У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Гриціва М.І. і Таран Т.С.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 13 листопада 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами законного представника неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_2- ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_1 на вирок Щорського
районного суду Чернігівської області від 15 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2007 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 50 000 грн.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31
травня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 в частині вирішення цивільного позову
змінено, зменшено суму стягненої моральної шкоди із засудженого ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 до 25 000 грн., а в решті вирок щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25 жовтня 2007
року, близько 15 год., на автомобільній дорозі між селами Нові Боровичі та
Камка Щорського району Чернігівської області, керуючи автомобілем ВАЗ-2104 в
стані алкогольного сп'яніння, не врахував дорожню обстановку та не вибрав
безпечної швидкості, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля, з'їхав
на ліве узбіччя, де зіткнувся з деревом. Від цього зіткнення пасажир
автомобіля ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні
ушкодження, від яких загинув на місці, а малолітні діти, які також знаходились
в салоні даного автомобіля, ОСОБА_6 - отримав легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я, ОСОБА_2 - отримав тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості.

У касаційній скарзі представник неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_2- ОСОБА_3посилається на істотні порушення
кримінально-процесуального закону під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 як судом
першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції та просить постановлені
судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі посилається
на істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне
застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та його особі, та просить вирок суду та ухвалу апеляційного
суду щодо нього скасувати, а справу направити на нове розслідування, а у разі
достатніх підстав просить справу щодо нього закрити за відсутністю події або
складу злочину, також просить визнати безпідставною зміну запобіжного заходу і
одночасно просить визнати незаконним розгляд цивільного позову ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди разом з кримінальною справою.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають.

Твердження законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2-
ОСОБА_3 у касаційній скарзі про те, що органи досудового слідства та суд першої
інстанції не визнали її цивільним позивачем є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи
будучи допитаною на досудовому слідстві, ОСОБА_3в якості свідка сама, без
будь-якого примусу з боку слідчого, відмовилася подавати позовну заяву щодо
ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 25 )

Суд також роз'яснював ОСОБА_3її процесуальні права, а саме, що вона може
подати цивільний позов до ОСОБА_1, чим вона відмовилась скористатись.

Таким чином, органом досудового слідства та судом були виконані всі
процесуальні вимоги для того, щоб ОСОБА_3могла скористатися своїми правами і
подати цивільний позов до
ОСОБА_1 в кримінальному судочинстві.

Твердження засудженого ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі про те, що суд
невірно дійшов висновку щодо його винуватості у вчиненому злочині є
необґрунтованими.

Суд під час розгляду даної справи повно, всебічно та об'єктивно дослідив
зібрані по справі докази і прийшов до висновку, що дане ДТП відбулося саме за
вини ОСОБА_1 і посилання засудженого у скарзі на те, що ДТП відбулося начебто
із вини потерпілого ОСОБА_5 є надуманими, так як засуджений перебуваючи за
кермом автомобіля знаходився у стані алкогольного сп'яніння і не міг адекватно
реагувати на всі зміни дорожнього руху.

Посилання засудженого ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що суд
безпідставно змінив йому міру запобіжного заходу і взяв під варту є також
необґрунтованим.

Як убачається з вироку суд при призначенні
покарання засудженому ОСОБА_1 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину,
його особу та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання і дійшов
висновку, що за скоєний злочин ОСОБА_1 потрібно призначити покарання у виді
позбавлення волі, що відповідно до ст.63 КК України полягає в ізоляції
засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої
установи, тобто взяття під варту.

Доводи засудженого ОСОБА_1 у касаційній скарзі про те, що потерпіла ОСОБА_4
повинна була подавати цивільний позов за правилами цивільного судочинства є
безпідставними.

Відповідно до ст.28 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від
злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до
обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії
обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною
справою. Зазначені особи звільняються від сплати державного мита.

Отже, істотних порушень кримінально-процесуального закону під час розгляду
цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 при розгляді кримінальної справи щодо
ОСОБА_1 допущено не було.

Таким чином, підстав для призначення кримінальної справи до касаційного
розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст.384 КПК України, немає.

Керуючись
ст.394 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційних скарг засудженому ОСОБА_1
та ОСОБА_3.

Судді:

Синявський О.Г. Гриців М.І. Таран Т.С.