АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-146/11 Номер провадження 11/786/10/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ст.358 ч. 4 КК України Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
виправданого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області та засудженого ОСОБА_8 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 23 березня 2014 року,-

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Краснодарського краю, росіянин, громадянин України, з вищою освітою, працюючий на посаді Голови спостережної ради ВАТ «Полтаваголовпостач», інвалід 2 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень. На підставі ст.ст. 49, 74 КК України звільнений від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

За ч.4 ст. 190 КК України визнаний невинуватим та виправданий за недоведеністю.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Алчевськ, Луганської області, громадянин України, з вищою освітою, одружений, має неповнолітню дитину, інвалід 2 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимості,

визнаний невинуватим та виправданий за ст.ст. 190 ч.4, 358 ч.2 КК за недоведеністю.

Цивільний позов КФ АКБ «Індустріалбанк» залишено без розгляду.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому що він будучи звільненим 26.10.2005 року з посади директора ТОВ КВФ «Славія» продовжував представляти інтереси даного підприємства в установах різних форм власності, використовуючи завідомо неправдивий наказ №1-30 від 30 вересня 2005 року про призначення його на посаду заступника директора ТОВ КВФ «Славія» з 01.10.2005 року та завідомо неправдиву довіреність №141 від 14.10.2005 року про те, що він уповноважений здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з підписанням угод і договорів на купівлю та реалізацію нафтопродуктів, газу скрапленого, газу природного в різних установах, організаціях та підприємствах, а саме підшукував промислових споживачів природного газу, та обговорюючи з ними умови і ціну поставки природного газу, для подальшої реалізації із застосуванням нульової ставки податку на додану вартість, та пропонував укласти договори постачання газу з нарахуванням на його вартість двадцяти відсоткової ставки податку на додану вартість, таким чином службові особи сорока п`яти промислових підприємств споживачів газу протягом листопада-грудня 2005 року перерахували на розрахункові рахунки ТОВ КВФ «Славія» №4179 кошти за природній газ на загальну суму 674 044 037,23 гривень, у т.ч. податку на додану вартість за ставкою 20% у сумі 91 654 775,13 гривень.

Органами досудового слідства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачувались в тому, що вони разом з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 , будучи обізнаними про те, що для надійного забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом Кабінет міністрів України своєю постановою від 27.12.01 №1729 із подальшими змінами та доповненнями, затвердив порядок забезпечення споживачів природним газом та встановив, що в 2006 році природний газ, ввезений на митну територію України за зовнішньоекономічними контрактами, реалізується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», а також суб`єктами господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом, із застосуванням нульової ставки податку на додану вартість, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження- ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи у липні 2007 року заздалегідь домовились про те, що вони придбають в НАК «Нафтогаз України» імпортований газ за 0% ставкою податку на додану вартість, а реалізують цей газ промисловим споживачам з 20% ставкою оподаткування. Отримані в такий спосіб кошти обернуть на свою користь шляхом переведення їх в готівку.

При цьому, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 , усвідомлювали та передбачали, що промислові споживачі здійснивши оплату за газ із 20% ставкою оподаткування, в подальшому звернуться відповідно до діючого законодавства до податкових інспекцій із заявами про повернення сплаченого ними податку на додану вартість, і не будуть висувати претензій до продавця, оскільки отримавши таке відшкодування заподіють матеріальну шкоду державі.

З метою уникнути кримінальної відповідальності та не бути викритим, як суб`єктами господарювання так і державними органами, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи вирішили укласти угоди на придбання природного газу від імені суб`єкта господарської діяльності, службовими особами якого вони не були.

26.10.05 особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою реалізації злочинного умислу спрямованого на заволодіння державними коштами в особливо великих розмірах, звільнився з посади директора ТОВ КВФ «Славія», а наступного дня, тобто 27.10.05 засновники товариства призначили на цю посаду мешканця м. Полтави ОСОБА_11 , який не підозрював про злочині наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 та інших невстановлених слідством осіб.

Для перерахування та зняття коштів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи вирішили використати печатки та інші документи приватного підприємства «Антрацитвуглезбут», «Імперіал», «Доненергоресурс» та ТОВ «Востокуголь», засновником та директором яких протягом 2003-2006 років був ОСОБА_9 , його батько ОСОБА_12 , тесть ОСОБА_13 та дружина ОСОБА_14 ..

Діючи спільно з іншими співвиконавцями, ОСОБА_9 у липні 2005 року відкрив в Полтавському ГРУ ЗАТ КБ «Приват Банк» розрахунковий рахунок ПП «Антрацитвуглезбут» № НОМЕР_1 , розрахунковий рахунок ПП «Імперіал» № НОМЕР_2 , розрахунковий рахунок МПП «Доненергоресурс» № НОМЕР_3 , та розрахунковий рахунок ТОВ «Восток-уголь» № НОМЕР_4 .

Наприкінці вересня 2005 року ОСОБА_8 та невстановлені слідством особи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, склали в невстановленому місці та завірили відтиском печатки завідомо неправдивий наказ №1-30 від 30.09. 05 про призначення ОСОБА_8 начебто на посаду заступника директора ТОВ КВФ «Славія» з 01.10.05, та завідомо неправдиву довіреність №141 від 14.10.05 начебто про те, що ОСОБА_8 уповноважений здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з підписанням угод і договорів на купівлю та реалізацію нафтопродуктів, газу скрапленого, газу природного в різних установах, організаціях та підприємствах, хоча ОСОБА_8 офіційно у ТОВ КВФ «Славія» не працював.

Зазначені завідомо неправдиві наказ №1-30 від 30.09.05 та довіреність №141 від 14.10.05 ОСОБА_8 , з метою заволодіння державним майном в особливо великих розмірах подав в жовтні 2005 року до ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» створивши тим самим враження про свою належність до ТОВ КВФ «Славія».

За таких обставин, службові особи ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 та невстановлених слідством осіб щодо заволодіння державним майном в особливо великих розмірах, уклали відповідно до діючого законодавства договори №0605-1694 від 26.10.05 та №1228-2-0605-2854 від 28.12.05 на постачання ТОВ «ВКФ Славія» природного газу з нарахуванням податку на додану вартість за нульовою ставкою.

Умовами цих договорів передбачалось, що постачальник - дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» зобов`язується передати у власність покупцю - ТОВ КВФ «Славія» імпортований природній газ отриманий НАК «Нафтогаз України» за зовнішньоекономічними контрактами в обсязі триста мільйонів куб.м. Оплата за газ відповідно до умов цих договорів повинна проводиться покупцем в порядку сто відсотків від вартості запланованого місячного обсягу.

Зазначені угоди в м. Києві від імені постачальника підписав генеральний директор ОСОБА_15 , а від імені ТОВ КВФ «Славія» ОСОБА_8 , на підставі вищевказаної завідомо підробленої довіреності.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел спрямований на заволодіння державним майном ОСОБА_8 підшукував промислових споживачів природного газу, та обговорюючи з ними умови і ціну постачання природного газу, умисно приховував від них відомості про те, що пропонований ним газ ввезений на митну територію України за зовнішньоекономічними контрактами для подальшої реалізації із застосуванням нульової ставки податку на додану вартість, та пропонував укласти договори постачання газу з нарахуванням на його вартість двадцяти відсоткової ставки податку на додану вартість.

Будучи введеними в оману щодо процентної ставки податку на додану вартість на газ, та не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження- ОСОБА_10 та невстановлених слідством осіб, спрямовані на заволодіння державним майном, службові особи таких підприємств як ВАТ «Краматорський цементний завод»; ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг»; ВАТ «Любомирський вапняно-силікатний завод»; АТ «УкртатНафта»; КП «Енергія»; ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»; ВАТ «Центральний гірничо- збагачувальний комбінат»; ВАТ МК «Азовсталь»; ТОВ «Енергохолдінг»; ТОВ «Компанія Тандем плюс»; ТОВ «Регіон-газ»; АТ «Лізингова Компанія «Сприяння»; ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль»; ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»; ВАТ «Дніпровськгаз»; ВАТ «Запоріжвогнетрив»; ВАТ «Концерн Стирол»; ВАТ «Полтаваголовпостач»; ВАТ «Полтаваобленерго»; ВАТ «Харківська ТЕЦ»; ВАТ Холдингова компанія «АвтоКрАЗ»; ВАТ «Балцем»; ВАТ «Сумихімпром»; ВАТ «Дніпропетровський трубний завод»; ЗАТ «Елста»; ЗАТ «Київгазпостач»; ЗАТ «Макіївський металургійний завод»; ЗАТ «Подільський цемент»; ЗАТ «Євроенергоцентр»; ЗАТ «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТіСТ»; КП «Харківські теплові мережі»; ВАТ «Алчевський металургійний комбінат»; ТОВ «Світ плюс»; ПДГТ «Хімпром»; ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова»; ПП «Інженерне забезпечення»; ПСК «Алмар»; ТОВ «Укренергоінвест»; ТзОВ «Нафто-Газтрейд»; ТОВ «Енергогазмаш»; ТОВ «Карпатнафтохім»; ТОВ «Компанія «Енергоальянс»; ТОВ «ГІолтаванафтогазпостач»; ТОВ «Термо»; ТОВ ТЕК «Ітера України», протягом листопада 2005 року березня 2006 року уклали з ТОВ КВФ «Славія» договори постачання газу по запропонованій ОСОБА_8 ціні та нарахованою на його вартість 20% ставкою податку на додану вартість. Зазначені угоди про постачання газу загальною вартістю 674 044 037, 23 гривень, у т.ч. податку на додану вартість за ставкою 20% у сумі 91 654 775, 13 гривень від імені ТОВ КВФ «Славія» підписав його директор ОСОБА_11 , який не підозрював про злочинні наміри ОСОБА_8 , ОСОБА_9 особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження- ОСОБА_10 та інших невстановлених слідством осіб.

За таких обставин службові особи сорока п`яти вищевказаних промислових підприємств споживачів газу протягом листопада - грудня 2005 року перерахували на розрахункові рахунки ТОВ КВФ «Славія» № НОМЕР_5 в Полтавському ГРУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» та № НОМЕР_6 в АБ «Полтава-банк» м. Полтави кошти за природній газ на загальну суму 674 044 037, 23 гривень, у т.ч. податку на додану вартість за ставкою 20% у сумі 91 654 775, 13 гривень. При цьому, службові особи зазначених підприємств, як на це розраховували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, відповідно до діючого законодавства заявили про повернення сплаченого ними по зазначених угодах податку на додану вартість, шляхом бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку або у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів по вищевказаних фінансово-господарських операціях.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел на заволодіння державним майном в особливо великих розмірах та маючи доступ до системи «клієнт-банк» ТОВ КВФ «Славія», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження- ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, одержані кошти від споживачів природного газу як оплату його вартості у сумі 569 305 067, 57 гривень, у т.ч. ПДВ 67 569 793, 39 коп., серед яких 160 465 307, 01 коп., в т.ч. ПДВ за ставкою 0% перерахували на рахунок ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», а також повернули споживачам природного газу попередню оплату за природний газ у сумі 40 108 836, 96 гривень, у т.ч. ПДВ 6 519 139, 50 гривень.

Таким чином, сума податку на додану вартість за ставкою 20%, яка незаконно одержана від споживачів природного газу, по проведеним операціям з реалізації їм природного газу, одержаного від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», становила 17 565 842, 24 гривень ( 91654775,13 гривень - 67 569793,39 гривень - 6519139, 50 гривень).

Продовжуючи реалізувати злочинний умисел направлений на заволодіння державним майном ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження- ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, маючи доступ до системи «клієнт-банк» протягом листопада - грудня 2005 року перерахували з вказаних розрахункових рахунків ТОВ КВФ «Славія» на розрахунковий рахунок ПП «Антрацитвуглезбут» № НОМЕР_1 кошти в сумі 4 581 450 гривень та розрахунковий рахунок ТОВ «Восток-уголь» № НОМЕР_4 кошти в сумі 4 863 410 гривень.

В свою чергу, ОСОБА_9 та невстановлені слідством особи усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та маючи доступ до системи «клієнт-банк» протягом листопада-грудня 2005 року перерахували вищезазначені кошти з вищевказаних розрахункових рахунків ПП «Антрацитвуглезбут» та ТОВ «Восток-уголь» на розрахунковий рахунок ПП «Імперіал» № НОМЕР_2 та розрахунковий рахунок МПП «Доненергоресурс» № НОМЕР_3 у Полтавському ГРУ «ПриватБанк».

Бажаючи заволодіти державними коштами в особливо великих розмірах та діючи спільно з іншими учасниками ОСОБА_9 надав особі, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження- ОСОБА_10 чекові книжки для зняття коштів з рахунків ПП «Імперіал» та МПП «Доненергоресурс».

Особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження- ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, протягом листопада - грудня 2005 року, отримав в касі банку з розрахункового рахунку ПП «Імперіала» № НОМЕР_2 та розрахункового рахунку МПП «Доненергоресурс» № НОМЕР_3 у Полтавському ГРУ «Приват Банк» 9 млн. 444 тис. 860 грн. начебто для закупки сільськогосподарської продукції, а насправді передавав ці кошти протягом листопада-грудня 2005 року в день їх зняття ОСОБА_9 в Павленківському парку по вул. Шведській в м.Полтава.

Іншу частину коштів у сумі 8 120 982, 24 гривень (17565842,24 гривень - 9444860 гривень) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження- ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи перерахували на рахунки підприємств та використали на невстановлені слідством потреби.

Отже, згідно обвинувачення за вищевикладених обставин, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження - ОСОБА_10 та невстановлені слідством особи, які діяли за попередньою змовою між собою, шляхом обману заволоділи державними коштами на загальну суму 1 756 5842, 24 гривень, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, і є особливо великим розміром, тобто вчинили злочин, передбачений ч.4 ст. 190 КК України. Крім того, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 358 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_9 обвинувачується органами досудового слідства у заволодінні коштами АБ «Індустріалбанк» в особливо великих розмірах, вчинених повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_14 ..

Так, у липні 2006 року у ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння коштами банків, шляхом обману, через укладання договорів кредитування, з використанням підроблених документів ТОВ "Востокуголь" та ПП "Антрацитвуглезбут", службовою особою яких на той час не був.

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з ОСОБА_14 , з якою перебував у цивільному шлюбі. Згідно із розробленим ними планом, ОСОБА_14 повинна була звернутися до банків, що знаходяться у місті Києві, із заявою про надання їй споживчих кредитів на придбання автомобілів. ОСОБА_9 зобов`язався надати для цього ОСОБА_14 підроблені довідки, які б підтверджували її високий майновий стан та могли переконати службових осіб банків у її платоспроможності. Отримані кредити планувалося використати для придбання автомобілів. При цьому, а ні ОСОБА_14 , а ні ОСОБА_9 не мали наміру повертати банківській установі отримані в кредит кошти.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_14 прибула до міста Києва, де 25 липня 2006 року уклала з ТОВ СП "Автомобільний дім "Україна-Мерседес-Бенц", за адресою м. Київ, Столичне шосе, 90 договір №06-04009 на придбання автомобіля марки "Меrsedes-Benz". моделі R500 та договір №06-01157 на придбання автомобіля марки " Меrsedes-Benz ", моделі С180.

Згідно із умовами вказаних договорів, ОСОБА_14 зобов`язувалась до 8 серпня 2006 року сплатити вартість автомобілів шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, або готівкою. Водночас ОСОБА_14 та ОСОБА_9 повідомили службових осіб підприємства про те, що автомобілі вони мають намір придбати за рахунок кредитних коштів, які будуть надані їм Київською філією Акціонерного банку «Індустріалбанк».

Для підтвердження платоспроможності ОСОБА_14 та її достатньої матеріальної забезпеченості ОСОБА_9 , виконуючи свою роль у запланованому злочині, склав у невстановленому слідстві місці завідомо неправдиву довідку №13 від 25 липня 2006 року про те, що ОСОБА_14 працює на ПП "Антрацитвуглезбут" на посаді фінансового директора і в період з січня по червень 2006 року отримувала заробітну плату в розмірі 22 000 гривень щомісяця.

Тоді ж ОСОБА_9 підробив довідку №12 від 25 липня 2006 року про те, що ОСОБА_14 працює на ТОВ "Восток-уголь " на посаді фінансового директора, за сумісництвом, і в період з січня по червень 2006 року також отримувала щомісячну заробітну плату в розмірі 22 000 гривень. Насправді, ОСОБА_14 ніколи на вказаних підприємствах не працювала і заробітну плату на них не отримувала.

Підроблені документи ОСОБА_9 надав у липні 2006 року ОСОБА_14 , яка вручила їх службовим особам ТОВ СП "Автомобільний дім "Україна- Мерседес-Бенц" для майбутньої передачі їх до Київської філії АБ «Індустріалбанк».

27 липня 2006 року ОСОБА_9 разом із ОСОБА_14 звернулися до службових осіб Київської філії Акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк", за адресою м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, із проханням надати останній два споживчі кредити на загальну суму 166080 доларів США.

Продовжуючи виконувати свою роль у злочині, ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_9 , 28 липня 2006 року повідомила провідному економісту АКБ "Індустріалбанку" ОСОБА_16 завідомо неправдиві відомості про те, що вона, начебто працює фінансовим директором ПП «Антрацитвуглезбут» та ТОВ «Восток-уголь» та отримує там заробітну плату (за вирахуванням податків) в розмірі 18 471 гривні.

Також, з метою уникнення у майбутньому притягнення її до кримінальної відповідальності за шахрайство, ОСОБА_14 вказала ОСОБА_16 недостовірні дані щодо місця свого проживання, повідомивши, що вона мешкає за адресою АДРЕСА_3 ., тоді як в дійсності за вказаною адресою ніколи не проживала та не була там зареєстрована.

ОСОБА_16 , отримавши від ТОВ СП "Автомобільний дім "Україна- Мерседес-Бенц" завідомо неправдиві довідки, складені ОСОБА_9 щодо заробітної плати ОСОБА_14 , та будучи введеною в оману, склала від її імені дві заяви-анкети для отримання кредиту - в сумі 127 580 доларів США та в сумі 38 500 доларів США для придбання автомобілів. Зазначені заяви-анкети ОСОБА_14 підписала, підтвердивши тим самим, що надані відомості є достовірними. Обидві заяви-анкети, разом із довідками про доходи ОСОБА_14 були передані до кредитно-інвестиційної комісії Київської філії АБ «Індустріалбанк». На підставі цих документів, які містили неправдиві відомості відносно ОСОБА_14 , члени кредитно-інвестиційної комісії банку, будучи введеними в оману відносно платоспроможності ОСОБА_14 та її можливості і наміру вчасно повернути кредити, а також сплатити проценти за користуванні ними, прийняли рішення про задоволення заяв ОСОБА_14 та про надання їй двох споживчих кредитів на придбання автомобілів в розмірі 127 580 доларів США (на придбання автомобіля "Меrsedes-Benz" моделі R500) та 38 500 доларів США (на придбання автомобіля марки "Меrsedes-Benz" С180). Про прийняття таких рішень Київська філія АБ «Індустріалбанк» гарантійними листами №1280 від 02.08.06 та №1315 від 7 серпня 2006 року повідомила ТОВ СП "Автомобільний дім "Україна-Мерседес-Бенц", що було підставою для видачі ОСОБА_14 довідок-рахунків та постановки автомобілів на реєстраційний облік.

8 серпня 2006 року службовими особами ТОВ СП "Автомобільний дім "Україна- Мерседес-Бенц" були надані ОСОБА_14 довідка-рахунок № НОМЕР_7 , в якій повідомлено, що нею був придбаний автомобіль "Меrsedes-Benz" С180, та довідка-рахунок № НОМЕР_8 про придбання ОСОБА_14 автомобіля "Меrsedes-Benz" R500.

9 серпня 2006 року зазначені автомобілі були поставлені на облік в ВРЕР-6 міста Києва, і для них були видані державні номерні знаки НОМЕР_9 та НОМЕР_10 .

Після цього, 11.08.06 службовими особами Київської філії АБ «Індустріалбанк», які були введені ОСОБА_14 та ОСОБА_9 в оману, був укладений кредитний договір №КRА/0300/96/06 про надання ОСОБА_14 кредиту в розмірі 127 580 доларів США та кредитний договір №№КRА/0300/95/06 про надання їй кредиту в розмірі 38 500 доларів США, зі сплатою процентів за користування ними в розмірі 12 відсотків річних строком погашення до 10 серпня 2012 року. Згідно з п.п.5.1-5.3 зазначених договорів, ОСОБА_14 була зобов`язана погашати кредит шляхом перерахування банку щомісячно грошових коштів в сумі, відповідно, 1 771,94 та 534,72 долари США, а також щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. ОСОБА_14 , не маючи наміру виконувати свої обов`язки за вказаними договорами, але прагнучи реалізувати свій злочинний намір, підписала зазначені кредитні договори.

Цього ж дня Київською філією АБ «Індустріалбанк», згідно з умовами зазначених кредитних договорів, ОСОБА_14 були видані кошти в сумі 38 500 доларів США та 125 580 доларів США, шляхом перерахування на відкритий нею у цьому ж банку банківський рахунок № НОМЕР_11 .

Реалізувавши, таким чином, свій злочинний намір, спрямований на заволодіння шляхом обману майном банку, ОСОБА_13 у той же день підписала доручення банку на перерахування зазначених коштів, конвертованих у гривні за діючим на той момент курсом, встановленим НБУ (5,067 грн. за долар США), на банківський рахунок ТОВ СП "Автомобільний дім "Україна- Мерседес-Бенц" № НОМЕР_12 в ДВАТ «Укрексімбанк» м. Київ.

11 серпня 2006 року за дорученнями ОСОБА_14 , Київською філією АБ «Індустріалбанк», в якості оплати за придбані нею автомобілі, платіжними дорученнями №16-472 та №17-472 були перераховані кошти в сумі 646 664 гривень та 195 071 гривня.

У той же день службові особи ТОВ СП "Автомобільний дім "Україна- Мерседес-Бенц" склали акти прийому-передачі № і №, підписані ОСОБА_14 та передали їй автомобілі "Меrsedes-Benz" С180, держномер НОМЕР_9 та "Меrsedes-Benz" НОМЕР_13 , держномер НОМЕР_10 , після чого ОСОБА_14 та ОСОБА_9 отримали можливість користуватися ними на власний розсуд.

Таким чином, в результаті вчиненого ОСОБА_9 та ОСОБА_14 шахрайства, Київській філії АБ «Індустріалбанк» завдані матеріальні збитки в розмірі 841 735 гривень, що більше ніж у 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Таким чином, згідно обвинувачення зазначені особи вчинили злочини, передбачені ч.4 ст. 190, ч.2 ст.358 КК України.

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується органами досудового слідства у заволодінні грошовими коштами АКБ «Райффайзенбанк Україна» в особливо великих розмірах, вчинених повторно, за попереднью змовою з ОСОБА_14 шляхом шахрайства в особливо великих розмірах.

Так, у липні 2006 року маючи намір заволодіти коштами Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк України» шляхом обману, через укладання, з банками договорів кредитування, з використанням підроблених документів ТОВ "Восток-уголь" та ПП "Антрацитвуглезбут", службовою ' особою яких на той час не був, ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з ОСОБА_14 , з якою перебував у цивільному шлюбі.

Згідно із розробленим ними злочинним планом, ОСОБА_14 повинна була звернутися до АКБ «Райффайзенбанк Україна», за адресою м. Київ, вул. Жилянська, 43 з заявою про надання їй споживчого кредиту на придбання автомобіля, а ОСОБА_9 надати для цього завідомо підроблені довідки, які б підтверджували її високий майновий стан та могли переконати службових осіб банку у її платоспроможності. При цьому, а ні ОСОБА_14 , а ні ОСОБА_9 не мали наміру повертати банківській установі отриманий в кредит грошові кошти.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_14 , прибули до міста Києва, де остання 31 липня 2006 року уклала з ТОВ «Фокстрот-Авто», за адресою м. Київ, вул. Боженка, 86 договір поставки №3107 на придбання автомобіля марки "Lexus LХ470". Водночас ОСОБА_14 повідомила службових осіб підприємства про те, що автомобіль вона має намір придбати за рахунок кредитних коштів, які будуть надані їй АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Для підтвердження платоспроможності ОСОБА_14 та її достатньої матеріальної забезпеченості ОСОБА_9 , виконуючи свою роль у запланованому злочині, у невстановленому слідством місці, склав завідомо неправдиву довідку без номера від 22 липня 2006 року, згідно з якою ОСОБА_14 працює на ПП "Антрацитвуглезбут" на посаді фінансового директора і в період з грудня 2005 року по червень 2006 року отримувала заробітну плату в розмірі 22000 гривень щомісяця. Одночасно ОСОБА_9 склав в невстановленому слідством місці завідомо неправдиву довідку без номера від 22 липня 2006 року, згідно з якою ОСОБА_14 працює на ТОВ "Восток-уголь " на посаді фінансового директора, і у період з грудня 2005 року по червень 2006 року також отримувала щомісяця заробітну плату в розмірі 22000 гривень. Насправді, ОСОБА_14 ніколи не була службовою особою зазначених підприємств і заробітну плату на них не отримувала. Складені завідомо неправдиві довідки ОСОБА_9 передав ОСОБА_14 , яка вручила їх службовим особам ТОВ «Фокстрот-Авто» для майбутньої передачі представникові АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Для отримання коштів, необхідних для сплати за вказаний автомобіль, ОСОБА_14 27 липня 2006 року з заявою про надання їй споживчого кредиту в розмірі 91025 доларів США, звернулася до директора ТОВ «Фінансово- консультаційний центр «Європа» ОСОБА_17 , який на підставі довіреності від 9 листопада 2005 року представляв інтереси АКБ «Райффайзенбанк Україна» під час укладання кредитних договорів. З метою обману службових осіб банку, ОСОБА_14 , за вказівкою ОСОБА_9 , повідомила ОСОБА_17 відносно себе завідомо неправдиві відомості, вказавши, що вона начебто працює фінансовим директором ПП «Антрацитвуглезбут» та отримує там заробітну плату в розмірі 22 000 гривень. Після складання на підставі цих неправдивих даних заяви-анкети на отримання кредиту, ОСОБА_14 підписала її, підтвердивши таким чином, що зазначені у заяві-анкеті відомості є вірними.

ОСОБА_17 отримані від ТОВ «Фокстрот-Авто» завідомо неправдиві довідки про заробітну плату ОСОБА_14 , складені ОСОБА_9 , а також заяву-анкету ОСОБА_14 26 липня 2006 року передав до Кредитного комітету АКБ «Райффайзенбанк Україна».

На підставі цих документів, які містили неправдиві відомості, члени кредитного комітету банку, будучи введеними в оману відносно матеріального стану ОСОБА_14 , її можливості та наміру вчасно повернути кредити, а також сплатити проценти за користування ними, 28 липня 2006 року прийняли рішення про задоволення заяви ОСОБА_14 та надання їй кредиту в розмірі 91 025 доларів США на придбання автомобіля "Lexus LХ470".

Про прийняття цього рішення, банк гарантійним листом №23/2669 від 31 липня 2006 року повідомив ТОВ «Фокстрот-Авто» та ТОВ «Фінансово-консультаційний центр «Європа».

7 серпня 2006 року службові особи ТОВ "Фокстрот - Авто" надали ОСОБА_14 довідку-рахунок № НОМЕР_14 про те, що їй продано та видано автомобіль "Lexus LХ470". 08.08.06 зазначений автомобіль поставлений на облік в ВРЕР-1 міста Києва, і для його експлуатації виданий державний номерний знак НОМЕР_15 .

Після цього, 29 серпня 2006 року ОСОБА_17 від імені АКБ «Райффайзенбанк Україна» укладений кредитний договір з ОСОБА_14 №СL-009/706/2006, згідно з умовами якого банк надавав їй кредит в розмірі 91 025 доларів США, зі сплатою процентів за користування ним в розмірі 11 відсотків річних строком до 29 серпня 2012 року. Згідно з додатком №1 до зазначеного договору, ОСОБА_14 зобов`язувалася погашати кредит шляхом перерахування банку щомісячно коштів в сумі 1 264,24 долари США, а також щомісяця сплачувати проценти за користуванню кредитом. ОСОБА_14 , не маючи наміру виконувати свої обов`язки за кредитним договором, але прагнучи реалізувати свій злочинний намір, підписала його. Водночас ОСОБА_14 була ознайомлена ОСОБА_18 зі змістом ст.190 Кримінального кодексу України та попереджена про кримінальну відповідальність за надання відносно себе недостовірної інформації.

Після підписання кредитного договору, ОСОБА_14 , виконуючи свою роль у злочині 29 серпня 2006 року підписала заявку про видачу їй зазначених у кредитному договорі коштів в сумі 91 025 доларів США, та кредитну заявку, якою доручала банку зарахувати цю суму на її поточний рахунок, відкритий в АКБ «Райффайзенбанк Україна», а також доручення, яким зобов`язувала банк перерахувати зазначені кошти, конвертовані в гривні за курсом НБУ (який складав на день підписання договору 5,03 гривні за долар США), в сумі 457 855,75 гривень на рахунок ТОВ «Фокстрот-Авто» № НОМЕР_16 в ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

АКБ «Райффайзенбанк Україна», кошти в сумі 91 025 доларів США (459 676,25 гривень), після валюто обмінної операції, перераховані на поточний рахунок ОСОБА_14 № НОМЕР_17 , відкритий у Політехнічному відділенні банку. У той же день, зазначені кошти за дорученням ОСОБА_14 , платіжним дорученням №2 від 29 серпня 2006 року Політехнічне відділення АКБ «Райффайзенбанк Україна» перерахувало на рахунок ТОВ «Фокстрот-Авто», як оплату за придбаний автомобіль "Lexus LХ470".

Реалізувавши, таким чином, свій злочинний намір, спрямований на заволодіння шляхом обману коштами банку, ОСОБА_13 у той же день отримала, на підставі акту прийому-передачі №0708-1, у службових осіб ТОВ «Фокстрот-Авто» придбаний на отримані шляхом шахрайства кошти автомобіль "Lexus LХ470", держномер НОМЕР_15 , після чого, разом із ОСОБА_9 отримала можливість користуватися ним на власний розсуд.

Таким чином, згідно пред`явленого обвинувачення в результаті вчиненого ОСОБА_9 та ОСОБА_14 шахрайства, АКБ «Райффайзенбанк Україна» завдані матеріальні збитки в розмірі 459 676,25 гривень, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, і є особливо великим розміром, тобто вчинили злочини, передбачені ч.4 ст.190, ч.2 ст.358 КК України.

Розглянувши кримінальну справу по суті, місцевий суд проаналізувавши докази щодо вчинення злочинів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по епізоду заволодіння державними коштами на загальну суму 17 565 842,24 грн. прийшов до висновку що вина ОСОБА_19 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України є не доведеною, обґрунтувавши тим що зі змісту ст. 190 КК України, за якою порушена кримінальна справа, випливає, що шахрайство полягає у заволодінні майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Оскільки, угоди укладені між ТОВ КВФ «Славія» та підприємствами на поставку їм природного газу, ціна на природній газ, який вже був власністю ТОВ КВФ «Славія», була зазначена в угоді і влаштовувала обидві сторони, про відсутність факту обману також свідчить той факт, що жодне із вказаних підприємств, яке придбало природній газ у ТОВ «Славія», не звернулося до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінальної справи за фактом шахрайства відносно ОСОБА_19 та інших осіб. Разом з тим не має в матеріалах кримінальної справи і позову, що державі був завданий збиток, або інший документ, підтверджуючий, що ОСОБА_8 або інші особи заволоділи грошовими коштами держави. Крім того, для заволодіння державними коштами ОСОБА_8 повинен бути посадовою особою, яка мала права виконувати фінансово-господарські дії від імені ТОВ КВФ «Славія», також мати документи цього товариства (статутні) та печатку, мати довіреність на отримання грошових коштів, або інший документ підтверджуючий його можливість отримувати грошові кошти. В даному випадку в розпорядженні ОСОБА_8 малися лише наказ про призначення та довіреність, яка давала право тільки на підписання договорів, а не на отримання грошових коштів і здійснення фінансово-господарських дій. Крім того найважливішим моментом для отримання грошових коштів ОСОБА_8 повинен мати доступ до банківських рахунків товариства, Так в даному випадку ОСОБА_8 не є суб`єктом даного злочину, тому що не мав доступу до системи клієнт банку і рахунків підприємства, в даному випадку він мав повноваження тільки на підписання договорів, текст яких йому надавався заздалегідь. Отже, дії підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по інкримінованому епізоду заволодіння державними коштами на загальну суму 17 565 842,24 грн., яка в шістсот раз і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто є особливо великим розміром кваліфіковані за ч.4 ст. 190 КК України, як заволодіння державним майном в особливо великому розмірі, шляхом обману, за попередньою групою осіб, суд визнав не доведеним, а тому виправдав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за інкримінованою статтею.

Також, проаналізувавши зібрані у справі докази прийшов до висновку, що дії ОСОБА_8 слід перекваліфікувати із ч.2 ст. 358 КК України підроблення документа за попередньою змовою групою осіб, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання на ч.4 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками - використання завідомо підробленого документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків.

Суд першої інстанції вину ОСОБА_9 , у вчиненні дій по епізодам заволодіння коштами АКБ «Райффайзенбанк України» та «Індустріалбанк», які кваліфіковані за ч.4 ст. 190 КК України та ч.2 ст. 358 КК України визнав не доведеною, а тому ОСОБА_9 виправдав за інкримінованими статтями.

В апеляційній скарзі старший прокурор відділу прокуратури Полтавської області зазначає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, що потягло за собою безпідставне виправдання засуджених, а саме ОСОБА_8 за ч.4 ст. 190 КК України та ОСОБА_9 як за ч.4 ст. 190 КК України, так і за ч.2 ст. 358 КК України.

Так, по першому епізоду злочинної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом безпідставно не прийнято до уваги докази, зібрані досудовим слідством, які підтверджують, що ТОВ КВФ «Славія» є одним із газотрейдерів, який використовував злочинну схему, і в першу чергу до діяльності і фактичного керування ТОВ КВФ «Славія» при укладенні договорів від імені вказаного підприємства мав відношення ОСОБА_8 . Діючи спільно з іншими співвиконавцями, ОСОБА_9 у липня 2005 року відкрив в Полтавському ГРУ ЗАТ «Приватбанк» розрахункові рахунки ПП «Антрацитвуглезбут», ТОВ «Востокуголь», ПП «Імперіал», МПП «Доненергоресурс». Незаконно отманні кошти ОСОБА_8 із ОСОБА_9 протягом листопада - грудня 2005 року перераховували з розрахункових рахунків ТОВ КВФ «Славія» на рахунки ПП «Антрацитвуглезбут» та ТОВ «Востокуголь», а з них ОСОБА_9 перераховував кошти на рахунки ПП «Імперіал» та МПП « Доненергоресурс». Далі ОСОБА_9 надав ОСОБА_10 чекові книжки для знаття коштів з ПП «Імперіал» та МПП «Доненергоресурс», за допомогою, яких Сохань отримав 9 444 860 грн., іншу частину коштів у сумі 8 120 928,24 грн. було перераховано на рахунки інших підприємств. Також судом першої інстанції безпідставно не прийняті до уваги і докази вини підсудних, здобуті вже під час судового розгляду справи, а саме відповіді, надані на доручення суду в порядку ст. 315-1 КПК України Генеральній прокуратурі України надати інформацію по 45 підприємствах про відшкодування з бюджету сум ПДВ, оплачених підприємствами при придбанні природного газу в ТОВ КВФ «Славія» впродовж листопада 2005 року - березня 2006 року. Згідно відповіді прокуратури Хмельницької області, Каменець-Подільської ДПС про те, що ВАТ «Подільський цемент» в січні 2006 року заявлено на відшкодування суми 1 740 000 грн.; в червні 2006 року суми ПДВ з бюджету відшкодовані, але документи не збереглися. Також зазначає, що чинним законодавством на час виникнення спірних правовідносин не дозволялося оподатковувати за ставкою 20% операції з продажу природного газу, ввезеного на митну територію України.

По епізодах обвинувачення ОСОБА_9 щодо заволодіння шляхом обману коштами в особливо великих розмірах АБ «Індустріалбанк» та АКБ «Райффайзенбанк України» судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про відсутність в діях ОСОБА_9 ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, оскільки досудовим слідством повністю доведено, що ОСОБА_9 за попередньою змовою З ОСОБА_14 у липні - серпні заволоділи коштами банківських установ в особливо великих розмірах надавши завідомо неправдиву довідку про заробітну плату ОСОБА_14 , яку підробив ОСОБА_9 , так як мав доступ до печаток ПП «Антрацитвуглезбут» та «Востокуголь».

Просить вирок суду скасувати, постановивши новий вирок , за яким визнати винуватими у вчиненні злочинів:

- ОСОБА_19 за ч.2 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді шрафу 850 грн. із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; за ч.4 ст. 190 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ОСОБА_9 за ч.2 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді шрафу 850 грн. із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; за ч.4 ст. 190 КК України призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 не погоджуючись з вироком суду вказує, що він є незаконним в частині визнання його винним у вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, оскільки висновок суду про те, що він використовував завідомо підроблені наказ про призначення його на посаду заступника директора «Славія» та довіреність для підписання угод не відповідає дійсності, оскільки він вважав, себе оформленим на роботі, і діяв на законних підставах. А тому просить вирок скасувати в частині визнання його винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, визнати його невинним та закрити справу за відсутністю в його діях складу злочину.

Заслухавши доповідача, прокурора, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали свої апеляції, виправданого ОСОБА_9 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора та погоджувались з апеляцією засудженого, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_8 у використанні завідомо підробленого документу підтверджена показаннями самого засудженого, який не заперечував використання наказу №1-30 від 30 вересня 2005 року про призначення його на посаду заступника директора ТОВ КВФ «Славія» з 01.10.2005 року та довіреності №141 від 14.10.2005 року про уповноваження здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з підписанням угод і договорів на купівлю та реалізацію нафтопродуктів, газу скрапленого, газу природного в різних установах, організаціях та підприємствах.

Свідки ОСОБА_10 директор ТОВ КВФ «Славія», ОСОБА_20 менеджер ТОВ КВФ «Славія» підтвердили, що ОСОБА_8 у товаристві не працював.

Копіями наказу №1-30 від 30 вересня 20105 року про призначення ОСОБА_8 на посаду заступника директора ТОВ КВФ «Славія» та довіреності №14/1 від 14 жовтня 2005 року на виконання ним представницьких функцій ТОВ КВФ «Славія» з підписання угод (а.с. 89,90 т. 4).

Наведеними доказами спростовується твердження засудженого ОСОБА_8 в апеляції, про свою непричетність до вчинення злочину, а отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості засудженого та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 358 КК України.

Обґрунтованим є і висновок суду щодо недоведеності винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.

На обґрунтування такого висновку суд дослідив надані досудовим розслідуванням докази та дійшов переконання, що вони не доводять винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

В апеляції прокурора на спростування доводі суду є лише посилання на обставини встановлені під час досудового розслідування та факт визнання ОСОБА_8 факту укладення ним договорів з НАК «Нафтогаз України» на постачання природного газу ТОВ КВФ «Славія».

Засуджений ОСОБА_8 дійсно не заперечував, що укладав вказані договори в інтересах ТОВ КВФ «Славія» але стверджував, що іншої діяльності товариства відношення не мав.

Згідно з пред`явленого йому та ОСОБА_9 обвинувачення вони маючи доступ до системи клієнт-банк з розрахункових рахунків ТОВ КВФ «Славія» перерахували кошти отримані за поставку природного газу на розрахункові рахунки ПП «Антрацитвуглезбут» та ТОВ «Восток-уголь».

Будь-які докази доступу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до системи клієнт-банк, їх участі у перерахуванні коштів зазначеним підприємствам матеріали справи не містять.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 пояснив, що лише формально за наказом був директором ТОВ КВФ «Славія» але документів не підписував, ОСОБА_8 не знає (а.с. 203 т.56).

Свідок ОСОБА_11 , показання якого досліджені судом (а.с.241 т. 56) пояснив, що працював директором ТОВ КВФ «Славія», яке займалось у 2005 -2006 роках постачанням природного газу. Усі договори та інші документи, в тому числі податкової звітності підписував він, бухгалтерську та податкову звітність готувала бухгалтер, жінка на ім`я ОСОБА_21 (а.с. 1-13 т.11).

Отже висновок у апеляції про причетність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до системи клієнт-банк та можливість їх впливу на розрахунки ТОВ КВФ «Славія» з контрагентами є припущенням, яке не підтверджується наявними у справі доказами.

Пред`явлене ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачення за своїм змістом є суперечливим.

Згідно з ним вони вчинили шахрайські дії протягом липня 2005 року травня 2006 року. При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будучі обізнаними, що для забезпечення галузей економіки та населення природним газом Кабінет Міністрів України своєю постановою від 27 грудня 2001 року № 1729, встановив, що в 2006 році природний газ, ввезений на митну територію України за зовнішньоекономічним контрактом, реалізується за регульованим тарифом, із застосуванням нульової ставки податку на додану вартість, з метою реалізації злочинного наміру в вересні - жовтні 2005 року уклали від імені ТОВ КВФ «Славія» з ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» на постачання природного газу.

Про те, що природний газ в 2006 році буде реалізовуватись за регульованим тарифом, із застосуванням нульової ставки податку на додану вартість, яке це викладене в обвинуваченні, не могло бути відомо у вересні - жовтні 2005 року, з постанови Кабінету Міністрів України оскільки таке рішення було прийняте Кабміном лише 2 березня 2006 року постановою № 244, а введене в дію з 1 січня 2006 року.

Згідно обвинувачення службові особи сорока п`яти промислових підприємств споживачів газу потягом листопада грудня 2005 року перерахували на розрахунковий рахунок ТОВ КВФ «Славія» кошти за природний газ, які у цей же період, особа щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, отримала в касі Полтавського ГРУ «Приват банк».

Отже, згідно обвинуваченню шахрайські дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші особи вчинили до 2006 року, тобто до настання періоду коли природний газ, ввезений на митну територію України за зовнішньоекономічним контрактом, почав реалізуватись за регульованим тарифом, із застосуванням нульової ставки податку на додану вартість.

Наведене підтверджується і висновком судово-економічної експертизи, яким підтверджується, що укладення угод ТОВ КВФ «Славія» з реалізації природного газу, на митній території України, отриманого від ДК «Газ України НАК «Нафтогаз України» за ставкою оподаткування ПДВ 20 %, у період діяльності з листопада 2005 року по березень 2006 року, - не суперечить вимогам Закону України «Про податок на додану вартість».

Крім того, за висновком експертизи документально підтверджується отримання ОСОБА_10 грошових коштів з розрахункового рахунку ПП «Імперіал» - 3098 000 грн., МПП «Доненергоресурс» - 13 323 700 грн. але визначити чи вказані грошові кошті отримані від ТОВ КВФ «Славія» не можливе, оскільки на розрахункові рахунки ПП «Імперіал» грошові кошти від ТОВ КВФ «Славія» не надходили, а за відсутності в матеріалах справи даних про рух коштів на рахунку МПП «Доненергоресурс» встановити походження коштів не надається за можливе (а.с.166-192 т.52).

За змістом ст. 190 КК України відповідальність за нею настає за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
З змісту пред`явленого обвинувачення неможливо зробити висновок кого саме (який держаний орган, уставну чи підприємство) та яким чином обвинувачені обманули для заволодіння держаним майном.

Суд першої інстанції обґрунтовуючи незгоду з обвинуваченням про те, що промислові споживачі здійснивши оплату за газ із 20% ставкою оподаткування, та в подальшому звернувшись відповідно до діючого законодавства до податкових інспекцій із заявами про повернення сплаченого ними податку на додану вартість, не будуть висувати претензій до продавця, оскільки отримавши таке відшкодування заподіють матеріальну шкоду державі, проаналізував діючі на той час нормативні акти у їх співвідношенні.

В апеляції прокурор не спростовуючи наведеного аналізу, лише зазначає, що судом не прийняті до уваги докази на підтвердження звернення підприємств покупців природного газу про відшкодування ПДВ, положенням ст. 9 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік», за якою операції з продажу ввезеного природного газу на митній території України, крім операцій з продажу такого газу для населення та бюджетних установ, оподатковується за нульовою ставкою податку на додану вартість та рішення судів з цих питань.

При цьому, відсутність одностайності у вирішенні вказаного питання податковими та судовими органами не доводить винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у шахрайстві.

ОСОБА_9 не визнаючи себе винуватим у заволодінні коштами АКБ «Райффайзенбанк Україна» в розмірі 459 676,25 грн. та Київській філії АБ «Індустріалбанк» в розмірі 841 735 грн. пояснив, що кредитні договори з вказаним банківськими установами укладала ОСОБА_14 з якою домовленості про привласнення отриманих коштів не було. Довідки про розмір заробітної плати ОСОБА_14 він не підписував.

Наведене твердження виправданого зібраними по справі доказами не спростоване.

Місце знаходження ОСОБА_14 слідством не встановлене і вона про обставини придбання автомобілів та отримання кредитів не допитана.

Допитані у справі свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 та інші підтвердили лише обставини оформлення кредитних угод з ОСОБА_14 та не повернення нею кредитних коштів.

Твердження в апеляції, що надані ОСОБА_14 до установ банків довідок про розмір її заробітної плати у ПП «Антрацітвугілля», які нібито підписав ОСОБА_9 і які не відповідали дійсності, ні чим не підтверджується ( ОСОБА_14 по справі не допитана, місцезнаходження її не встановлене), а за висновком судово-почеркознавчої експертизи встановити ким виконані підписи у довідках про доходи ОСОБА_14 як фінансового директора ПП «Антрацітвугілля» та ТОВ «Востокуголь» неможливо, оскільки мало місце технічне копіювання цих підписів. (а.с.251-276 т. 5).

Виходячи з наведеного висновки суду першої інстанції ґрунтується на доказах зібраних досудовим розслідуванням, є правильними, а підстави до скасування вироку та постановлення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року) колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

апеляції старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області та засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 23 березня 2014 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4