У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Кліменко М.Р. і Гриціва М.І.,

розглянувши в судовому засіданні 20
травня 2008 року кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Костянтинівського міськрайонного
суду Донецької області від 15 березня 2007 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Донецької області від 8 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого:

- 05.03.1996 року за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.2 ст.141,
ч.3 ст.81 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 11.04.1997 року за ч.2 ст.183-3 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 08.07.1999 року за ч.3 ст. 140, на 4 роки позбавлення
волі;

- 27.12.2005 року за ч.1 ст.187, ч.1 ст.309 КК України на
3 роки позбавлення волі, звільненого 15.09.2006 року за відбуттям покарання,

засуджено:

- за ст. 395 КК України на 5 місяців арешту;

- за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

За вироком суду ОСОБА_1
засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

ОСОБА_1 умисно з метою
порушення правил адміністративного
нагляду, встановленого йому постановою Кіровського районного суду
м.Донецька 29.05.2003 року при
звільненні з місць позбавлення волі строком на 1 рік з покладенням обмежень,
передбачених Законом України "Про адміністративний нагляд за особами,
звільненими з місць позбавлення волі", 29.07.2003 року надав до
Костянтинівського РВ УМВС України в Донецькій області завідомо неправдиві
відомості про своє місце проживання, написавши заяву, в якій вказав, що буде
проживати АДРЕСА_1, після чого самовільно залишив місце проживання та,
починаючи з 09.08.2003 року, на реєстрацію до органів внутрішніх справ не
з'являвся та про місце перебування не повідомляв.

13.11.2006 року близько 1 год. 40 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні
нічного клубу "Павутина" по бул. Космонавтів, 10 у м. Костянтинівка,
повторно таємно вкрав зі столу, що знаходився у залі №2 жіночу сумочку ОСОБА_2,
спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1287 грн.

13.11.2006 року близько 2 год. ОСОБА_1, перебуваючи в указаному клубі,
повторно таємно вкрав з підвіконня в
залі №1 жіночу сумочку ОСОБА_3, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій
на суму 1424 грн. і потерпілому ОСОБА_4
на суму 3350 грн..

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 8 червня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, не заперечуючи правильності засудження за ст. 395 КК України, доводить
свою невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Стверджує, що кримінальна справа в цій частині сфабрикована, судове слідство
було неповним та необ'єктивним. Зазначає, що вартість та перелік викраденого у
потерпілих майна не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Посилається на порушення його права на захист і
недотримання вимог ст.ст.87, 88 КПК України. Просить судові рішення скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.395
КК України у касаційній скарзі не заперечуються.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК
України, доведена наявними в матеріалах справи і належно дослідженими судом
доказами, зокрема, показаннями потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, які
послідовно вказували на те, яке майно і
за яких обставин було таємно викрадено в них 13.11.2006 року; показаннями
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які стверджували, що 13.11.2006 року бачили в ОСОБА_1
принесені ним речі - сумочки, мобільні телефони тощо, які були ним викрадені;
даними протоколів огляду та вилучення у ОСОБА_6 речей, подарованих їй ОСОБА_1,
які в подальшому були впізнані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як ті, що були у них викрадені.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у
потерпілих саме того майна, що зазначено у вироку як викрадене, та доказів його
вартості, необґрунтовані та спростовуються послідовними та незмінними
показаннями ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 щодо переліку викрадених у них та
належних їм речей, не довіряти яким колегія суддів підстав не має; даними
протоколу вилучення частини викраденого у ОСОБА_6, та даними про вартість
викрадених речей, яка була визначена в установленому законом порядку на
підставі показань потерпілих та довідок
торговельних установ м. Костянтинівки.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК
України кваліфіковано правильно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б давали
підстави для змін чи скасування судових
рішень, по справі не встановлено.

Твердження ОСОБА_1 про фальсифікацію кримінальної справи щодо нього, про
неповноту та однобічність судового слідства, що потягло, на його думку, незаконність
засудження за ч.2 ст.185 КК України, безпідставні, оскільки винуватість
засудженого підтверджена сукупністю наявних у
справі доказів, а при закінченні судового слідства ОСОБА_1 клопотань про
його доповнення не заявляв.

Посилання у касаційній скарзі на порушення вимог ст.ст. 87, 88 КПК України
не мотивовані, і таких порушень по справі не встановлено. Як видно зі
справи, зауваження на протокол судового
засідання учасниками процесу не подавалися.

Доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист безпідставні. На
досудовому слідстві клопотання ОСОБА_1 про забезпечення його захисником були
задоволені, а в судовому засіданні він добровільно відмовився від послуг
захисника та заявив про те, що свій захист буде здійснювати самостійно. За
таких обставин немає підстав вважати порушеним право ОСОБА_1 на захист.

Покарання ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з
урахуванням тяжкості вчинених ним злочинів, даних про особу засудженого
і є необхідним для його
виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, відсутні підстави для призначення справи до касаційного
розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст.384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити засудженому ОСОБА_1 задоволенні його касаційної скарги.

С У Д Д І :

Федченко О.С.
Кліменко М.Р. Гриців М.І.