Справа №463/1871/15-к
Провадження №1-кп/463/170/15
В И Р О К
іменем України
06 травня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000936 від 02.04.2015 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Турка, Львівської області, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 влітку 2014 року у точно не встановлений досудовим слідством час, знаючи, що ОСОБА_5 має намір оформити у Львівській міській раді дозвільні документи на розміщення торгового переносного павільйону на АДРЕСА_2 , маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів, запропонував останньому сприяння у вирішенні зазначеного питання шляхом особистого впливу на посадових осіб Львівської міської ради з метою прийняття ними рішення щодо видачі ОСОБА_5 відповідного дозволу на розміщення вказаного торгового павільйону. При цьому ОСОБА_4 переконав ОСОБА_5 за здійснення впливу на посадових осіб Львівської міської ради передати йому грошові кошти в сумі 5000 гривень. Погодившись на цю пропозицію ОСОБА_5 20 грудня 2014 року, перебуваючи неподалік радіоринку на вул.Б.Хмельницького, 188 у м.Львові, передав ОСОБА_4 за здійснення ним впливу на посадових осіб Львівської міської ради з метою прийняття рішення щодо видачі ОСОБА_5 дозволу на розміщення торгового переносного павільйону на АДРЕСА_2 5000 гривень, внаслідок чого потерпілому заподіяно матеріальної шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив пропозицію здійснення впливу та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 369-2 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 долучено угоду про примирення між сторонами кримінального провадження від 14.04.2015р.

Відповідно до умов угоди про примирення ОСОБА_4 добровільно відшкодував потерпілій стороні шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.369-2 КК України шляхом повернення коштів в сумі 5000 грн. Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.369-2 у виді сімсот п`ятдесяти неоподатовуваних мінімумів доходів громадян штрафу.

Заслухавши прокурора, який вважає, що відсутні підстави для відмови у затвердженні вищевказаної угоди, сторін цієї угоди, які просять затвердити укладену ними угоду, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України та КК України, судом встановлено наступне.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, дані про невідповідність угоди інтересам суспільства, порушення прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, відсутні. ОСОБА_4 визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Сторони угоди примирилися. Немає підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним. На час судового провадження ОСОБА_4 виконав своє зобов`язання перед потерпілим щодо відшкодування завданої йому шкоди. Інших зобов`язань за угодою з потерпілим ОСОБА_5 на ОСОБА_4 покладено не було.

Судом враховано й те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 належить до злочинів середньої тяжкості, підстав для звільнення його від кримінальної відповідальності, передбачених розділом ІХ КК України, немає.

Вирішуючи питання про відповідність узгодженої сторонами міри покарання обвинуваченому, судом враховано: особу винного, який є особою молодого віку, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків як обставини, які пом`якшують покарання.
Таким чином, враховуючи відсутність встановлених у ч.7 ст.474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, відповідність останньої іншим вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про затвердження, укладеної сторонами угоди про примирення.

Керуючись ст.ст.370, 374, 468, 475 КПК України, суд,
засудив:
затвердити угоду про примирення від 14 квітня 2015 року укладену між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України і призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 14 квітня 2015 року, у виді штрафу в розмірі сімсот п`ятдесяти неоподатовуваних мінімумів доходів громадян, а саме 12 750грн. (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1