслідок раннього органічного враження ЦНС
у вигляді зниження інтелектуальних функцій до рівня легкого розумового
відставання. В період часу, який відноситься до скоєння у його відношенні
злочину, у випробовуваного не спостерігалось тимчасового хворобливого розладу
психічної діяльності. Враховуючи інтелектуальний та особистісний рівень
розвитку, поява знань по відношенню до статі, ОСОБА_3 міг розуміти характер
вчинюваних з ним дій, однак не міг у повній мірі розуміти їх значення, через
свій малолітній вік.

Згідно
акту № 380 амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи
від 07.05.2008 року, ОСОБА_6 психічним захворюванням, недоумством не страждає в
даний час і не страждав раніше. У нього вбачаються ознаки не соціалізованого
розладу поведінки, що не виключає можливості усвідомлювати свої дії та керувати
ними. За своїм психічним станом випробуваний може стати перед слідством і
судом. В період часу, до якого належить
інкриміноване йому діяння, він міг
усвідомлювати свої дії і керувати ними. Тимчасового хворобливого
розладу психічної діяльності в той період у випробовуваного не спостерігалось.
Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. В
результаті проведеного експериментально-психологічного дослідження у ОСОБА_6 не
виявлено таких індивідуально-психологічних особливостей, які могли б обумовити
характер його протиправних дій, в тому числі, підвищеної агресивності,
жорстокості. При цьому було встановлено, що мотиви скоєного протиправного
діяння носять компенсаторний характер, що пов'язано з розвиваючимся комплексом
неповноцінності, ущемленням особистості; з метою задоволення бажання
самоствердитись серед однолітків, недостатньою соціальною зрілістю, недостатнім
професійним та життєвим досвідом, а відповідно, і порівняно невисоким
(невизначеним) соціальним статусом. Однак правильне розуміння об'єктивного
змісту власної поведінки, цілей здійснюваних вчинків, здатність (з урахуванням
вікових особливостей) передбачити прямі та опосередковані наслідки, оцінювати
власну поведінку з точки зору діючих в суспільстві соціальних норм, в першу
чергу права та моралі, дозволяє вказувати на усвідомлення ним протиправності
своїх дій. При аналізі злочинної поведінки неповнолітнього ОСОБА_6 його було
віднесено до такого типу порушників, для якого діяння є можливим з урахуванням
загальної нестійкості особистісної направленості, але ситуаційним з точки зору
приводу і ситуації. Враховуючи рівень розумового розвитку під експертного, індивідуально-психологічні
особливості, він здатен розуміти характер і фактичний зміст власних дій,
керувати ними і передбачити їх наслідки.

Таким чином, в судовому засіданні винність підсудного ОСОБА_6 знайшла своє
повне підтвердження, доведена особистим визнанням вини самим підсудним,
свідченнями потерпілого ОСОБА_3., допитаних у якості свідків малолітнього
ОСОБА_7., неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, їх законних представників та іншими
доказами, що містяться в матеріалах кримінальної справи.

Свідчення підсудного ОСОБА_6 суд
вважає достовірними, оскільки вони
співпадають з матеріалами кримінальної справи і не протирічать
свідченням потерпілого та інших учасників злочину.

Враховуючи, що на момент вчинення
вказаного злочину малолітні ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9 не досягли віку, з
якого може наставати кримінальна відповідальність, тому не були суб'єктами злочину, передбаченого ч.
3 ст. 153 КК України, слідчим СВ Южноукраїнського МВ УМВС України в
Миколаївській області відносно них винесена постанова про закриття провадження
у справі та на підставі ст. 7-3 КПК України направлена до суду, для
застосування примусових заходів
виховного характеру.

Суд, оцінюючи докази в їх повній сукупності, приходить до висновку про те,
що дії неповнолітнього підсудного ОСОБА_6 підлягаю кваліфікації за ст. 153 ч. 3
КК України - як насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тобто задоволення статевої пристрасті неприродним
способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене групою
осіб у відношенні малолітнього.

При призначенні покарання підсудному
ОСОБА_6, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним
злочину, щире каяття у скоєному злочині
та вчинення злочину в неповнолітньому віці - як пом'якшуючу відповідальність
обставину, особу підсудного, як раніше не судимого, перебуваючого
на обліку у лікаря-психіатра СМСЧ-2 м. Южноукраїнська с діагнозом:
психічний розлад, обумовлений пошкодженням головного мозку внаслідок
органічного пошкодження ЦНС зі зниженням когнітивних функцій, умови його життя
та виховання, рівень розвитку - здобуття середньої освіти за індивідуальною програмою, а також особу потерпілого, з дитинства
страждаючого психічними розладами у вигляді зниження інтелектуальних функцій,
його особисте ставлення до вчинюваних з ним дій, відсутність тяжких наслідків
та претензій матеріального і морального характеру до нього з боку законного представника
потерпілого, його думку щодо призначення покарання не пов'язаного з
позбавленням волі, та визнає ці обставини
виключними і такими, що суттєво зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та
пом'якшують покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання, на
підставі ст. 69 КК України - нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 153 ч. 3 КК України, пов'язане з позбавленням волі, однак з
застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України,
тобто зі звільненням від покарання з
випробуванням та з покладанням на підсудного обов'язків, передбачених п.п. 2, 3
ст. 76 КК України.

До такого висновку суд приходить
також з урахуванням положення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України
№5 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами України
законодавства у справах про злочини неповнолітніх" щодо того, що
при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципи
законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання,
маючи за мету такого покарання його виправлення, виховання та соціальну
реабілітацію, обов'язкового врахування віку підсудного - як пом'якшуючої
обставини, інших обставин, хоча й не зазначених у законі, але суттєво знижуючих
ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи, які у сукупності приводять
до висновку про те, що підсудний ОСОБА_6 може виправитися, перебуваючи
на волі без відбуття реального покарання.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім
для попередження вчинення підсудним
нових злочинів.

Крім того, суд вважає за необхідне вирішити долю речових
доказів - мобільного телефону "Самсунг Х-630", ІМЕІ НОМЕР_1 з відеокамерою та сім-картки НОМЕР_2.

Тому, враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати
винним за ст. 153 ч. 3 КК України і
призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України - 5 (п'ять) років позбавлення
волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6
від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти
на ОСОБА_6 обов'язок не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, до вступу
вироку в законну силу, залишити підписку про невиїзд.

Речові докази:

- мобільний телефон "Самсунг Х-630", ІМЕІ
НОМЕР_1 з відеокамерою, що знаходиться в камері зберігання речових доказів
Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області - повернути ОСОБА_11;

- сім-картку НОМЕР_2 з записом в функції "Диспетчер
файлів" "ОСОБА_3" об'ємом 106 Кб і файлом "ОСОБА_3"
об'ємом 63 Кб, що знаходиться в камері зберігання речових доказів
Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд
Миколаївської області, протягом 15 діб, через Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області, з моменту проголошення, всіма учасниками процесу.

Суддя - О.І.
Савін