Справа № Провадження №11-1509/12 11/1090/7948/12 Головуючий у І інстанціїСвінціцька
Категорія42Доповідач у 2 інстанції Костенко
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2012 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Левчука О.Д.

суддів Костенко І.В., Полосенка В.С.

прокурора Красківського В.П.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2012 року, яким

ОСОБА_2, 12 лютого 1977

року народження, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_1 Російської Федерації, мешканку АДРЕСА_1, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружену, яка працює оператором у ТОВ «Еліт-Нафта», має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судиму

засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 5 (пять) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено на неї обовязки, передбачені п.3, 4 ст.76 КК України.

Вироком вирішено питання речових доказів.

Колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_2 визнана винною та засуджена за те, що вона 16.10.2005 року близько 15 год., керуючи на підставі усного дозволу власника автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, перевозячи в салоні автомобіля пасажирів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, виїхавши на автодорогу «Київ-Одеса»з автодороги «Васильків-Фастів», яка є другорядною по відношенню до першої, маючи намір виїхати на розділювальну смугу перетинала проїзну частину в напрямку м.Одеси під кутом близьким до 90о, не переконалася в безпечності свого маневру, створила небезпеку для руху автомобілю Опель Омега 1,8 д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, який рухався в напрямку м.Одеси, що в подальшому привело до зіткнення вказаних транспортних засобів в лівій смузі.

Внаслідок ДТП Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, від яких померли.

В апеляції та доповненнях до неї прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати як незаконний в звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а справу направити на новий судовий розгляд.

Прокурор вказує на те, що суд без будь-якого обґрунтування, без зясування думки потерпілого , якого в судовому засіданні не було і дані про його виклик в справі відсутні, всупереч ст.323, 257 КПК України визначив порядок та обсяг дослідження доказів, який передбачений ч.3 ст.299 КПК України, обмежившись лише показаннями підсудної ОСОБА_2 та вивченням матеріалів, які характеризують її особу.

При цьому суд не врахував, що показання ОСОБА_2 щодо обставин вчинення нею злочину суперечать фактичним обставинам вчинення злочину, які зазначені в обвинувальному висновку, а також іншим доказам у справі, а тому суд повинен був дослідити докази у справі в повному обсязі, дати їм належну правову оцінку, на чому наполягав в судовому засіданні прокурор.

В запереченнях на апеляцію засуджена просить вирок суду залишити без змін, а апеляцію без задоволення, в звязку з тим, що доводи апеляції є безпідставними, так як жодних обставин порушення вимог кримінально-процесуального закону апелянт не зазначив, що стосується показань щодо руху автомобіля то вони не змінювались.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію, захисника ОСОБА_1, яка заперечила проти апеляції, засуджену ОСОБА_2, яка у поясненнях, дебатах та останньому слові просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обгрунтований і справедливий вирок чи постанову.

За змістом ст.299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.

У такому випадку суд повинен впевнитись у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, зясувати чи правильно вони розуміють зміст зазначених обставин, а також розяснити те, що учасники судового розгляду будуть позбавлені можливості оскаржувати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку. Допит підсудного, якщо він не відмовляється від дачі показів, проводиться обовязково.

Тобто дана норма може застосовуватись лише в разі визнання підсудним фактичних обставин справи.

У всіх інших випадках слід досліджувати всі докази по справі з метою встановлення фактичних обставин справи.

Проте, суд вищезазначених вимог закону не дотримався.

З протоколу судового засідання та вироку вбачається, що справа судом першої інстанції розглядалась в порядку, передбаченому ч.3 ст.299 КПК України, фактично обмежившись дослідженням доказів у справі лише допитом засудженої, не зважаючи на те, що показання ОСОБА_2 в протоколі судового засідання про те, що вона перестроювалась у ліву смугу руху для подальшого руху у ній в напрямку м.Одеса, частково суперечать фактичним обставинам справи, які відображені у вироку та відповідають інкримінованому їй злочину, де вказано, що ОСОБА_2 виїхавши з другорядної автодороги на головну і маючи намір виїхати на розділювальну смугу перетинала проїздну частину в напрямку м.Одеси під кутом близько 90о.

Такі показання засудженої не можна визнати такими, що підтверджують предявлення їй обвинувачення та що вона повністю визнає свою вину.

Рішення про проведення спрощеного порядку дослідження доказів також було прийнято без думки потерпілого, який належним чином в судове засідання не викликався, так як в матеріалах справи такі дані відсутні.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для застосування вимог ч.3 ст.299 КПК України шляхом обмеження дослідження доказів лише допитом підсудної, а застосувавши при розгляді справи цю норму закону, суд допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справи і постановити законний, обгрунтований та справедливий вирок.

А тому доводи прокурора, який і в суді першої інстанції наполягав на проведенні загального порядку дослідження доказів у справі, є обгрунтованими.

Виходячи з наведеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, під час якого суду необхідно з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону всебічно дослідити обставини справи та дані про особу засудженого та прийняти законне і обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2012 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим складом суду.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити підписку про невиїзд.

Судді: підписи

З оригіналом згідно

Суддя І.В.Костенко