Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого Коновалова
суддів Кузьменко
судовому засіданні в м. Києві 18 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постановлені щодо ОСОБА_2 судові рішення.
Вироком Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 7
серпня 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимості не має,

засуджено за ч.1 ст. 119 КК України на
4 роки позбавлення волі.

На підставі п. «б» ст.1
Закону України «Про амністію» від 11 липня 2003 року ОСОБА_2 звільнено від покарання.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 20 листопада 2006 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він у
стані алкогольного сп'яніння 10 вересня 2002 року в м. Коломия
Івано-Франківської області вчинив вбивство ОСОБА_3 через необережність.

За змістом касаційної скарги потерпілий
ОСОБА_1, посилаючись на
неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.119 КК України та м'якість
призначеного йому покарання, просить судові рішення скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні вбивства ОСОБА_3 через необережність відповідає
фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими судом доказами, які
належним чином оцінені та є обґрунтованими.

Так, свідок ОСОБА_4 - водій ОСОБА_3, та потерпіла ОСОБА_5 - матір ОСОБА_3, показали, що 10 вересня 2002 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уживали спиртне за місцем проживання
останнього. Під час цього між ними не було ані сварок, ані будь-яких
конфліктів. ОСОБА_3 самостійно, без будь-якого примусу, приніс
продемонструвати ОСОБА_2 свою мисливську рушницю. Під час того, як останній
оглядав її, пролунав постріл, внаслідок якого ОСОБА_3 загинув. Будь-яких доказів, які б
вказували про наявність у ОСОБА_2 умислу на позбавлення життя ОСОБА_3
органами досудового слідства та суду не здобуто.

Були предметом ретельної перевірки і не
знайшли свого підтвердження під час розслідування справи та розгляду її у судах
першої та апеляційної інстанцій також і посилання потерпілого ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 учинив вбивство ОСОБА_3 із корисливих мотивів.

Оцінивши зазначені вище та інші докази,
в тому числі показання потерпілого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, суд правильно засудив ОСОБА_2 за ч.1 ст.119 КК України.

Не заслуговують на увагу також і доводи
потерпілого ОСОБА_1 про м'якість призначеного ОСОБА_2 покарання.

Призначене ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК
України. Окрім того, суд, урахувавши, що ОСОБА_2 підпадає під дію п “б” ст.1 Закону
України “Про амністію” від 11 липня 2003 року правильно звільнив його від
покарання

Перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б перешкодили, чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок.

З огляду на викладене передбачені
законом підстави для призначення справи до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити у задоволенні касаційної
скарги потерпілого ОСОБА_1

СУДДІ:

КРИВЕНДА О.В. КОНОВАЛОВ В.М. КУЗЬМЕНКО О.Т.