Провадження № 11-кп/792/416/15
Справа № 675/121/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому судове провадження за апеляційними скаргами прокурора та Замкової виправної колонії № 58 на ухвалу Ізяславського районного суду від 27 травня 2015 року,-
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду від 27 травня 2015 року скасовано постанову начальника Замкової виправної колонії № 58 про накладення на засудженого ОСОБА_8 дисциплінарного стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор.
Задовольняючи скаргу засудженого ОСОБА_8 в частині скасування дисциплінарного стягнення, місцевий суд виходив з того, що рішення начальника установи про поміщення засудженого у дисциплінарний ізолятор не ґрунтується на вимогах закону та суперечить йому.
В поданих апеляційних скаргах прокурор та Замкова виправна колонія № 58 просять ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні скарги засудженого в частині скасування дисциплінарного стягнення. Стверджують, що місцевий суд неправильно встановивши фактичні обставини справи, з порушенням вимог закону скасував рішення начальника виправної установи. Акцентують увагу, що надані матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про накладення на засудженого дисциплінарного стягнення, вказують на наявність в діях ОСОБА_8 , який перешкоджав проведенню законного обшуку, складу конкретного дисциплінарного проступку. Однак, суд на вказані обставини уваги не звернув, належної оцінки їм не дав, в результаті чого прийшов до передчасних та хибних висновків.

Засуджений ОСОБА_8 заперечує проти апеляційних скарг прокурора та виправної установи. Вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що задоволенню не підлягають.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку апеляційних скарг з посиланням на зазначені в них доводи, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які просять апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу без зміни, перевіривши матеріали провадження, в тому числі матеріали особової справи засудженого та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено в процесі апеляційного розгляду, ОСОБА_8 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Замковій виправній колонії № 58, 14 жовтня 2014 року, під час проведення законного обшуку в камері № 21 ДПК виправної установи, поводячи себе грубо, нетактовно, розмахуючи руками, погрожуючи працівникам виправної установи безпідставним притягненням до відповідальності, жодним чином не реагуючи на зауваження заспокоїтись, перешкоджав його проведенню за що постановою начальника ЗВК № 58 від 14.10.2014 року до нього було застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді поміщення в ДІЗО строком на 15 діб, тобто до 30.10.2014 року.
Вина ОСОБА_8 , у вчиненні дисциплінарного проступку повністю доведена зібраними у провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Зокрема, показаннями засудженого ОСОБА_8 , який вказаних обставин, в тому числі наявності конфлікту з працівниками виправної установи в процесі обшуку камери № 21 14 жовтня 2014 року фактично не заперечує, однак викладає свою версію подій.
Показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які ствердили обставини перешкоджання засудженим ОСОБА_8 проведенню обшуку 14 жовтня 2014 року в камері № 21, вчинення ним активних дій в процесі цього та ігнорування законних вимог адміністрації установи з вимогою припинити протиправні дії.
Показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які не заперечували обставин прояву ОСОБА_8 невдоволення діями працівників виправної установи щодо виявлення в нього в процесі обшуку ряду речей, оскільки вважав, що такі речі не відносяться до переліку заборонених.
Обставини порушення встановленого порядку відбування покарання засудженим, вчинення ним перешкод працівникам адміністрації в процесі законного обшуку стверджується даними рапортів та акту службових осіб виправної установи, з яких вбачається, що ОСОБА_8 , 14 жовтня 2014 року в процесі проведення позапланового обшуку заважав його проведенню, при цьому поводив себе грубо, нетактовно, розмахував руками, погрожував працівникам виправної установи, жодним чином не реагуючи на зауваження заспокоїтись (а.п. 60, 63, 65, 66).
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні засудженим, ні його захисником не надано, не встановлено та не наведено таких доказів і місцевим судом в судовому рішенні постановленому ним.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_8 перешкоджання проведенню законного обшуку, які покладені начальником виправної установи в основу постанови про накладення на засудженого дисциплінарного стягнення були отримані з дотриманням вимог законодавства.
Засуджений ОСОБА_8 використовує політику подвійних стандартів, бачучи та декларуючи виключно свої права, при цьому повністю ігноруючи свої обов`язки, хоча закон покладає на засуджених обов`язок неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства та правил відбування покарання, а не давати їм оцінку.
Відповідно до вимог КПК України суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують фактичні обставини провадження. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано, не обмежуючись лише зазначенням прізвищ свідка або назви процесуального документа.
Проте ці вимоги закону під час розгляду провадження за скаргою ОСОБА_8 у повній мірі виконані не були. Як видно з оскаржуваної ухвали, суд, всупереч вимогам закону, ретельно не перевірив і належної оцінки наявним в провадженні доказам у їх сукупності не дав.
Так, дійшовши висновку, що твердження адміністрації виправної установи та прокурора в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні дисциплінарного проступку не відповідають фактичним обставинам справи та зумовлені їхньою хибною позицією, як убачається з мотивувальної частини ухвали, суд належним чином не проаналізував наведені докази в сукупності з іншими доказами по справі та не зазначив мотивів, з яких відхилив ці докази та прийняв інші, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Оскільки, належним чином не перевірені доводи адміністрації виправної установи та прокурора про наявність в діях засудженого складу дисциплінарного проступку у вигляді перешкоджанню проведенню законному обшуку.
Із наведених обставин вбачається, що суд першої інстанції не дав належного аналізу всім зібраним у провадженні доказам, а тому питань, що вирішуються судом при постановлені ухвали, зазначених у КПК України не вирішив.
Задовольняючи скаргу засудженого про скасування дисциплінарного стягнення суд виходив з того, що оскільки за результатами обшуку вилучення речей в засудженого оформлено не протоколом, а актом, що в неповній мірі за висновками суду відповідає вимогам закону, то відсутні підстави для накладення на ОСОБА_8 дисциплінарного стягнення.
Однак, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, оскільки він є помилковим, спростовується та суперечить матеріалам провадження.

Зокрема, як стверджується матеріалами провадження, ОСОБА_8 підданий дисциплінарному стягненню саме за перешкоджання законному обшуку, а не за зберігання заборонених речей, як те визначив місцевий суд і чим фактично керувався останній, мотивуючи прийняте рішення про скасування дисциплінарного стягнення (а.п. 62).
Разом з тим, проведення обшуку та вилучення речей, виявлених в результаті його проведення є не тотожними поняттями та є різними процесуальними діями, які мають різний правовий зміст, на що суд уваги не звернув.
Таким чином, активні дії засудженого ОСОБА_8 спрямовані на протидію працівникам адміністрації виправної установи внаслідок незгоди щодо статусу виявлених в нього предметів в процесі законного обшуку, його нетактовна поведінка та висловлення погроз службовим особам у зв`язку з цим, безпосередньо утворюють в його діях склад дисциплінарного проступку відбування покарання перешкоджання законному обшуку.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що у випадку незгоди з діями адміністрації, в тому числі щодо статусу виявлених у нього речей, порядку їх вилучення, засуджений мав право оскаржити вказані дії у встановленому законом порядку, а не на місці проведення обшуку вдаватися до погроз адміністрації установи, її службових осіб та чинити активні дії спрямовані на перешкоджання обшуку, законності проведення якого він не оспорював та не оспорює.
Більше того, та обставина, що ОСОБА_8 на початку проведення обшуку знаходився в коридорі, не спростовує в його діях складу дисциплінарного проступку, оскільки після того, як в процесі проведення обшуку були виявлені належні засудженому речі, останній зайшов до камери та почав чинити активні дії спрямовані на перешкоджання обшуку, фактично намагаючись повернути належні йому журнали.
Вказані обставини стверджуються як показаннями представників адміністрації ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 так і засуджених ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 показання, яких в цій частині повністю узгоджуються між собою.
Тобто ОСОБА_8 , в процесі проведення обшуку в камері створив конфлікт з працівниками виправної установи, які проводили обшук з приводу законності зберігання належних йому речей, приймав в ньому активну та безпосередню участь.

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань вищеназваних свідків в цій частині.

У зв`язку з цим підстав вважати, що названі свідки оговорюють ОСОБА_8 , враховуючи, що з рядом названих осіб він перебуває у виключно дружніх відносинах не має.

Про наявність складу дисциплінарного проступку в діях засудженого щодо перешкоджання проведенню обшуку свідчить спосіб та характер його дій, зокрема те, що активні дії ОСОБА_8 відбувалися в камері, де проводився обшук та продовжувалися до залишення службовими особами приміщення камери.
Сукупність всіх встановлених судом першої інстанції обставин, спосіб і характер активних дій засудженого, причини їх припинення, поведінка ОСОБА_8 , що передувала події, вказують про цілеспрямовані та умисні дії засудженого на перешкоджання службовим особам виправної установи проводити обшук.
Аналізуючи всі наявні в матеріалах провадження докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 14 жовтня 2014 року в процесі проведення позапланового законного обшуку заважав його проведенню, при цьому поводив себе грубо, нетактовно, розмахував руками, погрожував працівникам виправної установи, на зауваження заспокоїтись не реагував, чим вчинив дисциплінарний проступок.
Колегія суддів вважає, що при застосуванні заходу стягнення за порушення ОСОБА_8 встановленого порядку відбування покарання начальник виправної установи дотримався вимог ст. ст. 131, 132, 134 КВК України та визначив таке з урахуванням ступеня проступку та особи засудженого.
Зокрема, приймаючи до уваги особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання, зі своєї негативної поведінки жодних висновків не зробив, систематичність вчинення дисциплінарних проступків, колегія суддів приходить до висновку, що застосований до ОСОБА_8 захід стягнення у виді поміщення в ДІЗО є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння проступків, тобто ґрунтується на вимогах закону, оскільки інші, більш м`які заходи стягнення застосовані до засудженого позитивного результату не дали.
Разом з тим, розглядаючи провадження в межах апеляційних вимог, з огляду на те, що вилучені в процесі обшуку в засудженого ОСОБА_8 речі знищенні, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала місцевого суду в частині вирішення цих вимог підлягає залишенню без зміни.
З аналогічних підстав підлягають відхиленню вимоги засудженого про витребування в редакції журналу інформації щодо наявності в ньому порнографічного змісту чи відсутності такого.
Колегія суддів вважає, що в силу ст. 55 Конституції України, скарга ОСОБА_8 підлягає безпосередньому розгляду в суді незалежно від того, що ст. 134 КВК України встановлений інший порядок її розгляду та оскарження до посадової особи вищого рівня. Оскільки кожен, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність, якщо вважають, що такими порушують або ущемляють його права і свободи.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги прокурора та Замкової виправної колонії № 58 задовольнити.
Ухвалу Ізяславського районного суду від 27 травня 2015 року в частині скасування постанови начальника Замкової виправної колонії № 58 від 14 жовтня 2014 року про накладення на засудженого ОСОБА_8 стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 15 діб скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги засудженого ОСОБА_8 в частині скасування постанови начальника Замкової виправної колонії № 58 від 14 жовтня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді поміщення у дисциплінарний ізолятор строком на 15 діб відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Судді /підписи/
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2