суддів Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Жука В.Г. та Канигіної Г.В.
розглянула в судовому засіданні 9 серпня 2007
року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1
та його захисника - адвоката ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду Донецької
області від 9 лютого 2007 року, яким
засуджено
судимості,
за п. п. 1, 9 ч. 2 ст. 115 КК України на
довічне позбавлення волі.
Суд
визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він 10 жовтня 2006 року біля кафе в с.
Піски Ясиноватського району, будучи в нетверезому стані, під час сварки умисно
вбив ОСОБА_3 та його батька, ОСОБА_4, який намагався завадити вбивству свого
сина. Спочатку ОСОБА_1 розбитою пляшкою умисно наніс удари меншому ОСОБА_3 в
обличчя і поки цей потерпілий був непритомний, він п'ятьма ударами ножа в груди
і шию позбавив життя старшого ОСОБА_4, а потім наніс меншому ще біля дев'яти
ножових ударів у груди і шию.
касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_1 просить вирок
змінити. Вважає, що він не мав наміру вбивати потерпілих, бо захищався від їх
протиправних дій, тому його дії належить перекваліфікувати, а покарання пом'якшити.
- адвокат ОСОБА_2 у касаційній скарзі ставить питання про пом'якшення покарання
підзахисному ОСОБА_1, оскільки судом не були враховані дані про позитивну
характеристику засудженого, його стан здоров'я, неправомірну поведінку
потерпілих і сприйняття розкриттю злочинів.
доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про відмову в
задоволенні касаційних скарг і залишення вироку без зміни, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що підстав для задоволення касаційних скарг немає.
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, матеріалами справи
доведена. Обгрунтованими є і висновки суду стосовно змісту умислу засудженого,
які оспорюються в касаційній скарзі.
ОСОБА_1, пояснюючи мотиви злочинів на досудовому слідстві, твердив, що він
дійсно вчинив розправу над обома ОСОБА_3,ОСОБА_4. За його словами, цей конфлікт
розпочався з меншим ОСОБА_3. Неподалік кафе вони вдвох пиячили і не
порозумілися. Виникла бійка. Він побив потерпілого руками і ногами, наносив
йому удари розбитою пляшкою і ножем в обличчя та шию. Як тільки на місці події
потерпілого і кинувся на захист свого сина, він тут же наніс удари ножем і старшому
ОСОБА_4. Цього потерпілого він теж бив ножем у груди і шию. Покинувши
пристарілого, він знову продовжив розправу над молодшим потерпілим, наносячи
пояснення ОСОБА_1 підтверджував під час проведення з ним відтворення обстановки
і обставин події. Вони узгоджуються з даними, що містяться у протоколі огляду
місця події і висновках судово-імунологічної, судово-цитологічної експертиз про
виявлені, у тому числі на одязі засудженого слідів крові, яка не виключається
від обох потерпілих ОСОБА_3,ОСОБА_4.
обставини, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які змістовно наведені у
вироку, і ті дані, що зафіксовані у висновках судово-медичних експертиз про
кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених зокрема на тілі
потерпілого ОСОБА_4 садни і множинні проникаючі колото-різані рани грудей, з
ушкодженням серця і лівої легені, а на тілі потерпілого ОСОБА_3 також садни і
множинні ножові порання шиї, - усе це в сукупності давало суду підстави
визнати, що ОСОБА_1 мав умисел убити двох потерпілих, при цьому він убивав
ОСОБА_4, щоб полегшити вбивство ОСОБА_3

Кваліфікація
злочинних дій ОСОБА_1 за п. п. 1, 9 ч. 2 ст. 115 КК України є правильною і
колегією суддів під сумнів не ставиться.

Посилання в
касаційній скарзі ОСОБА_1 на те, що він захищався від протиправних дій
ОСОБА_3,ОСОБА_4, є аналогічними його заявам у судовому засіданні, які належно
перевірені і свого підтвердження не знайшли.

Безпідставними є
доводи в касаційних скаргах про те, що ОСОБА_1 призначено надмірно суворе покарання.
У даному разі суд, як видно з вироку, врахував вкрай високий ступінь небезпеки
фактично вчинених діянь ОСОБА_1 і те, що особа винуватого вкрай небезпечна для
суспільства.

Під час
досудового слідства і розгляду справи в судовому засіданні порушень норм КПК
України, які були б підставою для зміни або скасування цього вироку не виявлено

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні
скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області від 9 лютого 2007 року
щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Редька А.І. Канигіна
Г.В. Жук
В.Г.