УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З травня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - Дорчинець С.Г.,
суддів - Машкаринця
М.М., Дідика В.М., з участю прокурора -
Кураха Ю.М., засуджених -
ОСОБА_1.,ОСОБА_2.

розглянув у
відкритому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав
участь в суді першої інстанції, на вирок Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 13
лютого 2007 року,
яким засуджені

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Стужиця Великоберезнянського
району, мешканець АДРЕСА_1,
громадянин України, українець, з середньою освітою, одружений, на утриманні 2 неповнолітніх
дітей, інвалід 3-ї групи,
непрацюючий, раніше несудимий, -

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець та мешканець АДРЕСА_2, громадянин
України, українець, з середньою освітою, одружений, на утриманні неповнолітня
дитина, працює кочегаром на прикордонній заставі «Стужиця», раніше несудимий, -

за ст. 332 ч. 2 КК України на 3 (три) роки
позбавлення волі з конфіскацією засобу вчинення злочину кожного.

На
підставі ст. ст. 75, 76,
КК України постановлено звільнити ОСОБА_1. та ОСОБА_2. від відбування
призначеного покарання з випробуванням, якщо вони на протязі 1 (одного) року
іспитового строку не вчинять нового злочину та виконають покладений на них
обов'язок: - повідомляти
органи кримінально - виконавчої
системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_1. та ОСОБА_2. до вступу вироку в законну силу
постановлено залишити попередній -
підписку про невиїзд.

Мобільний
телефон «Соні Еріксон -
290» постановлено конфіскувати.

За вироком суду ОСОБА_1. та ОСОБА_2. визнані винними в тому, що за
попередньою змовою між собою та невстановленою слідством особою 14.10.2006 року
організували незаконне переправлення через державний кордон України в Словацьку

Справа №
11 - 275/07 Номер
рядка статистичного звіту: 14

Головуючий у І
інстанції - Цибик
І.Й. Доповідач - Дорчинець
С.Г.

2

Республіку 14 громадян Молдови
в районі 140 прикордонного
знаку на території с. М.
Березний Великоберезнянського району Закарпатської області до с. У б ля Словацької
Республіки шляхом їх супроводу, дачі порад, усунення перешкод та забезпечення
безперешкодного та непомітного перетину державного кордону.

Крім того
ОСОБА_1. в період з 11 до 14.10.2006 р. надав 4 громадянам
Молдови свій будинок для проживання до перетину держкордону, організував їх
харчування та забезпечував охорону, схилив ОСОБА_2. до сумісного з ним
незаконного переправлення групи громадян Молдови через державний кордон України
в Словацьку Республіку.

В апеляції
прокурор порушує питання про скасування вироку суду за м'якістю призначеного
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. покарання. При цьому вказує, що суд не врахував те, що
згідно ст. 12 КК
України злочин, передбачений ч. 2
ст. 332 КК
України є тяжким. Судом не врахована суспільна небезпечність вчиненого злочину,
оскільки такий посягає на недоторканість державного кордону України, а тому
безпідставно на підставі ст. 75
КК України звільнив їх від відбування покарання.

Засуджені ОСОБА_1. та ОСОБА_2. вирок не оскаржили.

Заслухавши
доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він
оскаржений, виклавши основні доводи апеляції, заслухавши міркування прокурора,
який підтримав апеляцію, засуджених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про залишення вироку
без зміни, перевіривши справу в межах апеляції, апеляційний суд, не знаходить
підстав для зміни чи скасування вироку, для задоволення апеляції з таких
міркувань.

Як вбачається з
вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи засуджених, обставини, що
обтяжують та пом'якшують покарання. Зокрема судом враховано, що ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. судяться вперше, у вчиненому щиро розкаялись, сприяли розкриттю
злочину, давали правдиві показання, позитивно характеризуються, ОСОБА_1. є
інвалідом 3-ї групи,
має на утриманні 2 неповнолітніх
дітей, ОСОБА_2. з'явився з повинною, має на утриманні одну неповнолітню дитину,
а також те, що роль засуджених у вчиненні злочину другорядна, незначна та були
втягнуті в злочин невстановленими слідством особами. Тому на підставі вказаних
обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно та
обгрунтовано прийшов до висновку про звільнення їх від відбування призначених
покарань з випробуванням відповідно з ст. 75
КК України. При таких обставинах доводи апелянта про безпідставність
застосування судом стосовно засуджених вимог ст. 75 КК України не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляцію
прокурора залишити без задоволення, а вирок Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 13
лютого 2007 року
стосовно ОСОБА_1та ОСОБА_2-
без зміни.