Справа № 750/1840/14
Провадження № 1-кс/750/261/14
У Х В А Л А

21 лютого 2014 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000009 від 19.02.2014 р.

в с т а н о в и в :

20.02.2014 р. слідчий слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, ДМС та ДПС України прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Фіат Добло» номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ключ від даного автомобіля, свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 від 03.04.2012 р., грошові кошти в сумі 870 грн., мобільні телефони ОСОБА_6 «Нокіа 1208» та «Самсунг В5277», мобільні телефони ОСОБА_7 «Нокіа 3110» та «Нокіа 82», GPS-навігатор «Pioneer» та автомобільний зарядний пристрій до нього, мотивуючи тим, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000009 від 19.02.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.2 КК України, було встановлено, що 18.02.2014 р. шістьох громадян Сомалі, які не мали при собі відповідних документів на право перебування на території України, невстановлені особи незаконно переправили за невстановлених обставин через ділянку кордону України з Російською Федерацією на території Глухівського району Сумської області, в ході огляду місця події співробітниками Управління СБ України в Чернігівській області було вилучене вищезазначене майно, а відповідно у клопотанні вказано, що накладення такого арешту необхідне у зв`язку з тим, що вилучене майно являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб причетних до його скоєння, а також з існуванням реальної загрози знищення майна та з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
В судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, з наведених у ньому підстав.
Власники майна в судове засідання не з`явились.
Заслухавши доводи слідчого, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, якими обґрунтоване клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити.
Слідчим відділом Управління СБ України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 19.02.2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.2 КК України, за фактом незаконного переправляння 6 нелегальних мігрантів громадян Сомалі через ділянку кордону України з Російською Федерацією.
Згідно даних органу досудового розслідування, 19.02.2014 р. під час огляду місця події співробітниками УСБУ в Чернігівській області було вилучено автомобіль ОСОБА_5 марки «Фіат Добло» номерний знак НОМЕР_1 , на якому здійснювалось переправляння громадян Сомалі, ключ та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03.04.2012 р., грошові кошти в сумі 870 грн., мобільні телефони ОСОБА_6 «Нокіа 1208» та «Самсунг В5277», мобільні телефони ОСОБА_7 «Нокіа 3110» та «Нокіа 82», які вказані особи використовували для зв`язку, GPS-навігатор «Pioneer», який використовувався як засіб прокладання маршруту та автомобільний зарядний пристрій до нього.
Як слідує із положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка чинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб.
Тобто, процесуальний закон окреслює коло осіб, на майно яких може бути накладений арешт в рамках досудового розслідування - це підозрюваний, обвинувачений, особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудні особи, які вчинили суспільно небезпечне діяння.
З тексту даного клопотання жодним чином не слідує, що у цьому кримінальному проваджені є така сторона кримінального провадження, виключний перелік котрих передбачений зазначеними вище ч.1 та ч.3 ст. 170 КПК України, стосовно яких є допустимим застосування існуючого виду заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, більш того в даному клопотанні прямо зазначено, що власниками майна, на яке потрібно накласти арешт, є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, згідно пояснень слідчого в судовому засіданні є свідками в даному кримінальному провадженні, і на даний час жодній особі не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим накладення арешту на їхнє майно є неможливим, відповідно до приведених вище норм КПК України.
Крім того, санкція ч.2 ст. 332 КК України передбачає спеціальну конфіскацію транспортних засобів або інших засобів вчинення злочину.
Спеціальна конфіскація не є видом покарання і застосовується на підставі п.1 ч. 9 ст. 100 КПК України, відповідно до якої грошові цінності та інше майно, які належать обвинуваченому і були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскується.
З вищезазначеного слідує, що забезпечення застосування спеціальної конфіскації, передбаченої санкцією частини статті закону про кримінальну відповідальність шляхом накладення арешту на майно, можливе виключно щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.
Тобто, і у випадку забезпечення в подальшому можливої спеціальної конфіскації транспортного засобу, правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на цей час не має, оскільки у даному кримінальному провадженні вони не є підозрюваними.
Крім того, з наданих суду матеріалів слідує, що автомобіль марки «Фіат Добло» номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , речовим доказом у кримінальному провадженні не визнавався, оскільки слідчим не надано жодного процесуального документу щодо цього, тому посилання у клопотанні на те, що вказаний автомобіль є знаряддям злочину не має жодного сенсу. Також, у даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, тому і така мета забезпечення цивільного позову, наведена у клопотанні слідчого, відсутня.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Тобто, у вказаній нормі йдеться не лише про необхідність врахування доказів вчинення кримінального правопорушення взагалі, а про достатність доказів вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, тоді як на даний час у кримінальному провадженні такі докази відсутні та суду не надані.
Інші доводи слідчого, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме посилання на те, що в сукупності з іншими доказами у даному кримінальному провадженні вони мають суттєве значення для встановлення всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, за наявності достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза знищення вказаних речей і документів, не ґрунтуються на вимогах процесуального закону та не відповідають меті арешту, передбаченій у ст. 170 КПК України.
Крім того, слідчим подане клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тоді як відповідно до вимог процесуального закону, накладення арешту на майно кожної особи потребує внесення окремого клопотання, що слідчим не було зроблено.
Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 100, 170-173 КПК України.

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1