Справа № 309/2989/13-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

12.06.2015 м. Ужгород
Суддя апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подали обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр. України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працюючий начальником Теребле-Ріцької ГЕС ПАТ «Закарпаттяобленерго», раніше не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_2 залишено попередній у вигляді застави, після чого ухвалено повернути застоводавцю заставлену суму грошей 22940 грн..

Судові витрати, пов`язані з проведенням судово-почеркознавчої експертизи № 15/480 від 24.07.2013 року в сумі 391,20 грн. та витрати, пов`язані з проведенням судово-хімічної експертизи від 21 червня 2013 року в сумі 1101,60 грн. ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що будучи службовою особою, яка виконує адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, а саме згідно наказу генерального директора ПАТ енергопостачальної компанії «Закарпатттяобленерго» № 872-К від 29 грудня 2010 року, перебуваючи на посаді начальника Теребле-Ріцької ГЕС, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно з власних корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, при зверненні до нього фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з проханням надати їй в оренду для використання при здійсненні нею власної господарської діяльності терміном з 30 травня 2013 року до 30 листопада 2013 року частини приміщення Теребле-Ріцької ГЕС, розташованого за адресою с. Нижній Бистрий № 740 Хустського району, в період з 28 по 30 травня 2013 року неодноразово усно повідомляв ОСОБА_4 про те, що він при сплаті особисто йому 6000 гривень, вправі надати їй в оренду частину приміщення Теребле-Ріцької ГЕС і при цьому укласти з нею договір оренди цих приміщень як особа, що вправі розпоряджатись ними. На виконання свого наміру, з метою шахрайства, 30 травня 2013 року, ОСОБА_2 , не маючи повноважень щодо розпорядження майном ПАТ «Закарпаттяобленерго» та укладення від імені цього товариства договорів оренди майна і отримання за це грошових коштів, склав та після отримання від потерпілої ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 6000 гривень в с. Нижній Бистрий № 740 Хустського району у приміщенні свого службового кабінету підписав від свого імені і затвердив печаткою Теребле-Ріцької ГЕС ПАТ «Закарпаттяобленерго» договір оренди приміщень, які нібито ПАТ «Закарпаттяобленерго» передає в оренду ОСОБА_4 строком на 6 місяців, тобто з 30 травня по 30 листопада 2013 року, достовірно знаючи, що цей договір не є дійсним, а ОСОБА_4 не зможе використовувати приміщення, обумовлені в договорі та відповідно вимагати повернення виплачених ОСОБА_2 коштів, оскільки жодних підтверджуючих документів про отримання від ОСОБА_4 грошей в сумі 6000 гривень він їй не надав. Однак, розпорядитися коштами, отриманими шляхом обману від ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки одразу після заволодіння грошовими коштами, він був затриманий працівниками міліції, які ці кошти від нього вилучили.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 вказують на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину не ґрунтуються на фактичних обставинах кримінального провадження, а докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені під час судового розгляду і на які посилається суд у вироку, у їх сукупності свідчать про те, що пред`явлене ОСОБА_2 обвинувачення є недоведеним, оскільки ні сторона обвинувачення під час розгляду справи в суді, ні суд у обвинувальному вироку не надали достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, які свідчили б про наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення. Посилаються на те, що судом, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 91, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України не встановлено спосіб вчинення кримінального правопорушення, оскільки об`єктивна сторона шахрайства (обман потерпілої ОСОБА_4 ) відсутня. В обґрунтування цього апелянти посилаються на те, що ОСОБА_2 не вводив в оману потерпілу ОСОБА_4 , оскільки вона була ознайомлена з порядком укладення договорів в ПАТ «Закарпаттяобленерго», і знала, що він не має права без відповідної довіреності укладати угоди, а передала йому кошти у розмірі 6000 грн., які були помічені надписом «хабар», з власної ініціативи, для того, щоб нібито «викрити» ОСОБА_2 , а не у своїх інтересах за оренду приміщення ТРГЕС. Крім того, вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_2 не повідомляв потерпілій ОСОБА_4 неправдиві відомості, а також не замовчував про існування будь-яких відомостей, які б робили неможливим укладення угоди з керівництвом ПАТ «Закарпаттяобленерго», що в свою чергу свідчить про те, що висновок суду про наявність в обвинуваченого ОСОБА_2 умислу щодо заволодіння коштами потерпілої та обернення їх на свою користь є безпідставним. При цьому, апелянти також вказують на те, що ОСОБА_2 повідомив потерпілій ОСОБА_4 , що для укладення договору оренди на даний час не уповноважений керівництвом, оскільки ТРГЕС не є юридичною особою, а не що цей договір буде «незаконним», як це зазначено у вироку. Посилаються також на те, що покази ОСОБА_2 підтверджуються показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і частково показами потерпілої ОСОБА_4 , а наведені у вироку письмові докази не спростовують показань ОСОБА_2 в тій частині, що потерпіла ОСОБА_7 була обізнана з процедурою укладення договорів у ПАТ «Закарпаттяобленерго» та не доводять корисливої мети заволодіння її грошовими коштами. Крім того, апелянти посилаються на те, що звернутися до керівництва ПАТ «Закарпаттяобленерго» з питанням про погодження договору оренди обвинуваченому ОСОБА_2 перешкодило те, що він був затриманий працівниками міліції одразу ж після підписання договору оренди і у нього були вилучені грошові кошти, які потерпіла ОСОБА_4 з власної ініціативи передала йому у службовому кабінеті. Також вказують на те, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_2 мав намір на момент укладення договору з потерпілою ОСОБА_4 не виконувати обумовлених домовленостей. Просять вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК країни у зв`язку з відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 цієї статті.

Так, подаючи апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, не подали клопотання (не зазначили в апеляційній скарзі) про те, які саме докази, що підтверджують вказані ними в апеляційній скарзі доводи, необхідно дослідити, та які саме обставини підлягають з`ясуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга, яку подали обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 , підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подали обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року в кримінальному провадженні щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України ОСОБА_2 - залишити без руху.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати апелянтам.

Встановити апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги 05 (п`ять) днів із дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити апелянтам, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу їм буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9 Стан