Справа № 11-294/2008
Головуючий у І інстанції: Шипов І.М.
категорія - ст.121 ч.2 КК
Доповідач: Шахова О.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2008 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Чернігівської області у складі

головуючого-судді Шахової О.Г.

суддів: Зенченко Т.С., Салая Г.А.

при секретарі Масловій О.

з участю прокурора Євхименка В.В.

адвокат ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та першого заступника прокурора
Чернігівської області на вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від
06 березня 2008 року.

Цим вироком :
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженець с.Терешиха Бахмацького району
Чернігівської області, українець, громадянин України, неодружений, не
працюючий, з неповною середньою освітою,
раніше не судимий, мешканець АДРЕСА_1

засуджений за ст.121 ч.2 КК України до
7 років позбавлення волі.

ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженець м. Чернігова, українець, громадянин України, неодружений, не працюючий,
раніше не судимий, мешканець АДРЕСА_2

засуджений за ст. 396 ч.1 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_3звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_4, як з
представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_2, на користь ОСОБА_5 40 000 грн. в
рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3на
користь ОСОБА_5 5 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81
КПК України.

Вироком суду ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 визнані винними у наступному.

17 липня 2007 року, в
вечірній час, неповнолітній ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись в АДРЕСА_3 під час сварки, яка раптово виникла на ґрунті
особистих неприязних відносин, умисно, маючи на меті заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень, почав наносити удари руками та ногами в область голови та тулубу
ОСОБА_5, заподіявши останньому тілесні ушкодження, що відносно живої людини
носять характер тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок
яких потерпілий помер через деякий час.

Після цього, 18 липня
2007 року, у ранковий час, ОСОБА_3, знаходячись в АДРЕСА_3 з метою заздалегідь
необіцяного приховування особливо тяжкого злочину, а саме - нанесення тяжких
тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_5, разом з неповнолітнім
ОСОБА_2, неповнолітнім ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 здійснив активні дії,
спрямовані на приховування трупу ОСОБА_5, а саме переніс його труп з кімнати
будинку до погребу, розташованому під своїм будинком.

19 липня 2007 року,
близько 02 години, ОСОБА_3, з метою заздалегідь необіцяного приховування
особливо тяжкого злочину, разом з неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та
неповнолітнім ОСОБА_7 виніс тіло ОСОБА_5 з погребу будинку до подвір'я, де вони
разом сховали труп у вигрібній ямі туалету.

Надалі, протягом липня
2007 року ОСОБА_3, з метою заздалегідь необіцяного приховування особливо
тяжкого злочину, власноруч заточеною палицею декілька разів пробивав живіт
трупу ОСОБА_5, який знаходився у вигрибній ямі туалету, маючи на меті
попередження спливання трупу на поверхню.

В апеляціях:

Перший заступник прокурора Чернігівської області просив вирок суду щодо
ОСОБА_3скасувати за м'якістю покарання, справу прийняти до свого провадження та
постановити новий, яким призначити засудженому міру покарання встановлену судом
першої інстанції без застосування ст.75 КК України.

Засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду щодо нього змінити в частині
призначеного покарання та, враховуючи пом'якшуючі покарання обставини та його
особу, пом'якшити йому міру покарання призначену судом першої інстанції.

По справі призначене часткове судове слідство до тієї частини вироку,
законність і обґрунтованість якої оспорюється в апеляції.

До початку розгляду справи надійшла заява від прокурора, в якій він
відкликає свою апеляцію.

Заслухавши доповідача, пояснення
засудженого ОСОБА_2 та його захисника, які просили задовольнити апеляцію
засудженого, вирок суду змінити та пом'якшити призначене йому покарання, думку
прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винність
засудженого ОСОБА_3 у скоєні злочину за зазначених у вироку обставин
відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому
засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх
сукупності і взаємозв'язку. Сам засуджений вину у вчиненні інкримінованого йому
злочину визнав повністю.

Злочинні дії ОСОБА_2 судом правильно
кваліфіковані за ст.121 ч.2 КК України, як умисне спричинення тяжких
тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Суд обрав міру
покарання засудженому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України з
урахуванням суспільної небезпеки скоєного злочину, особи винного.

Позбавлення волі на певний строк є найсуворішим
покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не
виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки
тоді, коли у суду є переконання, що застосування більш м'якого покарання не
сприятиме виправленню засудженого.

Як убачається з вироку, ОСОБА_2 вчинив злочин і був засуджений у
неповнолітньому віці.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 суд урахував ступінь
суспільної небезпеки скоєного, а саме те, що він скоїв особливо тяжкий злочин,
особу засудженого, його роль у вчиненому злочині та його наслідки, що він до
кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався, його
характеристики, стан здоров'я, сімейний стан.

Висновок суду про необхідність застосування щодо ОСОБА_2
покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 121 ч.2 КК України
ґрунтується на врахуванні не лише ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи
винного, а також обставин, передбачених ст.433 КПК України.

З урахуванням вищезазначених обставин суд першої
інстанції призначив неповнолітньому засудженому ОСОБА_2 мінімальний строк,
передбачений санкцією ст. 121 ч.2 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що
призначене покарання є необхідним і
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів та не знаходить
підстав для задоволення апеляції.

Можливість пом'якшити покарання ОСОБА_2, застосовуючи до
призначеного судом покарання ст. 69 КК України, на чому наполягав засуджений,
колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного,
керуючись ст. 357, 358 КПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова
від 06 березня 2008 року щодо нього - без зміни.

С У Д Д І:

Салай Г.А. Шахова
О.Г. Зенченко
Т.С.