Справа № 160/702/13-к Провадження №11-кп/773/38/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 13 вересня 2013 року, яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з повною вищою освітою, працює помічником лісничого Садівського лісництва ДП Горохівське ЛМГ, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 122 КК України на два роки позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 125 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_8 визначено 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ металевий ключ, який знаходиться у камері схову Локачинської РВ УМВС України у Волинській області постановлено знищити.

Заявлений цивільний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_7 580 грн. 25коп. матеріальної шкоди, 8000 грн. моральної шкоди і 2000 грн. витрат за надання правової допомоги.

У решті позовних вимог відмовлено.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 6 травня 2013 року приблизно о 03 годині 15 хвилин, перебуваючи на вулиці с. Привітне Локачинського району поблизу школи, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_7 удар ногою в ліву ногу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритого трьохкісточкового зламу лівого гомілково-ступневого суглоба зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Він же, 06 травня 2013 року приблизно о 3 год. 17 хв., перебуваючи у тому ж місці, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 удар металевим ключем у верхню губу, спричинивши тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 вказує на невірну кваліфікацію вчиненого діяння обвинуваченим ОСОБА_8 , вважає, що в його діях наявні ознаки хуліганства, передбаченого ст. 296 КК України.

Зазначає, що обвинувачений вини не визнав, відмовився відшкодувати завдану злочином шкоду. Звертає увагу, що судом не врахована обтяжуюча покарання обставина вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Суд безпідставно призначив обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої відповідною санкцією статті КК України, та звільнив обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Також вважає, що суд необґрунтовано визначив розмір завданої шкоди, значно занизивши його.

Просить вирок суду скасувати, постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі, заявлений цивільний позов задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого на її користь на відшкодування завданої матеріальної шкоди кошти в сумі 1109,62 грн. та на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 30000 грн..

Обвинувачений ОСОБА_8 апеляцію свого захисника ОСОБА_9 відкликав.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, потерпілу ОСОБА_7 , яка подану апеляцію підтримала, просила вирок суду першої інстанції скасувати оскільки вважає, що не всі особи притягнуті до кримінальної відповідальності, обвинуваченого ОСОБА_8 , який апеляцію потерпілої заперечив і просив вирок суду залишити без змін, прокурора, який апеляції не визнав і також просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та обвинувального акту дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України (а.с.2-3).

Потерпіла ОСОБА_7 при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження слідчому та прокурору заяв і клопотань про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого не заявляла (а.с. 84). Таких клопотань потерпіла та її представник не заявляли в ході підготовчого провадження та при розгляді справи судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання обвинувачення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У ході судового провадження прокурором обвинувачення ОСОБА_8 не змінювалось, а тому суд першої інстанції розгляд кримінального провадження провів у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тобто за ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України.

Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння відповідно до обвинувального акту не встановлено та на досудовому слідстві не інкримінувалося обвинуваченому при кваліфікації його дій. Ця обставина так як і додаткова кваліфікація дій за ст.296 КК України погіршує становище ОСОБА_8 , а тому суд не вправі вийти за межі висунутого йому обвинувачення.

Крім цього, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які об`єктивні дані, які б підтверджували стан сп`яніння ОСОБА_8 та визначали його ступінь на момент вчинення злочинів.

За таких обставин, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України.

Посилання потерпілої на призначення ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі відповідних статей КК України є надуманим. Відповідно до вироку, призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції не застосовував положення ст. 69 КК України, а визначив його в межах санкції ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України.

За правилами ст. 1166 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Наявність шкоди, яку відповідач зобов`язаний сплатити, необхідно довести цивільному позивачу. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

ОСОБА_7 при заявлені завданої матеріальної шкоди, понесеної внаслідок її транспортування, не надала суду документів, які б об`єктивно підтверджували її перевезення, внесла до суми завданої їй шкоди кошти, внесені до благодійного фонду та витрачені на медичні препарати, які до лікування завданих обвинуваченим тілесних ушкоджень не відносяться.

Тому суд першої інстанції правильно визначив розмір завданої потерпілій матеріальної шкоди та постановив стягнути в її користь з обвинуваченого кошти в сумі 580 грн. 25 коп.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольнивши цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині грошового відшкодування моральної шкоди частково, суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не дотримався.

При вирішенні цивільного позову суд не врахував обставин вчиненого злочину, кількість та характер нанесених тілесних ушкоджень, які були заподіяні потерпілій ногою та із застосуванням металевого ключа. Тілесні ушкодження обвинувачений наніс особі жіночої статті, яка за віком, статурою та силою є значно слабшою. Удар нанесений потерпілій в обличчя привів до втрати зубів. А тому вирок в частині вирішення цивільного позову підлягає зміні із збільшенням суми стягнення моральної шкоди із засудженого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 до 15 000 гривень.

У решті вирок слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 408 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Локачинського районного суду від 13 вересня 2013 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4