Справа №05-1574км 07 Доповідач
У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних
справах у складі:

головуючого - судді Синявського О.Г.,

суддів Нікітіна Ю.І., Пекного С.Д.,

за участю прокурора Морозової С.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в
м. Києві 24 квітня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Чернігівської області і
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1
на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 14
квітня 2006 року і ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 серпня
2006 року,

в
с т а н о в и л а:

зазначеним вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше неодноразово
судимого, останнього разу - 5 жовтня 2004 року за ч.3 ст. 185 КК України на 4
роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на іспитовий строк 3
роки, -

засуджено за ч.4 ст. 152 КК України на 10 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано
невідбуте ним покарання за попереднім вироком і за сукупністю вироків ОСОБА_1
визначено остаточне покарання у виді 10 років 9 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1
засуджено за те, що він 20 листопада 2005 року, близько 1 год. ночі, будучи
обізнаним про малолітній вік племінниці своєї співмешканки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на той час мешкала в АДРЕСА_1, застосовуючи фізичну силу та
погрози, завів її у сарай, де згвалтував її, заподіявши їй при цьому легкі
тілесні ушкодження.

В
апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни

В
касаційному поданні ставиться питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_1 і
виключення з них вказівку про застосування до засудженого ст.71 КК України,
оскільки його від призначеного покарання за вироком від 5 жовтня 2004 року було
звільнено у зв'язку з декриміналізацією діяння, за вчинення якого ОСОБА_1 було
засуджено.

Засуджений
ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі просить про скасування вироку і направлення
справи на нове розслідування, оскільки, на його думку, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи, а кримінальну справу щодо нього
фальсифіковано.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який, підтримавши подання, вважав скаргу
засудженого такою, що не підлягає задоволенню,
перевіривши матеріали справи та доводи подання і касаційної скарги,
колегія суддів знаходить, що касаційне подання заступника прокурора
Чернігівської області підлягає задоволенню, а касаційна скарга засудженого не
підлягає задоволенню.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні згвалтування неповнолітньої ОСОБА_2 за
викладених у вироку обставин стверджується показаннями потерпілої, яка під час
досудового слідства і в судовому засіданні послідовно і детально пояснила про
обставини щодо неї злочину.

Достовірність
показань потерпілої про обставини події ствердив і сам засуджений, пояснивши в
судовому засіданні, що він намагався вступити потерпілою у статеві зносини,
помилково вважаючи, що це його співмешканка.

Згідно
висновків судово-медичної експертизи у потерпілої виявлені тілесні ушкодження,
які є характерними для згвалтування, а у її статевому органі знайдено сперму ,
яка могла походити від ОСОБА_1

Винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, стверджується також іншими
доказами, наведеними у вироку, яким судом дано належну оцінку, і достовірність
яких не викликає сумнівів.

Отже,
кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 152 КК України є правильною, а
призначене йому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним злочину і даним про
його особу.

Доводи
скарги про те, що судом не дано належної оцінки твердженням засудженого про
фальсифікацію матеріалів справи, спростовуються наведеними доказами.

Вивченням
матеріалів справи не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що у справі
допускалися порушення вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть
скасування вироку.

В той же час, колегія суддів вважає
необхідним виключити з вироку і ухвали апеляційного суду вказівку про судимість ОСОБА_1 за вироком
Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 5 жовтня 2004
року за ч. 3 ст. 185 КК України та призначення йому покарання за ст. 71 КК
України - за сукупністю вироків, оскільки, як вбачається з постанови
Новгород-Сіверського районного суду від 2 грудня 2005 року, ОСОБА_1 було звільнено
від відбування покарання за вироком від
5 жовтня 2004 року у зв'язку з відсутністю в його діянні складу злочину,
оскільки крадіжку ним майна на загальну суму 100 грн. визнано адміністративним
правопорушенням.

Керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, касаційне подання заступника прокурора
Чернігівської області задовольнити.

Вирок
Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2006 року і
ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 серпня 2006 року щодо
засудженого ОСОБА_1 змінити, виключивши з них вказівку про його судимість за ч.
3 ст. 185 КК України і призначення йому покарання на підставі ст. 71 КК України
- за сукупністю вироків, вважаючи його засудженим за ч. 4 ст. 152 КК України до
позбавлення волі строком на 10 років.

Судді:

Синявський О.Г. Нікітін
Ю.І. Пекний С.Д.