Справа № 1-103/08
В И Р О К

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

24 січня 2008 року Дніпровський районний суд м. Києва

в складі головуючого : судді
- Шурига Т.Г.

при секретарі Цільвік
Р.В.

з участю прокурора Іваненко Л.І.

адвокатів
ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в
м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Київської області,
Бориспільського району, с. В.ОСОБА_2івка, росіянина, громадянина України, з
неповною середньо освітою, не одруженого,
не війсковозабов'язаного, не працюючого, прож. АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, українця, громадянина
України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не війсковозабов'язаного, не працюючого,
прож. АДРЕСА_2, раніше не судимого,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Києва, українця, громадянина
України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не війсковозабов'язаного, не працюючого,
прож. АДРЕСА_3, раніше не судимого,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Підсудні
ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, 17.03.2007
року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись біля приміщення кафе
“Ель-КАФФА”, розташованого біля
станції метро “Дарниця” в м. Києві, зустріли наочно знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з якими стали сумісно розпивати спиртні
напої. В подальшому між останніми виник
конфлікт з приводу особистих не приязних стосунків та ОСОБА_6 пішов, а ОСОБА_5 залишився з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 улагодити конфлікт.
В цей час, ОСОБА_3, з метою викрадення чужого майна, вступив в попередню змову
з ОСОБА_2 та під приводом здійснення
дзвінка, взяв у потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон “Нокіа 6020”, який відмовився
повертати.

Реалізуючі свої злочинні
дії, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
з метою викрадення чужого майна та утримуючи при собі мобільний
телефон “Нокіа 6020”, почали відходити від потерпілого, останній з метою
повернення свого майна, пішов слідом за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Знаходячись по вул. Будівельників в м. Києві до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 приєднався їх знайомий
ОСОБА_4.

Продовжуючи свої
злочинні дії, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, з метою відкритого викрадення майна ОСОБА_5, підійшли з
останнім до будинку № 28/15 по вул. Будівельників в м. Києві, де потерпілий,
намагаючись повернути своє майно, схопив рукою мобільний телефон, який в той час
знаходився в руці у ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з метою збереження викраденого майна, наніс
ОСОБА_5 один удар рукою в обличчя, чим завдав останньому фізичного болю та
застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я

- 2 -

потерпілого. Подолавши таким чином,
опір потерпілого, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрито викрали у ОСОБА_5:
мобільний телефон “Нокіа -6020”, вартістю 540 грн., в якому знаходилась сім
-карта, вартістю 50грн. та на рахунку якого було 4 грн., гроші в сумі 45 грн., чим завдали останньому
матеріальної шкоди на загальну суму
639грн.

В
подальшому, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли.
Викраденим майном розпорядилися
на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину
визнав повністю і пояснив, що 17.03.2007 року, приблизно о 18 годині,
до нього зайшов його знайомий ОСОБА_3 та вони пішли гуляти на вулицю, де вжили
пиво. Приблизно о 20 годині, вони прийшли до кафе “Ель-КАФФА”, яке розташоване
біля станції метро “Дарниця” в м. Києві, де він раніше працював поваром.
Біля вхідних дверей кафе він зустрів ОСОБА_6 з яким раніше працював у
зазначеному кафе. У них з останнім був конфлікт, так як вони переплутали куртки.
Вони почали це обговорювати. Після чого, вони разом зайшли в кафе, де ОСОБА_6
познайомив їх зі своїм знайомим на ім'я ОСОБА_5. Він продовжував розмовляти з
ОСОБА_6 з приводу конфлікту. Приблизно о 20 годині 30 хвилин, вони всі вийшли з
приміщення кафе та у нього з ОСОБА_6 продовжувався конфлікт. ОСОБА_5 намагався,
залагодити конфлікт і придбав їм всім пиво. Пиво вони вжили разом.
ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон з метою передзвонити. Останній
погодився та передав ОСОБА_3 мобільний телефон «Нокіа- 6020». ОСОБА_3 став телефонувати. Після чого, ОСОБА_6 пішов, а
ОСОБА_5 залишився. Останній попросив, щоб йому повернули мобільний
телефон, однак ОСОБА_3 відмовив. Після чого, він та ОСОБА_3 почали відходити, в
цей час він здогадався, що ОСОБА_3 хоче викрасти мобільний телефон. ОСОБА_5
йшов з ними і весь час просив повернути йому телефон. Приблизно о 21годині, по
вул. Будівельників в м. .Києві, вони зустріли ОСОБА_4. ОСОБА_4 теж пішов із
ними. Вони не повідомляли останньому про мобільний телефон, однак він вважає,
що той здогадався, так як ОСОБА_5 продовжував просити у них повернути йому
мобільний телефон. Знаходячись біля будинку 28/15 по вул. Будівельників в м.
Києві, ОСОБА_5 сказав ОСОБА_3 повернути телефон, який останній тримав у руці.
Так як ОСОБА_3 не відреагував, то
останній схопив свій мобільний телефон та намагався його відібрати у ОСОБА_3. В
цей час ОСОБА_4 наніс йому удар кулаком в обличчя в область носу. ОСОБА_5
відразу відпустив мобільний телефон. Після
чого, він сказав ОСОБА_5, що якщо він дасть їм гроші, то вони віддадуть йому
телефон. Він хотів переконатися чи є
у потерпілого гроші, так як у нього виник умисел викрасти у останнього
гроші. ОСОБА_5 дістав з внутрішньої кишені куртки гаманець та розкрив його та в
цей час він вихопив із гаманця гроші, які були купюри він не пам'ятає. Було приблизно 45 грн. Після чого,
він та ОСОБА_4 пішли, а ОСОБА_3 залишився. Коли ОСОБА_3 їх наздогнав, то
повідомив, що повернув ОСОБА_5 сім-карту. Після чого, на викрадені гроші вони придбали пиво, яке вжили разом. Так як вони
знаходились в стані алкогольного сп'яніння він не пам'ятає коли вони
загубили мобільний телефон.

Допитаний в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_3 вину визнав і пояснив, що 17.03.2007 року, приблизно о 18 годині, він зайшов до свого знайомого
ОСОБА_2, який проживає : АДРЕСА_1 та вони пішли гуляти на вулицю і вжили
пиво. Вони вжили приблизно по 3-4 пляшки
пива. Приблизно о 20годині, вони прийшли до кафе „Ель-КАФФА”, яке
розташоване біля станції метро „Дарниця” в м. Києві, де раніше працював
ОСОБА_2. Біля вхідних дверей кафе вони зустріли знайомого ОСОБА_2 на ім'я
ОСОБА_6. Вони почали обговорювати якийсь конфлікт, однак він не
прислуховувався. Після чого, вони разом зайшли в кафе, де ОСОБА_6 познайомив їх
зі своїм знайомим на ім'я ОСОБА_5. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 обговорювали свої справи,
а він чекав на ОСОБА_2. Приблизно о 20 годині 30 хвилин, вони всі вийшли з
приміщення кафе. На вулиці ОСОБА_2 та ОСОБА_6 продовжували сваритися. ОСОБА_5,
намагаючись залагодити конфлікт, пригостив їх пивом, яке вони вжили
разом. В цей час він побачив у ОСОБА_5 мобільний телефон „Нокіа-6020” та
попросив у нього телефон, щоб подзвонити. Останній погодився та передав йому
свій мобільний телефон, однак він повертати мобільний телефон не збирався, так
як він вирішив його викрасти. Після цього, ОСОБА_6 пішов. Він робив вигляд, що
кудись телефонує, однак він не з ким не розмовляв. Він про свій план нічого не казав ОСОБА_2, однак вважає,

що останній здогадався, що він хоче викрасти
телефон та погодився. ОСОБА_5 попросив, щоб йому повернули мобільний телефон,
однак він сказав, що мобільний телефон не поверне і

-
3 -

продовжував робити вигляд, що телефонує. Після
чого, він та ОСОБА_2 почали відходити та ОСОБА_5 пішов з ними і весь час просив
повернути йому телефон. Приблизно о 21 годині, по вул. Будівельників в м.
Києві, вони зустріли ОСОБА_4. ОСОБА_4
теж пішов із ними, він в цей час тримав мобільний телефон в правій руці. Він
ОСОБА_4 не казав, що хоче викрасти мобільний телефон, однак в його присутності ОСОБА_5 просив, щоб він повернув
йому мобільний телефон, але він не повернув його. Знаходячись біля
будинку 28/15 по вул. Будівельників в м. Києві, ОСОБА_5 сказав йому, щоб він
повернув телефон, який він тримав у правій руці. Він не відреагував, та ОСОБА_5 намагався рукою вирвати
у нього з руки свій мобільний телефон, в цей час ОСОБА_4 наніс йому один
удар кулаком в обличчя в область носу. ОСОБА_5 відразу відпустив мобільний
телефон, який він на той момент уже схопив. Після чого, він відійшов на деяку
відстань та не чув про що розмовляли
ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Приблизно через 3-4 хвилини він підійшов знову до
останніх, однак в цей час ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 почали відходити. Тоді він передав ОСОБА_5 сім-карту і наздогнав
хлопців, яким повідомив, що віддав сім-карту. ОСОБА_2 сказав, що він
забрав у ОСОБА_5 гроші, однак суму не називав.
Викрадеш гроші вони витратили на пиво та коли вони вживали пиво, він загубив
викрадений мобільний телефон, але де
не пам'ятає.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину
визнав повністю і пояснив, що 17.03.2007року,
приблизно о 20 годині 30хвилин, він вийшов на вулицю та пішов прогулятися.
Приблизно о 21 годині, знаходячись по вул. Будівельників в м. Києві, він
зустрів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з якими підтримую дружні стосунки. Разом із ними йшов
раніше незнайомий йому хлопець на ім'я ОСОБА_5. Він звернув увагу, що в руці у
ОСОБА_3 знаходиться мобільний телефон
„Нокіа-6020”. Поки вони йшли ОСОБА_5 просив ОСОБА_3 повернути
йому мобільний телефон, однак останній не реагував та мобільний телефон не
повертав. Він здогадався, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 хочуть викрасти мобільний
телефон. Знаходячись біля будинку 28/15 по
вул. Будівельників в м. Києві, вони зайшли у двір та ОСОБА_5 сказав ОСОБА_3,
щоб той повернув йому мобільний телефон. Однак, ОСОБА_3 не відреагував
та ОСОБА_5 став намагатися вихопити
мобільний телефон та в цей час він, з метою припинити опору ОСОБА_5, наніс один
удар останньому кулаком в обличчя в область носу. В цей час ОСОБА_2 сказав, що
якщо ОСОБА_5 дасть їм гроші, то вони повернуть йому мобільний телефон. Він
відійшов на декілька метрів і коли повернувся, то побачив в руках у ОСОБА_2
гроші, однак суму він не знає. Після чого, він і ОСОБА_2 почали відходити, а
ОСОБА_3 залишився і щось віддав ОСОБА_5. Коли останній наздогнав їх то повідомив,
що повернув ОСОБА_5 сім-карту. ОСОБА_2 повідомив, що забрав у ОСОБА_5
гроші, однак суму не називав. Викрадені гроші вони витратили на пиво та
коли вони вживали пиво то ОСОБА_3
загубив викрадений мобільний телефон, але де він не пам'ятає.

Враховуючи
те, що учасниками процесу не
оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу
правильно розуміють зміст цих обставин та
відсутні сумніви щодо добровільності і
істинності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового
розгляду та роз'яснивши їм положення ст. 299 КПК України, суд визнає
недоцільним дослідження інших доказів по
справі.

Таким чином, вина підсудного ОСОБА_2 доказана в повному
обсязі і його дії правильно кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 КК України, як
відкрите викрадення чужого майна

/грабіж/, поєднаний з насильством,
яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчинений за попередньою
змовою групою осіб.

При обранні підсудному ОСОБА_2 міри покарання суд
враховує, як суспільну небезпеку
скоєного, так і особистість підсудного, який раніше не судимий,
характеризується за місцем проживання
посередньо.

Обставини, що пом'якшують вину підсудного ОСОБА_2 суд враховує,
що він щиро кається в скоєнні злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують вину підсудного ОСОБА_2 суд враховує, що
він скоїв злочин в стані алкогольного сп'яніння.

При таких обставинах суд вважає, що підсудний
ОСОБА_2 може бути перевихований без
ізоляції від суспільства і до нього
можливо застосувати ст. 75, 76 КК України.

Таким чином, вина
підсудного ОСОБА_3 доказана в повному обсязі і його дії правильно кваліфіковані
за ст. 186 ч. 2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна

- 4 -

/грабіж/, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи
здоров'я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При
обранні підсудному ОСОБА_3 міри
покарання суд враховує, як суспільну небезпеку
скоєного, так і особистість підсудного, який раніше не судимий,
характеризується за місцем проживання
посередньо.

Обставини, що пом'якшують вину підсудного ОСОБА_3 суд враховує,
що він щиро кається в скоєнні злочину, добровільне відшкодування завданих
збитків, скоєння злочину неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують вину підсудного ОСОБА_3 суд враховує, що
він скоїв злочин в стані алкогольного сп'яніння.

При таких обставинах суд вважає, що підсудний
ОСОБА_3 може бути перевихований без
ізоляції від суспільства і до нього
можливо застосувати ст. 75, 76, 104 КК України.

Таким чином, вина підсудного ОСОБА_4 доказана
в повному обсязі і його дії правильно кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 КК України,
як відкрите викрадення чужого майна

/грабіж/, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи
здоров'я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При обранні
підсудному ОСОБА_4 міри покарання суд
враховує, як суспільну небезпеку
скоєного, так і особистість підсудного, який раніше не судимий,
характеризується за місцем проживання
посередньо.

Обставини, що
пом'якшують вину підсудного ОСОБА_4 суд враховує, що він щиро кається в скоєнні
злочину, добровільне відшкодування завданих
збитків, скоєння злочину неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують вину
підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

При таких обставинах
суд вважає, що підсудний ОСОБА_4 може
бути перевихований без ізоляції від суспільства і до нього можливо застосувати ст. 75, 76, 104 КК України.

Цивільний
позов погашено.

Запобіжний захід
ОСОБА_3- утримання під ватою в Київському СІЗО № 13 Держдепартаменту України з
питань виконання покарань, обраний на попередньому розгляді даної справи 10.12.2007 року - скасувати.

Керуючись ст. 321-325
КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_2 винним в скоєнні злочину,
передбаченого

ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання в вигляді
4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК
України в редакції 2001 року
звільнити засудженого ОСОБА_2 від
відбуття покарання з випробуванням з
встановленням іспитового строку
на 2 роки і в відповідності до ст. 76 КК
України в редакції 2001 року зобов'язати ОСОБА_2 в період іспитового строку
повідомляти орган кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з'являтися
для реєстрації в орган
кримінально-виконавчої системи.

Визнати ОСОБА_3 винним в
скоєнні злочину, передбаченого

ст. 186
ч.2 КК України і призначити йому покарання в вигляді
4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75,
104 КК України в редакції 2001 року
звільнити засудженого ОСОБА_3 від
відбуття покарання з випробуванням з
встановленням іспитового строку на
2 роки і в відповідності до ст. 76 КК України в редакції 2001 року зобов'язати
ОСОБА_3 в період іспитового строку
повідомляти орган кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з'являтися
для реєстрації в орган кримінально-виконавчої
системи.

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні
злочину,

передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання в вигляді
4 років

позбавлення волі.

На підставі ст. 75,
104 КК України в редакції 2001 року
звільнити засудженого ОСОБА_4 від
відбуття покарання з випробуванням з
встановленням іспитового строку
на 2 роки і в відповідності до ст. 76 КК
України в редакції 2001 року зобов'язати

- 5 -

ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти орган кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання,
періодично з'являтися для реєстрації в орган
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу
засудженим ОСОБА_2, ОСОБА_4, залишити
без змін - підписку про невиїзд, засудженому ОСОБА_3 - утримання під
вартою в Київському СІЗО № 13 Державного департаменту України з питань виконання покарань, згідно
постанови Дніпровського районного суду м. Києва ( попередній розгляд) від 10.12.2007 року - скасувати.

Вирок може бути
оскаржено в Апеляційний суд м. Києва
протягом 15 діб через
Дніпровський районний суд м. Києва,
засудженому ОСОБА_3 з моменту отримання копії вироку в Київському СІЗО № 13 Держдепартаменту України з питань
виконання покарань.

Суддя :