Справа № 554/8372/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 30.07.2015
30 липня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Солонці Ново-Санжарського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, охоронця ТОВ «Явір-2000», освіта середня, не одруженого, судимого
2 червня 2015 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
25 травня 2015 року, приблизно о 18 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля перехрестя вулиці Фрунзе та провулку Піонерського в м. Полтаві, діючи повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном під приводом скористатися мобільним телефоном для здійснення дзвінка, для отримання доступу до нього, відкрито викрав мобільний телефон «Nokia X3-00» вартістю 316,80 грн., з картою пам`яті вартістю 120 грн. та картою оператора мобільного зв`язку «life» вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 9 грн., який належить потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальні збитки на загальну суму 460,80 грн.
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що основним поштовхом до скоєння ним злочину послужило те, що йому потрібні були гроші. З цією метою він попросив у потерпілого мобільний телефон, а коли той передав йому для здійснення дзвінка, він заволодівши ним, почав втікати з місця скоєння злочину, розраховуючи на те, що потерпілий не зможе його догнати. Втікаючи, він бачив, що потерпілий його переслідує, але телефон не залишив та розпорядився ним на власний розсуд, заклавши його в ломбард. В подальшому після його викриття у вчиненні злочину, він відшкодував завдані збитки потерпілому.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він повторно, відкрито викрав чуже майно, тобто вчинив грабіж.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.
Зокрема суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджувався за вчинення аналогічного злочину, судимість за який не погашена у визначеному законом порядку, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, характеристику його особи, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
При визначенні розміру покарання суд також враховує, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікарів нарколога або психіатра з приводу вживання алкоголю, його відношення до скоєного.
Суд оцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 як дійове каяття і розцінює її як пом`якшуючу покарання обставину, оскільки він проявив щирість при розгляді справи, добровільно відшкодував завдану злочином шкоду.
Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 2 ст. 186 КК України, а також звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України.
Суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення попереднього вироку стало відомо, що він винен і в іншому злочині, вчиненому до його постановлення.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому основне покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.
Остаточне покарання обвинуваченому призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 2 червня 2015 року, за яким його засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., у виді двох років позбавлення волі, так як відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, тому вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 2 червня 2015 року виконувати самостійно.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази, які передані на зберігання потерпілому, - повернути йому ж.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1