АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/126/15 Справа № 183/6998/14К Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2015 м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали провадження внесеного в ЄРДР за № 0003500 від 09.09.2014 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Новомосковської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новомосковську Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого у кв. АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 .

В своїй апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вказує на те, що висновки суду, викладені в ухвалі, є безпідставними та необґрунтованими, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України. При цьому зазначає, що положення вказаної статті не містить категоричної вказівки щодо зазначення повного ім`я та по батькові прокурора або слідчого. Вказує на те, що помилка в даті вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.309 КК, а саме, вилучення у нього під час огляду речовини рослинного походження, є не чим іншим, як технічною помилкою, яка, як інші недоліки, на які вказав суд, може бути виправлена прокурором під час судового розгляду провадження. Також зауважує, що положення ч.2 ст.283 КПК України не містять конкретних строків направлення до суду обвинувального акту, а тому посилання суду на порушення цих строків є безпідставними.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року було повернуто прокурору Новомосковської міжрайонної прокуратури обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України для його належного оформлення.

Повертаючи обвинувальний акт по вказаному кримінальному провадженню суд прийшов до висновку про його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону. При цьому вказав, що в порушення п.4 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначено ім`я, по батькові прокурора ОСОБА_9 ; в порушення п.8 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт не містить відомостей щодо розміру витрат на залучення експерта; що обвинувальний акт, який складений 24.10.2014 року, та затверджений прокурором 25.10.2014 року, направлений до суду 03.11.2014 року, що є порушенням вимог п.3 ч.2 ст.283 КПК України та ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того вказав, що обвинувальному акті містяться розбіжності в даті вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що свідчить про неточний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення. Суд звернув також увагу на те, що обвинувальний акт складений слідчим ОСОБА_10 , яка відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування внесла відомості відносно нього до ЄРДР 09.09.2014 року. Разом з тим, рішення про створення групи прокурорів, до якої увійшла слідчий ОСОБА_10 , було прийняте начальником СВ ОСОБА_11 лише 13.10.2014 року що є порушенням вимог КПК.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, на підтримання апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ознайомившись з матеріалами провадження, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч.3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, суд повинен виходити із вимог, зазначених у ст.291 КПК України.

Як вбачається із положень ч.2 ст.291 КПК обвинувальний акт, наряду з іншими даними повинен містити прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір витрат на залучення експерта.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора про дотримання слідчим вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_7 .

Так, обвинувальний акт, у відповідності з вимогами ч.3 ст.291 КПК України підписаний слідчим ОСОБА_10 та прокурором, який його затвердив - ОСОБА_6 . При цьому повністю зазначено ім`я і по батькові як слідчого так і прокурора. Закон не вимагає зазначення в обвинувальному акті прізвищ, імен і по батькові всіх прокурорів, які входили в групу прокурорів, які, здійснювали повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керував діями інших прокурорів, оскільки в період досудового розслідування, за необхідності, може відбуватися зміна як в складі групи прокурорів так і старшого прокурора групи.

Крім того, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, в даному провадженні призначалась судово-хімічна експертиза. Разом з тим, як витікає з вимог ч.3 ст.15 Закону України Про судову експертизу № 4038-XII від 25 лютого 1994 року зі змінами та доповненнями, а також вимог ч.2 ст.122 КПК України залучення стороною обвинувачення спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Зважаючи на вимоги наведених вище норм Закону та підзаконного акту, суд першої інстанції у своїй ухвалі безпідставно послався на порушення органом досудового розслідування вимог п.8 ч.2 ст.291 КПК України в частині не зазначення у обвинувальному акті розміру витрат на залучення експерта, оскільки у даному випадку обвинувальний акт не міг містити посилання на такі витрати, які не були понесені стороною обвинувачення, про що зазначено в обвинувальному акті.

Закон не передбачає конкретних строків передання до суду обвинувального акту. Положення ч.2 ст.283 КПК зобов`язують прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з дій, передбачених п.п.1-3 вказаної статті, в тому числі і звернутися до суду з обвинувальним актом. Те що обвинувальний акт направлений до суду через дев`ять днів після його затвердження не перешкоджає призначенню судового розгляду і не може бути підставою до повернення його прокурору.

Вказівка суду, що саме слідчий ОСОБА_10 внесла відомості до ЄРДР 09.09.2014 р. щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , не відповідають даним, що містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування

Відповідно до вступної частини реєстру, на яку посилається суд, слідчий ОСОБА_10 , склала його на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003500 від 09.09.2014 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та наявності достатніх доказів для підозри особи ОСОБА_7 . В той же час в матеріалах провадження відсутні дані, хто саме з посадових осіб вніс відомості щодо вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Віднесення до суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону тієї обставини, що рішення про створення групи слідчих, до складу якої входила ОСОБА_10 , прийняте начальником СВ ОСОБА_11 13 жовтня 2014 року , на думку колегії суддів, є передчасним. Зазначивши цю обставину, суд, фактично, поставив під сумнів допустимість доказів по справі. Разом з тим, це питання підлягає вирішенню при судовому розгляді провадження по суті. Крім того слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, зі стадії підготовчого провадження прокурору Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області є незаконною та необґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Новомосковської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити, а ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014 року, якою було повернуто прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , як такий що не відповідає вимогам КПК України скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в тому ж складі, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4