У Х В А Л А
іменем України

"28" квітня 2015 р. Справа153/612/15-к
Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи, щодо якої мають застосовуватися заходи медичного характеру ОСОБА_5

представника ОСОБА_6 ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гальжбіївка, Ямпільського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, по кримінальному провадженню, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000368 від 16.10.2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор прокуратури Ямпільського району Вінницької області юрист 3-го класу ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, по кримінальному провадженню, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000368 від 16.10.2014 року. Вказав, що 16.10.2014 року, біля 02 години 00 хвилин, ОСОБА_6 шляхом розбиття склопакетів вхідних дверей та вікна приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , проник всередину даного магазину, чим порушив гарантоване кожній особі ст.30 Конституції України право на недоторканість житла та іншого володіння особи.

15.01.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, а саме в тому, що 16.10.2014 року, близько 02 години 42 хвилини, ОСОБА_6 , знаходячись біля приміщення магазину «Продтовари №28», належного ОСОБА_10 , з метою проникнення в нього, тримаючи в руці скляну пляшку, наніс нею декілька ударів по склопакету метало-пластикового вікна та склопакету вхідних метало-пластикових дверей даного магазину, в результаті чого дані склопакети розбилися. Після цього, доводячи свій злочинний намір до кінця, переконавшись в тому, що навкруги нікого немає, ОСОБА_6 через розбитий склопакет вхідних дверей магазину незаконно проник в приміщення магазину, належного ОСОБА_10 . Зайшовши до середини магазину, ОСОБА_6 перебував в ньому на протязі часу з 02.43 год до 02.52 год 16.10.2014 року, а саме: до приїзду працівників міліції та затриманні його на місці вчинення злочину. Тим самим ОСОБА_6 своїми протиправними діями порушив гарантоване кожній особі ст.30 Конституції України право на недоторканість житла та іншого володіння особи.
Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Досудовим розслідуванням встановлені обставини, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 під час вчинення даного кримінального правопорушення, можливо, перебував у неосудному чи обмежено осудному стані, так як перебуває на обліку у психіатра із діагнозом: психічні розлади внаслідок травми головного мозку. Під час проведення огляду місця події 16.10.2014 року поводив себе неадекватно.

Відповідно до Висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №77 від 05.20 години 16.10.2014 року стану алкогольного сп`яніння виявлено не було, але поведінка ОСОБА_6 була неадекватною. Також 16.10.2014 року ОСОБА_6 поступив у відділення анестезіології та інтенсивної терапії з діагнозом: Розлади психіки та поведінки на фоні вживання алкоголю. Виписаний20.10.2014 року та після чого тривалий час перебував на лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15.01.2015 року по даному кримінальному провадженню призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу для з`ясування психологічного стану підозрюваного ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення.

Згідно акта №35 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 10.03.2015 року встановлено, що:

1)
В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_6 переніс тимчасовий хворобливий розгляд психічної діяльності алкогольний делірій на тлі гострого періоду черепно-мозкової травми.

2) В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_6 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3) В теперішній час ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного розладу особистості змішаного (інтоксикаційного, травматичного) ґенезу.

4) В теперішній час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

5) ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у лікаря психіатра за місцем його проживання.

Прокурор ОСОБА_9 вважав за можливе задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , так як згідно акту проведеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у лікаря психіатра за місцем його проживання.
Особа, щодо якої мають застосовуватися заходи медичного характеру ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.
Представник ОСОБА_6 ОСОБА_11 не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_12 не заперечував проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно підзахисного.
Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяви, в якій просила справу слухати в її відсутність. Також вказала, що від заявленого нею цивільного позову вона відмовляється, так як збитки їй повністю відшкодовано.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного.
Згідно акту проведеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи №35 від 10.03.2015 року, в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_6 діяння, ОСОБА_6 переніс тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності алкогольний делірій на тлі гострого періоду черепно-мозкової травми. В період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_6 діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді органічного розладу особистості змішаного (інтоксикаційного, траматичного) генезу. В теперішній ОСОБА_6 час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у лікаря психіатра за місцем його проживання.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним суспільно-небезпечного діяння доведена зібраними доказами.
Аналізуючи та оцінюючи обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за за ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що 16.10.2014 року суспільно-небезпечне діяння відносно потерпілої ОСОБА_10 було вчинене ОСОБА_6 , який в момент вчинення суспільно-небезпечного діяння за актом проведеної під час досудового розслідування стаціонарної судово-психіатричної експертизи №35 від 10.03.2015 року не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, яка виключає можливість застосування до нього покарання, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, тому суд відповідно до норм ст.513 КПК України постановляє ухвалу про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.
Керуючись ст.ст. 372,395,512,513 КПК України, ст.ст.19,93 КК України, суд
У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_9 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, по кримінальному провадженню, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000368 від 16.10.2014 року задоволити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гальжбіївка, Ямпільського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у лікаря психіатра за місцем його проживання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_13