Справа № 460/110/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця служби за контрактом військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), за військовим званням сержант, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.407 КК України,-
20.05.2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №112 сержанта ОСОБА_4 , мобілізованого на підставі Указу Президента України від 06 травня 2014 року №454/2014 «Про часткову мобілізацію» призначено на посаду командира відділення механізованих мостів інженерно-дорожнього взводу інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення штабного батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (в/ч НОМЕР_2 ).
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_2 з обласного збірного пункту він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно п. п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, виїзд офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону
здійснюється з дозволу командира військової частини.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби сержанту ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення розташування військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
На виконання вимог телеграми начальника штабу-першого заступника командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.03.2014 року №186/2/232 наказом ТВО командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади № НОМЕР_4 від 10.06.2014 року військова частина НОМЕР_2 з 11.06.2014 року переведена на організаційно-штатну структуру воєнного часу та перейшла на умовне найменування - військова частина польова пошта НОМЕР_1 .
23.09.2014 року близько 21 год. 00 хв. під час вечірньої перевірки старшим лейтенантом ОСОБА_5 виявлено факт самовільного залишення місця служби - території військової частини - польова пошта НОМЕР_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_2 сержантом ОСОБА_4 , який був відсутній на службі без поважних причин протягом семи діб, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання та повернувся в підрозділ 29.09.2014 року.
У подальшому, 27.10.2014 року близько 08 год. 00 під час ранкового шикування старшим лейтенантом ОСОБА_5 виявлено факт повторного самовільного залишення місця служби - території військової частини - польова пошта НОМЕР_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_2 сержантом ОСОБА_4 , який не з`являвся на службу без поважних причин та повернувся в підрозділ 10.11.2014 року.
Отже, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог зазначених нормативно-правових актів, без дозволу командира самовільно залишав місце проходження служби - територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 в період з 23 по 29 вересня 2014 року та в період з 27 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року, тобто самовільно залишав місце служби без поважних причин тривалістю більше трьох діб вчинені повторно протягом року, перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд протягом періодів відсутності у військовій частині.
Сержант ОСОБА_4 в обох випадках 29.09.2014 року та 10.11.2014 року самостійно добровільно повертався на територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , про що доповідав своєму командуванню та продовжував проходити військову службу, тобто військовослужбовець не мав наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби.
Таким чином, сержант ОСОБА_6 , діючи у порушення наведених вимог законодавства, будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, в періоди з 23 по 29 вересня 2014 року та в період з 27 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року, самовільно залишав місце проходження військової служби - територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та без поважних причин перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 тривалістю більше трьох діб повторно протягом року, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині свою вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно в період з 23 вересня 2014 року по 29 вересня 2014 року та в період з 27 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року, самовільно залишав місце проходження військової служби в якій проходить військову службу за контрактом.
В даний час в скоєному він щиро розкаюється, розуміє, що вчинив протиправні
дії, бажає надалі проходити військову службу, сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки та приймати участь в АТО. Просить суворо його не карати, не позбавляти волі.
Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 в період з 23 вересня 2014 року по 29 вересня 2014 року та в період з 27 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 і підлягає відповідальності за ч. 2 ст.407 КК України.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , як пом`якшуючі вину обставини, суд визнає те, що він сам з`явився із зізнанням, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в скоєному щиро розкаявся, в подальшому бажає проходити військову службу.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не добуто.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення.
Цивільний позов по справі не заявлено.
У кримінальному провадженні витрат на залучення експерта немає.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: