Справа № 130/830/14-к
Провадження №11-кп/772/334/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали кримінального провадження №0001042 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню :
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, останній раз Вінницьким районним судом Вінницької області 18.09.2002 року за ст.. 393 ч.2 , ст. 71 КК України до 9 років 10 місяців 13 днів позбавлення волі ,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.п.6, 11,12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Погребище, Вінницької області, зареєстрованого АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, останній раз 14.03.2014 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.1 ст.71, ст..72 КК України до 4 років 4 днів позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.п.6, 11,12 ч.2 ст.115 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Курчатов, Курської області, РФ, мешканця АДРЕСА_4 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, приватного підприємця, військовозобов`язаного, росіянина , громадянина України , раніше судимого Ленінським районним судом м. Вінниці 15.04.2011 року за ст.. ст. 128,75 КК України до 2 років обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.п.6, 11,12 ч.2 ст.115 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_12 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, просив повторно дослідити: протокол та аудіоконтрольний запис (за особою) від 03.12.2013 року ОСОБА_10 з іншою особою, який здійснений в ІТТ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області (т.З а. с. 59); протокол та аудіоконтрольний запис (за особою) від 03.12.2013 року ОСОБА_11 з іншою особою, який здійснений в ІТТ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області (т.З а. с. 60); дослідити інші докази, які підтверджують його невинуватість, вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року скасувати, постановити новий вирок, яким виправдати його та закрити кримінальне провадження відповідно до ст. 417 КПК на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив повторно дослідити: протокол та аудіоконтрольний запис (за особою) від 03.12.2013 року ОСОБА_10 з іншою особою, який здійснений в ІТТ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області (т.3 а. с. 59); протокол та аудіоконтрольний запис (за особою) від 03.12.2013 року ОСОБА_11 з іншою особою, який здійснений в ІТТ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області (т.З а. с. 60); дослідити інші докази, які підтверджують його невинуватість, вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року скасувати, постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 та закрити кримінальне провадження відповідно до ст. 417 КПК на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_10 у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується.

Обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, просив вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.І ст.263, ч.2 ст.15, п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_10 у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується.

Обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, просив вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року змінити, в частині призначеного покарання, застосувавши не ч.1 ст.70 КК України, а ч.2 ст.70 КК України.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року ОСОБА_11 визнано винуватим та засуджено - за ч. 1 ст.263 КК України на чотири роки позбавлення волі; за ч.2 ст.15, п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України на одинадцять років і шість місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю; за ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_11 покарання у виді дванадцяти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю; за ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 14.03.2014 року, призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено - за ч. 1 ст.263 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15, п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України на тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю; за ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_9 покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено - за ч.1 ст.263 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15, п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України на тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю; за ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_10 покарання у виді чотирнадцяти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю.

Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 витрати на користь держави за проведення експертиз - 8603 (вісім тисяч шістсот три) грн. 35 коп. (арк. 134, 141, 164 т. 1; арк. 31, 191 т. 2 кримінального провадження № 0001042).

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнано винними та засуджено за вчинення наступного.

На початку весни 2013 року ОСОБА_9 , виступаючи ініціатором вчинення злочину, з метою незаконного збагачення шляхом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_14 , вирішив позбавити життя потерпілого.

ОСОБА_9 , користуючись наявним перед ним борговим зобов`язанням з боку ОСОБА_11 , запропонував останньому позбавити життя потерпілого ОСОБА_14 , за умови звільнення його у якості винагороди від сплати боргу. Також ОСОБА_9 звернувся з такою пропозицією до ОСОБА_10 , при цьому, пообіцявши ОСОБА_11 та ОСОБА_10 розподілити між ними частину майна потерпілого ОСОБА_14 після його вбивства.

ОСОБА_11 з весни 2013 року став працювати у фермерському господарстві потерпілого ОСОБА_14 в с.Тарасівка Жмеринського району, де слідкував за потерпілим.

ОСОБА_9 у жовтні 2013 року, через свого неповнолітнього сина ОСОБА_15 , передав ОСОБА_10 на території залізничного вокзалу м. Вінниця пістолет марки «Браунінг» та бойові припаси до нього для вчинення вбивства. Вказаний пістолет ОСОБА_10 зберігав і переносив у своєму рюкзаку.

29.10.2013 року після обіду ОСОБА_11 і ОСОБА_10 приїхали на автомобілі «ВАЗ-2109» синього кольору в с.Тарасівка Жмеринського району. ОСОБА_11 пішов на зернотік, де разом з потерпілим ОСОБА_14 стали різати метал, а ОСОБА_10 залишився за межами зернотоку, і став спостерігати за ними. ОСОБА_11 разом з потерпілим працювали до 17 год., після чого, удвох зайшли в приміщення сторожки на току, де стали спілкуватися і пити чай. Потерпілий сів на ліжко обличчям до дверей сторожки, а ОСОБА_11 знаходився біля дверей сторожки. ОСОБА_10 підійшов до сторожки і з порогу здійснив чотири постріли з пістолета у потерпілого ОСОБА_14 ,. усвідомлюючи їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, стріляючи у життєво важливі органи - в ділянку голови та тулубу.

В результаті пострілів ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , був поранений і згідно висновку судово-медичної експертизи №184 від 23.12.2013 року у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді кульового поранення потилиці зправа, двох кульових поранень грудної клітки, кульового поранення правого передпліччя з ушкодженням променевої кисті у вигляді скалкового перелому другого пальця правої кисті, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості як такі, що спричинили тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я.

Потерпілий, скориставшись тим, що ОСОБА_10 перестав стріляти, а ОСОБА_11 вже не було у приміщенні сторожки, вискочив зі сторожки, сів за кермо свого автомобіля «Таврія» і швидко виїхав за межі току на дорогу та поїхав у напрямку села.

ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на автомобілі «ВАЗ-2109», синього кольору, за кермом якого знаходився ОСОБА_11 також виїхали за межі току в напрямку виїзду з села, через поле, з метою дістатися до м. Жмеринка.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_9 мотивано тим, що судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність .

Зокрема, порушено ст.349 КПК України оскільки судом всупереч встановленому порядку дослідження доказів були прийняті від прокурора всі письмові матеріали кримінального провадження , які суд досліджував за власною ініціативою та послався на них, як на доказ винуватості ОСОБА_9 , в порушення вимог ст.. 91 КПК України суд вказав, що мотивом організації умисного вбивства потерпілого ОСОБА_14 є мета незаконного збагачення шляхом заволодіння майном потерпілого, хоча докази відсутні, а майно не вказано, судом допущено неповноту, так як не з`ясовано , які боргові зобов`язання існували між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не встановлені форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, судом не взяті до уваги покази сина обвинуваченого ОСОБА_9 , не мотивовано чому взяті до уваги одні докази, а інші не прийняті, вважає, доказів того, що він являється організатором вбивства свого друга ОСОБА_14 не здобуто.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 , мотивовано тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження , має місце неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність , оскільки обвинувачення ОСОБА_10 є необґрунтованим , не відповідає вимогам КПК, ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом, на припущеннях, в основу вини ОСОБА_10 покладено його попередні покази, які він давав на досудовому слідстві під тиском з боку працівників міліції, про що він повідомляв своїм адвокатам, потерпілий ОСОБА_14 не пам`ятав обличчя нападника, пояснював, що не бачив хто конкретно в нього стріляв, очної ставки з ОСОБА_10 та потерпілим не проводили, ОСОБА_11 пояснював, що оговорив ОСОБА_10 з метою уникнути покарання, всі докази по справі спростовують причетність ОСОБА_10 до скоєного , відповідно до експертизи жодних відбитків пальців на пістолеті виявлено не було.

Вищевикладене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 , ч.2 ст.15, п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Крім того ОСОБА_10 має на утриманні неповнолітню дитину та хвору матір.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_11 мотивовано тим, що, незважаючи на те, що він надавав суду докази по справі , частково визнавав вину, суд визначив покарання у виді 14 років позбавлення волі.

Вважає за можливе при визначенні покарання застосувати не ч.1 ст.70 КК України, а ч.2 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_12 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, обвинувачених , вважає, вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим, захисника ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційні скарги його та обвинуваченого ОСОБА_9 , закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 , які просили закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за недоведеністю вини, захисника ОСОБА_13 , який просив задоволити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 , зменшити покарання , обвинуваченого ОСОБА_11 , який просив зменшити покарання на 2 роки, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , задоволенню не підлягають , апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У постановленому рішенні відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 свої висновки, щодо винуватості кожного з них у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України суд першої інстанції належним чином умотивував.

Висновки суду підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені відповідно до ст.. 94 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження судом прийнято докази, які зібрані з дотриманням вимог закону , які на думку суду є допустимими.

Зокрема потерпілий ОСОБА_14 , будучи допитаним 03.10.2014 року в режимі відеоконференції пояснював, що ОСОБА_11 29.10.2013 року приблизно о 17 -00 год. приїхав на автомобілі « ВАЗ 2109», синього кольору до нього на зернотік в с. Тарасівка, де в приміщенні сторожки вони пили чай. При цьому потерпілий звернув увагу на поведінку ОСОБА_11 , який помітно нервувався , сидів на порозі сторожки, а потім раптово підвівся та відскочив вправо від дверей, а ОСОБА_10 , який раптово встав у дверях зліва, став стріляти у нього з пістолета, здійснивши чотири постріли у груди, потилицю, у праву руку. Отримавши поранення, він, вискочивши із сторожки, на автомобілі « Таврія» почав виїздити за межі току та чув як ОСОБА_11 кричав до ОСОБА_10 «закривай ворота», через що потерпілий вдарив машиною закриті ворота, які відчинились і він зміг виїхати за межі току в напрямку села.

Показання потерпілого ОСОБА_14 узгоджуються з іншими доказами, зокрема показами свідка ОСОБА_17 , який бачив потерпілого ОСОБА_14 , який їхав на автомобілі « Таврія» 29.10.2013 року о 17 год. 50 хв., та, приїхавши на тік після повідомлення о 20-00 год. дільничого ОСОБА_18 , від працівників міліції дізнався про випадок з потерпілим, свідка ОСОБА_18 , який пояснював, що зі слів потерпілого йому стало відомо, що в останнього стріляли на току, а 24 чи 25 жовтня 2013 року він бачив ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 на території току в с Тарасівка, ОСОБА_11 повідомляв, що ОСОБА_10 його знайомий, свідка ОСОБА_19 , яка пояснювала, що у вересні 2013 року до них з співмешканцем ОСОБА_11 приїздив ОСОБА_20 , якому ОСОБА_11 розповідав про врожай у с. Тарасівка, а наступного дня вранці вони поїхали з хутора. 29.10.2013 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , який у жовтні 2013 року у них гостював, вранці кудись поїхали на автомобілі ВАЗ 2109 синього кольору та через деякий час повернулись, біля 16-00 год. знову поїхали з хутора, а біля 20-00 год. повернувся лише ОСОБА_11 , який помітно нервувався та повідомив, що залишені ОСОБА_10 речі згодом передасть останньому . В подальшому ОСОБА_11 добровільно віддав працівникам міліції 4 патрони, 7,65 мм. калібру, та речі ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_21 , який пояснював, що з 2010 року по осінь 2013 року працював у потерпілого на току у с. Тарасівка Жмеринського району . З весни 2013 року там працював і ОСОБА_11 , який, приїхавши, 29.10.2013 року після 17-00 год. з потерпілим ходив у сторожку на току, а через деякий час свідок почув підряд чотири постріли та почув крик потерпілого, свідка ОСОБА_22 , який пояснював, що чув, як потерпілий повідомляв Тарасівського сільського голову ОСОБА_17 , що у нього стріляв друг ОСОБА_11 ..

Крім того, судом прийнято до уваги рапорт , згідно якого до чергової частини Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області о 19-00 год. 29.10.2013 року надійшло повідомлення про те, що до приймального відділення Жмеринської ЦРЛ звернувся потерпілий ОСОБА_14 з вогнепальним пораненням, яке отримав у сторожці фермерського господарства с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області ( арк. 6 кримінального провадження № 0001042 Т.1); протокол огляду місця події з фототаблицями, згідно якого вбачається, що 29.10.2013 року з 19 год. 29 хв. до 20 год. 50 хв. проводився огляд приміщення сторожки зернотоку в с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області , під час якого було виявлено та вилучено 2 гильзи , калібру 7,65 мм, дві кулі, одна з них деформована, сліди з речовиною бурого кольору ( арк.. 7-16 кримінального провадження 0001042 Т.1) ; протокол огляду та довідку, з яких видно , що 29.10.2013 року в ординаторському кабінеті хірургічного відділення Жмеринської ЦРЛ видано та вилучено деформовану кулю, яка була виявлена і вилучена з ділянки потилиці справа у потерпілого ОСОБА_14 , під час хірургічної операції, при цьому у потерпілого виявлені поранення потилиці , два поранення грудної клітки, поранення правового передпліччя з ушкодженням ліктьової кістки , рана пальця ( арк.. 33-34, 35 кримінального провадження № 0001042 Т.1) ; висновок експертизи № 277 від 11.11.2013 року з фототаблицями , згідно якого вбачається, що була досліджена гільза, яка була виявлена у сторожці зернотоку с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області ( арк.. 135-138 кримінального провадження № 0001042 Т.1) ; висновок експертизи № 378 Б /229 від 15.11.2013 року з фото таблицями, згідно якого вбачається, що вилучений пістолет 30.10.2013 року , під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_10 , в ліску біля с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, є нарізною самозарядною вогнепальною зброєю

- пістолет моделі « Браунінг 1900» , калібру 7,65 мм, виробництва Бельгія, який придатний до стрільби, з якого після останнього чищення та змащування , проводилися постріли ( постріл) з використанням набою ( набоїв) , спорядженим нітроцелюлоз ним ( бездимним порохом) ; дві кулі , які виявлені та вилучені 29.10.2013 року з території зернотоку в с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області та 1 куля, виявлена та вилучена в ординаторському кабінеті хірургічного відділення Жмеринської ЦРЛ з тіла потерпілого ОСОБА_14 , стріляні з пістолета « Браунінг 1900» калібру 7,65 мм, надаваного на дослідження ; 1 гільза відстріляна з пістолету « Браунінг 1900», калібру 7,65 мм, наданого на дослідження ( арк.. 166-176 кримінального провадження № 0001042 Т.1) ; протокол пред`явлення особи для впізнання від 01.11.2013 року , згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_20 , як замовника вбивства потерпілого ; протокол обшуку від 02.11.2013року та відеозапис, згідно якого ОСОБА_11 в присутності захисника ОСОБА_13 добровільно показав місця біля туалету та видав 4 патрони у пакеті, які ОСОБА_10 , залишив у домогосподарстві ОСОБА_19 на АДРЕСА_3 , які були вилучені ( арк.. 13-14 кримінального провадження 0001042 Т.2) ; висновок експерта № 380 Б від 08.11.2013 року , згідно якого видно, що 4 патрони, виявлені та вилучені 02.11.2013 року у домогосподарстві ОСОБА_19 на АДРЕСА_3 є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї патронами калібру 7,65 мм призначені для стрільби з пістолета « Браунінг 1900» патрони придатні для стрільби , висновок експертизи № 184 від 23.12.2013 року , згідно якого у потерпілого ОСОБА_14 кульові поранення потилиці справа, два грудної клітки, правового передпліччя з ушкодженнями променевої кістки у вигляді скалкового перелому та 2 пальця правої кисті, які виникли можливо і 29.10.2013 року, кульове поранення, яке викликало скалковий перелом правої променевої кістки відноситься до середньої тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 добу, усі інші кульові поранення разом і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та інші докази .

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , що в порушення вимог ст. 349 КПК України суд прийняв від прокурора всі письмові матеріали кримінального провадження до початку їх дослідження, через що у суду склалась упереджена думка щодо винуватості ОСОБА_9 та інших обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинах є безпідставними, оскільки предметом дослідження під час судового розгляду були всі докази, наявні в матеріалах кримінального провадження.

Доводи в апеляційних скаргах, що свідки та потерпілий ОСОБА_14 не підтвердили факт ініціювання вбивства ОСОБА_9 потерпілого ОСОБА_14 з метою збагачення шляхом заволодіння будь-яким майном останнього, а також на те, що ОСОБА_11 і ОСОБА_10 не підтвердили виступ з ініціативою вбивства з ціллю заволодіння будь -яким майном потерпілого є надуманими.

Так, судом першої інстанції досліджувався протокол про результати аудіоконтролю місця (за особою) від 03.12.13 р., а також прослуховувався запис, з якого видно, що ОСОБА_11 розповідає про те, що в с. Тарасівка Жмеринського району проживає ОСОБА_14 , який займається фермерським господарством; ОСОБА_11 заборгував комусь 20 тисяч доларів США, ОСОБА_9 попереджав ОСОБА_11 про необхідність повернути борг, але борг може бути скасований, якщо ОСОБА_11 «прибере» ОСОБА_14 , ОСОБА_10 в м. Вінниця отримав від сина ОСОБА_23 пістолет «Браунінг», який привіз ОСОБА_11 , але ОСОБА_11 побоявся здійснити постріли у ОСОБА_14 ; ОСОБА_10 забрав пістолет у ОСОБА_11 , сказав, що він сам це зробить ( а.с. 60 кримінального провадження № 0001042 Т.3)

Зазначені докази узгоджуються із показами ОСОБА_11 , які він давав в присутності захисника ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту від 12.11.13 р., вказуючи про те зокрема, що він заборгував ОСОБА_20 20 тисяч доларів США, мав вбити потерпілого і таким чином погасити борг перед ОСОБА_9 .. Також ОСОБА_11 зазначав, що ОСОБА_9 хотів продати майно потерпілого.

Таким чином, висновки у апеляційних скаргах щодо недоведеності наявності боргових зобов`язань не відповідають встановленим обставинам.

Вказівки у апеляційних скаргах на те, що ні в обвинувальному акті, ні у вироку суду не зазначено про яке майно йде річ та не ідентифіковано його не спростовує висновки суду щодо організації умисного вбивства з метою незаконного збагачення шляхом заволодіння майном потерпілого, оскільки про намір ОСОБА_9 заволодіти майном потерпілого пояснював ОСОБА_11 ..

Крім того, свідок ОСОБА_19 пояснювала, що ОСОБА_9 у вересні 2013 р. приїздив до ОСОБА_11 та цікавився про врожай в с. Тарасівка.

ОСОБА_11 був зацікавлений в тому , щоб не повертати борг.

Відповідно дії і ОСОБА_9 , і ОСОБА_11 , і ОСОБА_10 розглядаються, як співучасть в умисному вбивстві з корисливих мотивів.

Також судом належну оцінку дано показам сина обвинуваченого ОСОБА_9 та умотивовано, чому суд не прийняв до уваги ці покази.

При цьому зазначено, що покази ОСОБА_15 про те, що він будь -якого пакунку у жовтні 2013 року на залізничному вокзалі м. Вінниці не передавав спростовуються записами аудіоконтролю за ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_10 в м. Вінниці отримав від сина ОСОБА_9 пістолет «Браунінг», який привіз ОСОБА_11 , проти чого не заперечували обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ..

Відповідно покази сина обвинуваченого ОСОБА_9 розцінено вірно як намагання допомогти ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності.

Дійсно, як убачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 30.10.2013 р. ОСОБА_10 в присутності захисника ОСОБА_8 добровільно показав місцезнаходження пістолета, з якого він 29.10.13 р. в с. Тарасівка Жмеринського району здійснив 4 постріли у потерпілого ОСОБА_14 .. При цьому ОСОБА_10 повідомив, що пістолет разом з набоями в кількості 11 штук, йому передав на залізничному вокзалі м. Вінниці син ОСОБА_9 , згідно протоколу про результати аудіоконтролю з місця (за особою) від 03.12.2013 р. видно, що ОСОБА_10 привіз з м. Вінниці пістолет, який йому передав син ОСОБА_9 , з якого ОСОБА_11 мав стріляти у ОСОБА_14 .

Під час судового розгляду потерпілий пояснював, що мав з ОСОБА_9 , якого знає з 2003-2004 р. дружні стосунки.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції, цей факт не є доказом непричетності ОСОБА_9 до замовлення вбивства потерпілого, оскільки вищезазначені докази, які суд першої інстанції оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності вказують на те, що ОСОБА_9 являється організатором вбивства ОСОБА_14 ..

За таких обставин відсутні підстави для закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України відносно ОСОБА_9 .

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 щодо того, що ОСОБА_10 давав покази під час досудового розслідування під тиском не знайшли свого підтвердження.

Згідно постанови 26.12.2014 р. кримінальне провадження №0000187, відомості про яке 18.11.2014 року внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні співробітників Жмеринського РВ УМВС складу кримінального правопорушення.

Крім того, докази, які суд прийняв до уваги, зокрема покази потерпілого ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_11 та інші, узгоджуються між собою та протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.13 р., відеозаписом, згідно якого ОСОБА_10 в присутності захисника ОСОБА_8 добровільно розповів про механізм вчинення 29.10.13 р. після 16 год. 30 хв. пострілів з пістолета в потерпілого ОСОБА_14 , який знаходився на ліжку в приміщенні сторожки зернотоку в с. Тарасівка Жмеринського району, протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.13 р. та відеозапису, згідно якого ОСОБА_10 в присутності захисника ОСОБА_8 добровільно показав місце, де він викинув рукавиці та спортивні штани, в які він був одягнутий під час вчинення пострілів у потерпілого ОСОБА_14 , протоколом слідчого експерименту від 30.10.13 р., відеозаписом, згідно якого ОСОБА_10 в присутності захисника Красномовець добровільно показав місцезнаходження пістолета, з якого він 29.10.13 р. в с. Тарасівка Жмеринського району здійснив 4 постріли у потерпілого ОСОБА_14 .. При цьому ОСОБА_10 повідомив, що пістолет разом з набоями, в кількості 11 штук йому передав на залізничному вокзалі м. Вінниці син ОСОБА_9 .

Вищевказані докази спростовують твердження у апеляційних скаргах ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 , що доказом невинуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень є те, що під час проведення експертизи не виявлено його відбитків пальців на пістолеті.

Посилання у апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 , що потерпілий не пам"ятав обличчя нападника та не бачив хто стріляв суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки під час судового розгляду у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_14 вказував, що ОСОБА_10 стріляв в нього, він запам"ятав його обличчя, а прізвище взнав, коли, перебувааючи у лікарні, побачив по телевізору.

Твердження щодо відсутності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення спростовуються сукупністю зібраних доказів.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 є безпідставними.

Доводи ОСОБА_11 у апеляційній скарзі, щодо непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, прийнятих судом першої інстанції та проаналізованих належним чином .

Суд апеляційної інстанції вважає , що ретельний аналіз всіх обставин кримінального провадження, системна оцінка всіх допустимих і належних доказів у сукупності вказує на доведеність вини ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кожного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.2 ст.15 п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України .

На думку суду апеляційної інстанції апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню в частині призначення покарання, оскільки призначене судом першої інстанції покарання не відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_11 через суворість.

Враховуючи часткове розкаяння у вчиненому, роль ОСОБА_11 у скоєнні кримінальних правопорушень, дані характеризуючі його особу в дотримання вимог ст.65 КК України можливо зменшити остаточне покарання визначене за ч.4 ст.70 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд першої інстанції в дотримання вимог ст.65 КК України, визначив покарання, виходячи з принципів індивідуалізації законності , справедливості, обгрунтованості необхідне та достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

П о с т а н о в и в :
Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 ..

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 ..

В задоволенні апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 відмовити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 задоволити частково.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2015 відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 263, ч.2 ст.15 п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України , ОСОБА_11 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України змінити в частині призначення покарання ОСОБА_11 через невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого через суворість.

Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч.1 ст.263 КК до 4-х років позбавлення волі.;

за ч.2 ст.15, п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю;

за ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_11 покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю;

за ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 14.03.2014 р. призначити ОСОБА_11 покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією у власність держави всього майна, яке є його власністю.

В решті вирок залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишити без змін, утримання під вартою .

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення, засудженими які утримуються під вартою з дня отримання копії ухвали.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення .

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: