Справа № 11-78 Головуючий у І інстанції Мартинов
Категорія 34 26.01.2011
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді - Левчука О.Д.,

суддів - Дриги А.М., Говорухи В.І.,

за участю прокурора - Чупринської Є.М.,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_2,

захисників - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

потерпілих - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

засудженого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь в розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції ОСОБА_9, представника потерпілих адвоката ОСОБА_2 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2010 року,

цим вироком

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлучений, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий,

засуджений: за ч. 3 ст. 286 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 393 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_8 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання термін перебування його під вартою у Чернігівському слідчому ізоляторі № 31 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з 28 січня 2010 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 залишено попередню - тримання під вартою у Чернігівському слідчому ізоляторі № 31 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 152842, 73 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 17592 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 35 460 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області 1967, 66 гривень.

Вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 11.12.2009 року, близько 20 години, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по лівій смузі проїзної частини автодороги «Київ-Харків» в напрямку до м. Києва на території Бориспільського району Київської області, на 42 км. + 250 м. вищевказаної автодороги, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдати матеріальних збитків, чим порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, чим порушив п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34.1.3. додатку 2 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху України, де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10, який рухався в лівій смузі проїзної частини в зустрічному напрямку до м. Харків, після чого автомобіль НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_15, який рухався в правій смузі проїзної частини попереду автомобіля «LEFAN 520 GX» в напрямку до м. Харків. В подальшому ОСОБА_8 не дочекавшись прибуття працівників міліції залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 (а, д) Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «LEFAN 520 GX» ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а пасажир даного автомобіля ОСОБА_16 від отриманих тілесних ушкоджень помер в Бориспільській ЦРЛ.

Грубе порушення водієм автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.10 (а,д), 11.4 та 34.1.3 додатку 2 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року знаходяться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Крім того, ОСОБА_8 перебуваючи під вартою в попередньому увязненні, утримуючись під охороною в спец палаті Бориспільської ЦРЛ за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, діючи умисно, усвідомлюючи, що він являється затриманою особою та взятий під варту, 10.03.2010 року, близько 00-30 год. самовільно, без дозволу уповноваженого органу залишив приміщення спец палати, здійснивши втечу з-під варти.

В апеляції прокурор, який приймав участь в розгляді справи, не оспорюючи доведеності винності у вчиненому злочині та вірності кваліфікації дій ОСОБА_8, просить вирок суду скасувати в зв'язку з невідповідністю покарання, призначеного судом, ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м'якості, та істотним порушенням кримінально-процесуального закону і постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, за ч. 1. ст. 393 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_8 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Також просить зарахувати у строк відбуття покарання термін перебування засудженого під вартою з 28.01.2010 року, крім періоду ухилення від перебування під вартою після вчинення втечі з - під варти з 10.03.2010 року по 11.03.2010 року.

Апеляція прокурора мотивована тим, що з урахуванням тяжкості злочину, а також особи засудженого призначене судом покарання у вигляді 6 років позбавлення волі є надмірно м»яким.

В апеляції та доповненнях представник потерпілих адвокат ОСОБА_2, не оспорюючи доведеності винності у вчиненому злочині та вірності кваліфікації дій ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в зв'язку з невідповідністю покарання, призначеного судом, ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок м'якості і постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свою апеляцію представник потерпілих вказує на те, що ОСОБА_8 на досудовому слідстві постійно змінював свої покази з метою уникнення від кримінальної відповідальності, не щиро розкаявся у скоєному, збитки потерпілим не відшкодував, пробачення у потерпілих попросив лише в суді.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану прокурором апеляцію в повному обсязі, та апеляцію представника потерпілих в частині скасування вироку суду і постановлення нового вироку, яким призначити засудженому більш суворе покарання, пояснення засудженого та його захисників, які просили залишити вирок суду без зміни, а апеляції - без задоволення, думки представника потерпілих ОСОБА_2 та потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7, які підтримали апеляції прокурора та представника потерпілих, просили вирок суду скасувати і постановити новий вирок, призначивши засудженому більш суворе покарання, провівши судові дебати і надавши засудженому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції прокурора і представника потерпілих підлягають до часткового задоволення, а вирок суду скасуванню в частині призначеного покарання, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого було спричинено загибель ОСОБА_10 та ОСОБА_16, ґрунтується на всебічно досліджених і належно оцінених у судовому засіданні доказах, якими підтверджено, що засуджений керуючи автомобілем НОМЕР_1, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України внаслідок, які знаходяться в прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали, а також втечі ОСОБА_8 з-під варти і відповідає фактичним обставинам справи.

Дослідженим доказам суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 286, ч. 1 ст. 393 КК України і в апеляції не оспорюються.

Стосовно доводів, які містяться в апеляціях прокурора та представника потерпілих про визнання призначеного ОСОБА_8 покарання як таким, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, то їх слід визнати обгрунтованими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Покарання має бути призначене особі, яка вчинила злочин, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Так, судом першої інстанції призначаючи ОСОБА_8 покарання не в повній мірі враховано суспільну небезпеку злочину, а також той факт, що ОСОБА_8 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій автомобіля «LEFAN 520 GX» ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а пасажир даного автомобіля ОСОБА_16 від отриманих тілесних ушкоджень помер в Бориспільській ЦРЛ, з місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди зник. Також, судом першої інстанції не надано оцінку ставленню ОСОБА_8 на досудовому слідстві до скоєного злочину, внаслідок якого загинуло дві людини.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та пояснень представника потерпілих протягом досудового та судового слідства, а також до розгляду справи в суді апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_8 не вживав будь-яких заходів для відшкодування завданої потерпілим моральної та матеріальної шкоди.

Судом першої інстанції не в повній мірі взято до уваги характеризуючи дані ОСОБА_8 Так, ОСОБА_8 по місцю проживання характеризується посередньо, конфліктує з сусідами (т. 1 а.с. 155), затримувався працівниками міліції за зберігання наркотичних засобів (т. 1 а.с. 156-157), перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Усі вищенаведені обставини в їх сукупності свідчить про невідповідність призначеного судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання, внаслідок мякості.

При призначенні покарання ОСОБА_8 колегія суддів враховує те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, те, що він визнав свою вину у скоєному, а також те, що він страждає на захворювання. Однак, наведені дані, на переконання колегії суддів, не применшують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину.

Крім того, при постановленні вироку суд першої інстанції допустив істотні порушення кримінально-процесуального закону.

Так, при обчисленні строку відбуття покарання суд першої інстанції у порушення вимог ст. 338 КПК України не врахував, що ОСОБА_8 10.03.2010 року та 11.03.2010 року переховувався від тримання під вартою та перебував на волі і цей період не повинен зараховуватись у строк відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати з постановленням апеляційною інстанцією нового вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 378, 379 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А :

Апеляцію прокурора та представника потерпілих адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2010 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити новий вирок.

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 286 КК України - 9 (девять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- за ч. 1 ст. 393 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_8 9 (девять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 28 січня 2010 року.

Врахувати, що ОСОБА_8 10.03.2010 року та 11.03.2010 року переховувався від тримання під вартою та перебував на волі і цей період не зараховувати йому у строк відбування покарання.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді :