Справа №592/3459/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/324/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Сумської виправної колонії управління УДПтС України в Сумській області ОСОБА_8 та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_9 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с. Слабин Чернігівського району Чернігівської області, -

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, призначеного за вироком 04 жовтня 2010 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 115 КК України до семи років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2010 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернулись начальник Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_8 та заступник голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_9 про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, мотивуючи тим, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2015 року вказане подання було залишено без задоволення. Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 відповідно до характеристик за час перебування у відділенні зарекомендував себе з позитивного боку, завдання виконує, за характером врівноважений, спокійний, працевлаштований різноробочим та має п`ять заохочень, однак з наявних в матеріалах справи вбачається, що за різні порушення правил утримання, від дачі пояснень за порушення постійно відмовляється, веде себе зухвало, при проведенні бесіди профілактично-виховного характеру, належних висновків не зробив але через два місяці було знято дисциплінарне стягнення і вже в червні 2014 року засуджений знову порушив вимоги режиму відбування, а саме спав у роздягальні і при вимозі надати пояснення на зауваження реагував негативно, почав висловлювати своє невдоволення в бік режиму тримання чим самим подавав негативний приклад іншим засудженим та від дачі пояснень відмовився, що свідчить про те, що засуджений на шлях виправлення не став та не бажає довести свого виправлення.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою вказане подання задовольнити. Вказує, що у нього було лише одне стягнення, яке було достроково знято за його відношення до виконання покладених обов`язків, крім того звертає увагу, що постійно працює та має ряд заохочень.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи і зміст апеляційної скарги, засудженого, який прохав задовольнити його скаргу, думку прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу засудженого, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 82 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 був засуджений за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2010 року за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком на сім років.

Як видно з подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ОСОБА_7 станом на 24.02.2015 року відбув більше двох третин строку покарання призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2010 року.

Згідно характеристики начальника виправної колонії № 116 від 24.02.2015 року, ОСОБА_7 за час відбування покарання в Сумській виправній колонії №116 характеризується позитивно, проте мало місце порушення режиму відбування покарання, за що мав стягнення, яке знято в законному порядку, був працевлаштований до бригади №46 різноробочим, до праці відноситься сумлінно та відповідально, за що мав п`ять заохочень від начальника установи, приймає активну участь у суспільному житті відділення та у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», а також приймає участь у відвідування богослужіння та інших релігійних заходів, у відношенні до працівників адміністрації установи ввічливий, тактовний, вимоги виконує, соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом побачень, вимоги загальної санітарії та особистої гігієни дотримується, вину у скоєному злочині визнає повністю, а вирок суду вважає справедливим.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд не проаналізувавши всі докази у справі, не дав їм належної оцінки, і зробив неправильний висновок про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, не мотивуючи свої висновки.

За таких обставин ухвала Ковпаківського районного суду м Суми від 21 квітня 2015 року щодо відмови в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_7 не відповідає фактичним обставинам справи та є підставою для її скасування, з постановленням нової ухвали, якою засудженому ОСОБА_7 необхідно замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, задовольнивши апеляційні вимоги засудженого в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 411, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 квітня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Сумської виправної колонії управління УДПтС України в Сумській області та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про заміну ОСОБА_7 не відбутої частини покарання більш м`яким, призначеного 04 жовтня 2010 року за вироком Чергнігівського районного суду Чернігівської області за ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі на невідбутий строк один рік одинадцять місяців двадцять дев`ять днів.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4