НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4451/14-к
Провадження № 1/0182/3/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді- ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Нікополя кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення корисливого злочину, 1 липня 2007 року приблизно о 21.00 годині на території м. Нікополя Дніпропетровської області, за пропозицією ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_8 , скоїв крадіжку чужого майна, вступивши таким чином з ними в попередню змову. Після цього, співучасники розробили план вчинення злочину, відповідно до якого, ОСОБА_7 повинен був показати іншим співучасникам об`єкт скоєння злочину, тобто місце скоєння злочинного посягання з метою візуального ознайомлення з місцевістю для визначення шляхів відходу.

Відповідно до розробленого плану ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 повинні були на автомобілі, що знаходився в постійному користуванні ОСОБА_7 , а саме «ВАЗ-2115», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибути до території гаражів, розташованих по пр. Трубників у м Нікополі Дніпропетровської області, де зупинитися неподалік від зазначеного гаражу «Шиномонтаж».

Після цього співучасники приступили до реалізації свого злочинного наміру.

Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , на автомобілі «ВАЗ-2115» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , 1 липня 2007 приблизно о 21.00 годині прибули до території гаражного кооперативу, розташованого по пр. Трубників у м. Нікополі Дніпропетровської області, де ОСОБА_7 показав співучасникам об`єкт вчинення злочину - гараж «Шиномонтаж», розташований по пр. Трубників 18 в м. Нікополі. Після досягнення поставлених цілей на підготовчому етапі здійснення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , відповідно до розробленого плану, згідно якого ОСОБА_6 знаходився в зазначеному автомобілі неподалік від гаража «Шиномонтаж», розташованого по пр. Трубників 18 в м. Нікополі та виконував відведену йому роль, а саме вів спостереження за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки попередити про це інших співучасників - ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які в цей час, за допомогою заздалегідь підготовленого знаряддя злочину металевого лому, зламали замки на дверях гаража «ІІІиномонтаж», проникли в вищевказаний гараж, звідки таємно, діючи повторно, викрали чуже майно, що належить ПП « ОСОБА_9 », а саме:

- автошини VS 11 в кількості 6 штук, вартістю 173 грн. за 1 автошину, на суму 1038 грн.;

- автошини VS 20 в кількості 2 штук, вартістю 151 грн. за 1 автошину, на суму 302 грн.;

- автошини «DEBICA PASSIO» в кількості 2 штук, вартістю 134 грн. за 1 автошину, на суму 268 грн;

- автошини «DEBICA PASSIO» в кількості 4 штук, вартістю 153 грн. за 1 автошину, на суму 612 грн.;

-автошини VS 11 в кількості 4 штук, вартістю 130 грн. за 1 автошину, на суму 520 грн;

- трапеції в кількості 5 штук, вартістю 125 грн. кожна, на суму 625 грн.;

- рулеві наконечники в кількості 12 штук, вартістю 25 грн. кожна, на суму 300 грн.;

- підшипники в кількості 45 штук, вартістю 26,67 грн. кожен, на суму 1200 грн.;

- підшипники полуосів до автомобіля ВАЗ-2108, в кількості 15 штук, вартістю 35 грн. кожна, на суму 525 грн.;

- підшипники до передньої ступиці в кількості 15 штук, вартістю -35 грн. кожен, на суму 525 грн.;

- шарові опори до автомобіля ВАЗ-2108 в кількості 12 штук, чим заподіяли шкоди потерпілому на загальну суму 8584 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою провину не визнав та відмовився від дачі показів. В судових дебатах підсудний заявив, що злочину він не вчиняв.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що з підсудним він раніше не був знайомий. В 2007 році він знаходився на лікуванні в лікарні. В день коли його виписували з лікарні, а саме в липні місяці, була скоєна крадіжка з орендованого ним гаражу, який розташований по АДРЕСА_2 . За вказаною адресою знаходиться гараж в якому знаходились належні йому запчастини. Гараж має металеві ворота та збоку металеві двері за якими знаходяться двері з дерева.

Про крадіжку він дізнався зранку, від жінки, та одразу ж поїхав до гаражу на місце вчинення злочину. На місці злочину він побачив, що двері були зламані, запчастини та резина на автомобілі викрадені. Він одразу викликав міліцію.

Через деякий час на місці злочину було проведено відтворення обстановки та обставин подій, де хлопець на ім`я ОСОБА_10 показав як вчиняли злочин. У нього було викрадене майно, яке зазначено в обвинувальному акті та на вказану суму. З вкраденого майна йому нічого не повернуто, але батьки підсудного ОСОБА_11 відшкодували йому 2000 гривень за завдані матеріальні збитки.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що з ОСОБА_12 він знайомий давно, близько 15 років, взаємовідносини нормальні.

Він разом з ОСОБА_13 та хлопцем на ім`я ОСОБА_14 вчинив крадіжку майна з гаражу «Шиномонтаж». З ним крадіжку вчиняв другий чоловік на ім`я ОСОБА_14 , а не ОСОБА_11 . До гаража «Шиномонтаж» вони приїхали вночі, зламали замок на дверях, викрали колеса та запчастини. При цьому ОСОБА_15 був на автомобілі. Також ОСОБА_15 реалізував все викрадене на ринку в м. Нікополі. Також свідок пояснив, що напевно вони викликали таксі для того, щоб відвести все до якогось гаража. Гроші від реалізації викраденого майна він поділив з ОСОБА_15 .

Після оголошення показів на досудовому слідстві (а.с.89-90 т.2), згідно яких допитаний 06 червня 2011 року у якості свідка ОСОБА_8 показав, що 1 липня 2007 року він вчинив крадіжку запасних частин та автошин з гаражу «Шиномонтаж» в м. Нікополі за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідок пояснив, що він такі покази давав та їх підтверджує. Але потім свідок пояснив, що такі покази його попросили дати працівники міліції. При цьому він не пам`ятає, чи був на нього який не будь тиск.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_16 , суду показав, що ОСОБА_6 знає з 2006 року, взаємовідносини з ним нормальні.

Крадіжку з гаражу «Шиномантаж» в м. Нікополі він вчиняв разом з ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 вказаного злочину не вчиняв. Однак, після оголошення показів, які ОСОБА_16 дав 06 червня 2011 року на досудовому слідстві в якості свідка (а.с.92-93 т.2), він заявив, що покази такі давав, та їх підтверджує. Злочин він дійсно вчиняв разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . За вчинення цього злочину він уже відбув покарання.

Згідно зазначених показів, він 01 липня 2007 року в нічний час, за попередньою змовою з ОСОБА_19 та ОСОБА_17 , на його автомобілі, приїхали до гаражу «Шиномонтаж». ОСОБА_20 залишився в автомобілі спостерігати за навколишньою обстановкою, а він з ОСОБА_8 зламали замки на дверях гаража, проникли в приміщення, звідки таємно викрали автошини та запасні частини до автомобілів. Частину викраденого майно вони поклали в його автомобіль, а частину ОСОБА_20 поклав в автомобіль «таксі», який він і викликав. Вранці викрадене майно вони з ОСОБА_21 продали.

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_22 , які він давав на досудовому слідстві 28 січня 2008 року (а.с.45-48 т.1), вбачається, що ОСОБА_23 він знає з початку червня 2007 року, з ним його познайомив ОСОБА_24 . ОСОБА_25 він знає візуально, як мешканця м. Нікополя. ОСОБА_6 він знає приблизно близько двох - трьох років, так як він користувався послугами «таксі» і був його постійним клієнтом. Він часто возив його та його дружину, а також перевозив їм речі. У нього з ОСОБА_12 були довірчі стосунки. Він працював у другу зміну, тобто з 19.00 години до 07.00 годин наступного дня. Приблизно 01 липня 2007 року близько 24 годин йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_24 та попрохав перевезти до нього додому, в район «Кристала», речі. Він погодився та приїхав на вказане останнім місце, де його чекав ОСОБА_26 . Разом з ним був ОСОБА_27 . Біля них лежали автошини. Вони хотіли скласти їх в салон автомобіля, але він сказав, щоб вони поклали їх в багажник, куди може поміститися 4 автошини. Після цього ОСОБА_20 сказав йому їхати до його будинку в район «Кристала», а самі вони кудись пішли. Він поїхав до будинку де проживає ОСОБА_20 , та зупинився. Приблизно через дві хвилини приїхав ОСОБА_20 на автомобілі ВАЗ-2115 під управлінням ОСОБА_27 .. З автомобіля вийшов ОСОБА_20 , забрав з багажника автомобіля автошини, заплатив йому гроші в сумі 10 грн., і він поїхав працювати далі. Про те, що того дня була скоєна крадіжка з гаража « ОСОБА_28 », він дізнався від працівників міліції.

Згідно до постанови про виділення матеріалів із кримінальної справи №32071916 (а.с.1-2 т.1), у зв`язку зі зміною місця проживання та оголошенням в розшук, за фактом крадіжки чужого майна, що належить гр. ОСОБА_9 за ознаками ст.185 ч.3 КК України, матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_6 виділені в окреме провадження.

Згідно до копії протоколу усної заяви (повідомлення) про злочин (а.с.8 т.1), потерпілий ОСОБА_9 02 липня 2007 року звернувся до Нікопольського МВ ГУМВС України з повідомленням про вчинення злочину, а саме що в період часу з 30 червня 2007 року по 02 липня 2007 року невстановлена особа шляхом злому, проникла в приміщення «Шиномантажу» по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала його майно.

Згідно до копії протоколу огляду місця події та фототаблиці до нього від 02 липня 2007 року (а.с.9-11 т.1), місцем скоєння злочину є гараж «Шиномантаж», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на металевих дверях якого зафіксовано пошкодження.

Згідно до актів інвентаризації автозапчастин та автошин до автомобілів ЧП «Переверзєв» та видаткових накладних за квітень-травень 2007 року (а.с.14-20 т.1), потерпілим встановлена кількість викрадених запасних частин і автомобільних шин, та зазначено ціни на них.

Згідно до копії постанови (а.с.49-50 т.1), слідчим відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно свідка ОСОБА_22 за відсутністю в його діях складу злочину за фактом крадіжки запчастин до автомобілів з гаражу «Шиномонтаж».

Згідно до копії протоколу відтворення обстановки та обставин подій від 18 січня 2008 року (а.с.69-72 т.1), ОСОБА_29 вказав на місця вчинення ним злочинів, в тому числі і на місце крадіжки майна з гаражу «Шиномонтаж», що належало потерпілому ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_8 пояснював, що зазначену крадіжку він вчинив разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_6 приміщення гаражу проникали останні.

Згідно розписки (а.с.133 т.2), потерпілий ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_5 в рахунок відшкодування шкоди за скоєння крадіжки у 2007 році 2320 гривень, а тому претензій до ОСОБА_6 він не має. Згідно до протоколу відтворення обстановки та обставин події та фото таблиці до нього від 07 червня 2011 року (а.с.102-104 т.2), ОСОБА_6 вказав на місця вчинення ним злочину, а саме на місце крадіжки майна з гаражу «Шиномонтаж», що належало потерпілому ОСОБА_9 .

Відповідно до постанови старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за фактом застосування до ОСОБА_6 заходів психологічного впливу з боку співробітників Нікопольського МВ та Нікопольської міжрайонної прокуратури, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку доказам, які були досліджені в судових засіданнях, суд вважає, що вина ОСОБА_6 , повністю доведена та його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

До такого висновку суд прийшов з огляду на наступне.

Відповідно до ст..65 КПК України в редакції 1960р., доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідка, показаннями потерпілого, показаннями підозрюваного, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав та відмовився від дачі показів, пояснивши суду, що він злочину не вчиняв.

Між тим, в судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які безпосередньо приймали участь у вчиненні крадіжки майна належного потерпілому ОСОБА_9 , були визнанні винними у вчиненні зазначеного злочину за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої були виділені в окреме провадження, та які фактично відбули покарання за вчинення вказаного злочину.

Так, ОСОБА_16 , після оголошення в судовому засіданні показів, які він дав на досудовому слідстві, суду заявив, що дійсно він вчиняв зазначений злочин разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_19 . При цьому, ОСОБА_13 наголосив, що він був знайомий з ОСОБА_6 до крадіжки. Що стосується обставин вчинення злочину, то ОСОБА_16 вказує на те, що ОСОБА_20 залишився в автомобілі спостерігати за навколишньою обстановкою, а він з ОСОБА_8 зламали замки на дверях гаража, проникли в приміщення, звідки викрали автошини та запасні частини до автомобілів.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що крадіжку майна потерпілого ОСОБА_9 він вчиняв разом з ОСОБА_13 та хлопцем на ім`я ОСОБА_14 , але не з підсудним ОСОБА_11 . Натомість, після оголошення показів на досудовому слідстві (а.с.89-90 т.2), будучи допитаним 06 червня 2011 року у якості свідка, ОСОБА_8 дав покази, що 1 липня 2007 року він вчинив крадіжку запасних частин та автошин з гаражу «Шиномонтаж» в м. Нікополі за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_27 .

Хоча свідок суду потім показав, що такі покази його попросили дати працівники міліції, але при аналізі доказів вини підсудного в скоєнні злочину в їх сукупності, суд приходить до висновку, що таке твердження ОСОБА_29 є надуманим. При цьому суд враховує покази ОСОБА_29 , що він не пам`ятає, чи був на нього вчинений який не будь тиск при дачі показів, а також вище викладені покази ОСОБА_16 про обставини скоєння злочину. Також безперечним доказом вини вчинення зазначеного злочину ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_29 є вирок Нікопольського міськрайонного суду від 19 грудня 2009 року стосовно останніх, який набув чинності.

Згідно зазначеного вироку суду ОСОБА_16 та ОСОБА_8 визнані винними та засудженні за вчинення крадіжки майна із гаража «Шиномонтаж», яке належало потерпілому ОСОБА_9 , за попередньою змовою з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження.

Відповідно до постанови (а.с.1-2 т.1), в окреме провадження були виділені матеріали кримінальної справи, за фактом крадіжки чужого майна, що належить гр. ОСОБА_9 за ознаками ст.185 ч.3 КК України, стосовно ОСОБА_6 .

Однак, згідно вироку Нікопольського міськрайонного суду від 19 грудня 2009 року було встановлено, що в приміщення гаражу проникали ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , а ОСОБА_8 знаходився неподалік від гаража «Шиномонтаж», розташованого по пр. Трубників 18 в м. Нікополі та виконував відведену йому роль, а саме вів спостереження за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки попередити про це інших співучасників.

Згідно зазначеного вироку суду, ОСОБА_15 та ОСОБА_21 свою провину в скоєнні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 не визнавали, та в цій часті показів не давали.

Отже, виходячи з показів ОСОБА_16 та ОСОБА_8 в судовому засіданні, з урахуванням їх показів в цій частині на досудовому слідстві після їх засудження, тобто з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин скоєння злочину, суд приходить до висновку, що в приміщення гаражу проникали ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 виконував відведену йому роль, а саме вів спостереження за навколишньою обстановкою.

Також, безперечним доказом вчинення зазначеного злочину підсудним ОСОБА_6 , є покази свідка ОСОБА_22 , які були дані ним на досудовому слідстві та оголошені в судовому засіданні.

Згідно зазначених показів, приблизно 01 липня 2007 року близько 24 годин йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_24 та попрохав перевезти до нього додому в район «Кристала» речі. Він погодився і приїхав на вказане останнім місце, а саме в район спортивного комплексу НЗФ, де його чекав ОСОБА_20 разом з ОСОБА_13 , та біля них лежали автошини.

Покази свідка суд вважає об`єктивними, та такими, що підтверджуються іншими доказами.

Твердження обвинуваченого та його захисників про те, що покази вказаного свідка є не що інакше як вигадка слідчого та фальсифікація справи, суд вважає надуманими.

Судом дійсно приймалися міри до виклику свідка в судове засідання, та було достовірно встановлено, що він знаходиться за межами України. У зв`язку з чим було оголошені його покази на досудовому слідстві. Однак, як вбачається з вироку суду від 19 грудня 2009 року, зазначений свідок був допитаний в судовому засіданні, давав покази, та підтвердив данні ним на досудовому слідстві покази.

Що стосується заяви захисника ОСОБА_5 про недопустимість деяких доказів у кримінальній справі, то суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.48 КПК України в редакції 1960 року, передбачені обов`язки та права захисника.

Виходячи з вимог ст. 48 КПК України в редакції 1960 року, захисник допущений до участі у справі, має право бути присутнім не тільки на допитах підозрюваного чи обвинуваченого, а й при виконанні інших слідчих дій, що проводяться за участю останніх.

Таким чином, особа яка проводить слідчі дії повинна завчасно повідомляти захисника про проведення слідчих дій.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи при проведенні відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (а.с.102-104 т.2), слідчий не повідомив захисника ОСОБА_4 , який на той час захищав інтереси обвинуваченого, у зв`язку з чим слідча дія була проведена без участі захисника.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що зазначена слідча дія була проведена з порушенням норм КПК, а тому судом не може бути прийнято як доказ вини підсудного, результати вказаної слідчої дії і зазначений доказ слід визнати недопустимим.

Крім того, також слідчим була проведена очна ставка між підсудним та ОСОБА_8 без участі захисника ОСОБА_4 (а.с.91т.2), а тому суд і в цій частині вважає доказ не допустимим і не приймає його до уваги.

Що стосується протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 06.06.2011 року, то свідок підтвердив в судовому засіданні покази, викладені в зазначеному протоколі.

Відповідно до висновку комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів (а.с.20-29т.3), протокол допиту свідка є оригіналом. Рукописний запис «с этим человеком я совершил только 1 преступление», могла бути дописана після виконання основного тексту. Однак, на думку суду, зазначений рукописний запис не є суттєвим, а тому підстав для визнання зазначеного протоколу допиту недопустимим доказом не має.

Суд при розгляді кримінальної справи не брав до уваги будь-які покази обвинуваченого, оскільки фактично він їх не давав, а тому його твердження про застосування до нього недозволених методів слідства також судом не можуть бути прийняті до уваги. Крім того, за постановою суду цей факт було перевірено, та постановою старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за фактом застосування до ОСОБА_6 заходів психологічного впливу з боку співробітників Нікопольського МВ та Нікопольської міжрайонної прокуратури, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Таким чином, суд вважає вину підсудного у вчинені злочину повністю доведеною.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального злочину та особу винного.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин для підсудного, суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 , покарання у вигляді позбавлення волі.

Між тим, з урахуванням того, що підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності, з моменту вчинення злочину до сьогоднішнього дня пройшов значний проміжок часу, в період якого обвинувачений не вчиняв будь яких злочинів, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без реального позбавлення волі, призначивши йому покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75 КК України

Цивільний позов у кримінальній справі потерпілим ОСОБА_9 не заявлено, до того ж потерпілому добровільно відшкодовані матеріальні збитки ОСОБА_5 .

Речові докази по кримінальній справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України в редакції 1960 року, суд

ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_6 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням терміном два роки, якщо він не вчинить нового злочину, та не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 залишити підписку про невиїзд до набрання вироком законної сили, після чого скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 діб з дня його проголошення, через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: