Справа № 1-312008 рік
ВИРОК

Іменем України

25 червня
2008 року Талалаївський районний суд
Чернігівської області

в складі:

головуючої судді Василенко Ю.Л.

при секретарі
Ярошенко Л.А.

з участю прокурора
Кривов'яза В.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, громадянина України, освіта середня,

уродженця с. Павино Павинського району Костромської

області, мешканця с. Довгалівка
Талалаївського району

Чернігівської області, не
працюючого, не одруженого, не

військовозобов'язаного,
раніше судимого 21 липня 2004
р

Талалаївським районним судом за
ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК

України до 4 років позбавлення волі. 17 травня 2007 року

на
підставі постанови Машівського райсуду Полтавської

області від 10.05.07р.
звільнений умовно-достроково, не

відбутий строк
покарання становить 1 рік 1 місяць 24
дні

в скоєнні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 на
початку березня 2008 року близько 22.00 год., в порушення вимог ст. 30
Конституції України, згідно якої не допускається проникнення до житла чи іншого
володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим
рішенням суду, незаконно проник до
господарського приміщення, що належитьОСОБА_2 і розташоване в с. Довгалівка
Талалаївського району, чим порушив недоторканість житла та іншого володіння ОСОБА_2

Також на
початку квітня 2008 року, близько 22.00 год.,
в порушення вимог ст. 30 Конституції України, згідно якої не допускається проникнення до житла чи
іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за
вмотивованим рішенням суду,ОСОБА_1 незаконно проник на територію господарства,
що належить ОСОБА_3, і розташоване в с. Довгалівка Талалаївського району, чим
порушив недоторканість житла та
володіння ОСОБА_3.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні
злочину визнав в повному обсязі. Пояснив, що на початку
березня 2008 року, точної дати не пам'ятає,
близько 22.00 год. проник в сарай, що належить гр. ОСОБА_2 при цьому
усвідомлював, що не має права там знаходитися.

На початку
квітня 2008 року, близько 22 год., він
двічі проник та територію господарства
ОСОБА_3., який є похилого віку, без його дозволу, та викрав наковальню
та металеві речі, усвідомлюючи, що порушує недоторканість володіння ОСОБА_3.

В скоєнні
злочину щиро кається.

ПідсуднийОСОБА_1 заявив клопотання
про розгляд кримінальної
справи в
порядку передбаченому ч.3
ст. 299 КПК України.

Відповідно
до ч.3 ст. 299 КПК України
суд визнав недоцільним дослідження
фактичних обставин вчинення
ОСОБА_1злочину, так як
підсудний та інші учасники
судового розгляду не оспорюють їх.
Суд встановив, що
підсудний правильно розуміє зміст цих обставин і у
суду немає сумнівів
у добровільності та істинності
його позицій. Підсудному ОСОБА_1.
та іншим учасникам судового розгляду
роз'яснено, що у такому випадку
вони будуть позбавлені права оспорювати
ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Суд
приходить до висновку, що в судовому засіданні доведена винність
підсудного ОСОБА_1. в незаконному проникненні до сараю, що
належить гр.ОСОБА_2 та незаконному
проникненні на територію господарства ОСОБА_3., що порушило недоторканість володіння цих осіб, і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 162
КК України.

При
обранні підсудному міри покарання суд, враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше
судимий, вчинив злочин в період
умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, за місцем проживання характеризується негативно.

До
пом”якшуючих вину обставин, відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире
каяття підсудного в скоєнні злочину
та сприяння у його розкритті.

Обтяжуючою
вину підсудного обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення злочину відносно особи похилого
віку.

Враховуючи, викладене суд вважає
за необхідне призначити
підсудному покарання у вигляді обмеження
волі в мінімальному розмірі
передбаченому санкцією ч. 1 ст. 162 КК
України, за якою кваліфіковано його дії, оскільки менш суворий вид покарання із числа
передбачених за вчинений злочин, буде
недостатній для виправлення підсудного та попередження вчинення ним
нових злочинів.

Відповідно
до ч.1 ст.71 КК України необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Талалаївського районного суду 21 липня 2004
року, та призначити ОСОБА_1. остаточне
покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі, перевівши згідно ст. 72 КК України, менш
суворий вид покарання в більш суворий, виходячи з співвідношення, що одному
дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України суд:

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним в скоєнні злочину передбаченого
ч. 1 ст. 162 КК України та призначити
покарання у вигляді 1 (одного)
року обмеження волі.

Згідно ч.
1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Талалаївського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2004 року,
та згідно ст. 72 КК України перевівши менш суворий вид покарання в більш
суворий, виходячи з співвідношення,
що одному дню позбавлення волі відповідає два дні
обмеження волі, остаточно визначити
ОСОБА_1 покарання за сукупністю вироків у вигляді
1 (одного) року 2 місяців позбавлення волі.

Міру
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1
до вступу вироку в законну силу залишити попередню-підписку про невиїзд.

Вирок може
бути оскаржений до апеляційного суду
Чернігівської області через Талалаївський районний суд протягом 15 (п”ятнадцяти ) діб з моменту його проголошення.

Суддя
Ю.Л. Василенко