АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/132/2015 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, згідно з яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Прип`ять Київської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючий робітником в ТОВ «Строй-Вектор Плюс», зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 16.11.2012 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, 10.06.2014 року звільнений від відбування покарання Бориспільським міськрайонним судом Київської області на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
- визнаний винуватим та засуджений за ч. 2 ст.185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2-4 ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 18 вересня 2014 року приблизно о 00 год. 30 хв., знаходячись біля автомобіля «Мітсубіші Лансер» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу під`їзду № 1 по вул. Вербицького, 9-Є в м. Києві, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викрутки та ножиць, шляхом демонтажу, таємно викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: лівий та правий задні ліхтарі автомобіля, загальною вартістю 2000 грн. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, того ж дня приблизно о 02 год. 00 хв., ОСОБА_8 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись біля автомобіля «Мітсубіші Лансер» д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований поблизу під`їзду № 6 по вул. Ревуцького, 29 в м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викрутки та ножиць, шляхом демонтажу, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме: лівий та правий задні ліхтарі вказаного автомобіля, загальною вартістю 2400 грн. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не врахував належним чином тяжкість злочину, конкретних обставин справи, обсягу злочинних дій та не дав належної оцінки даним про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, має не погашену у встановленому законом порядку судимість, відбував покарання у місцях позбавлення волі, проте, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин на протязі короткочасного терміну після звільнення, а тому призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є недостатнім для виправлення останнього та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно за обставин, викладених у вироку, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі і ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.
Оскільки фактичні обставини справи кримінального провадження ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів викладених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як зазначено у вироку, призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2007 року народження, формально позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність по справі обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, думку потерпілого щодо покарання, яке має бути призначено обвинуваченому за вчинення злочинних дій, відсутність претензій матеріального характеру. З урахуванням зазначених обставин, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, навівши у вироку ґрунтовні мотиви застосування ст. 75 КК України.
Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні тяжко хвору матір, потерпілі будь-яких претензій до нього не мають, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу із застосуванням до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не врахував тяжкість вчиненого ним злочину та дані про особу ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини були враховані судом при призначенні покарання. Сама по собі тяжкість вчиненого діяння та наявність даних про притягнення особи раніше до кримінальної відповідальності в силу закону не є перешкодою для ухвалення зазначеного рішення суду.
Посилання прокурора на повторність вчинення ОСОБА_8 умисного злочину, як на одну із підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання, є недоречним, оскільки вчинення злочину повторно є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ст. 185 КК України, а не обставиною, що обтяжує покарання, та в силу закону, не може одночасно визнаватись обтяжуючою відповідальність обставиною.
Переконливих доводів щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм кримінального закону, які визначають мету, загальні засади призначення покарання та порядок його відбування в апеляційній скарзі прокурора не міститься.
Таким чином, за доводами апеляційної скарги, підстав вважати, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і внаслідок цього призначив обвинуваченому м`яке покарання, колегія суддів не вбачає. Підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
_____________ ______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4