Справа №1-170
ПОСТАНОВА

30 жовтня 2007 року

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ГОЛОВІНА В.А.

при секретарі ГРОМ Л.М.

з участю
прокурора НАГІРНЯКА Б.М.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки м.Ямпіль, АДРЕСА_1,
Вінницької області, українки, громадянки України, освіта вища, заміжньої,
працює приватним підприємцем, депутатом не являється, раніше несудима, на
утриманні має неповнолітню дочку ІНФОРМАЦІЯ_2, в скоєнні злочину передбаченого
ст.172 ч.1, ст.175 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця,
зареєстрованого державним реєстратором Ямпільської РДА, являючись приватним
підприємцем, використовуючи працю найманих працівників, грубо порушила
законодавство про працю. В грудні 2006 року прийняла на роботу в магазин
"ІНФОРМАЦІЯ_3", що знаходиться на території ринку
"Коопторг" м.Ямпіль на посаду продавця ОСОБА_3, з якою з 23.12.2006
року по 23.03.2007 року не заключила
трудовий договір і використовувала працю найманого працівника.
Використовуючи працю найманого працівника ОСОБА_2 грубо порушила законодавство
про працю та трудові права громадянина на працю, право на оплату праці, право
на загальнообов"язкове державне страхування та пенсійне забезпечення.

Відповідно до
ст.ст.24, 24-1 КЗпП України додержання письмової форми трудового договору є
обов"язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Фізична
особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до
роботи зареєструвати укладений в

письмовій формі
трудовий договір у державній службі зайнятості, однак, в порушення вказаних
вимог трудового законодавства трудовий договір з найманим працівником ОСОБА_2 не заключила.

Відповідно до
інформації Ямпільського центру зайнятості трудовий договір між ПП ОСОБА_2 та
найманим працівником ОСОБА_3 не зареєстрований.

Крім того,
відповідно до ст.ст.253-254 КЗпП України особи, які працюють за трудовим
договором на підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх форм
власності, виду діяльності та господарювання, або у фізичної особи, підлягають
загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Основними джерелами
коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування є внески
власників підприємств, установ та організацій, або уповноважених ними органів
чи фізичної особи працівників.

Порушуючи
вказану вимогу Закону України, з метою ухилення від сплати відповідних зборів,
ПП ОСОБА_2 звітувала до Управління Пенсійного Фонду у 1 кварталі 2007 року про
використання праці трьох найманих працівників замість фактично чотирьох. До
Ямпільського центру зайнятості за 1 найманого працівника страхові внески не
сплачувала. Такі дії ПП ОСОБА_2
в силу істотного порушення прав громадян на працю, являються грубими
порушеннями законодавства про працю.

Крім того,
ОСОБА_2, являючись
приватним підприємцем, якій надано право розпоряджатися рахунками, підписувати
розрахункові і касові документи, в порушення вимог ст.ст.43,46 Конституції України, ст.ст.97,115,116 Кодексу законів про
працю України, ст.ст.15,24 Закону України "Про оплату праці" від
24.03.1995 №108/95-ВР, якими передбачено, що оплата праці працівників
здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються після
виконання зобов"язання щодо оплати праці, а також своєчасність та обсяги
виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від
здійснення інших платежів та їх черговості, в період лютого-березня 2007 року,
умисно та безпідставно, при наявності можливості, не здійснювала погашення
заборгованості з заробітної плати та виплату поточної заробітної плати
працівнику магазину "ІНФОРМАЦІЯ_3" ОСОБА_3

23.03.2007 року
ОСОБА_3 було звільнено з роботи, однак заборгованість по виплаті заробітної
плати в розмірі 1050 грн. не було погашено.

Допитана в
судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 вину в скоєнні даного злочину визнала
повністю. Пояснила суду, що з 23.12.2006 року по 23.03.2007 року в магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_3", який розташований в м.Ямполі і належить їй, працювала
на посаді продавця ОСОБА_3, з якою вона не уклала трудовий договір, хоча
використовувала працю найманого працівника. У 1 кварталі 2007 року звітувала до
Управління Пенсійного Фонду про використання праці трьох найманих працівників
замість чотирьох. Також не сплачувала за ОСОБА_3 страхові внески до

Ямпільського
районного центру зайнятості. В період лютого-березня 2007 року вона не платила
заробітну плату ОСОБА_3, поскільки вважала, що та вибрала заробітну плату
продуктами харчування. 23.03.2007 року ОСОБА_3 було звільнено з роботи, однак
заробітну плату їй не виплачено. В скоєному розкаялася і доповнила, що на даний
момент з ОСОБА_3 вона повністю

розрахувалася і
виплати їй заборговану заробітну плату.

Крім цього, вина
підсудної ОСОБА_2 підтверджена доказами, які зібрані на попередньому слідстві,
а саме: довідкою Ямпільського районного центру зайнятості №01-2/151 від
04.04.2007 року; витягом з реєстру договорів між працівником та фізичною особою
(а.с.27); інформаціяєю Управління у Ямпільському районі від 05.04.2007 року
(а.с.28-34); заявою ОСОБА_3 (а.с.36); протоколом допиту потерпілої (а.с.39-40);
протоколами допиту свідків: ОСОБА_4 (а.с.41), ОСОБА_5 (а.с.42); ОСОБА_6
(а.с43-44); ОСОБА_7 (а.с.45); ОСОБА_8 (а.с.46); довідкою-характеристикою
(а.с.56); довідкою виконкому Ямпільської міської Ради (а.с.58); вимогою
(а.с.59); витягом з паспорта (а.с.9), з якими підсудна згідна у повному
об"ємі, тому суд відповідно ст.299 КПК України приходить до висновку, про
недоцільність дослідження даних доказів, оскільки вони ніким не оспорюються, а
тому суд вважає їх правдивими та обгрунтованими і такими, які підтверджують
вину підсудної у повному об"ємі.

Оцінюючи всі
зібрані докази в їх сукупності, суд вважає вину підсудної ОСОБА_2 встановленою,
а її дії кваліфікує за ч.1 ст.172 КК України, тобто грубе порушення
законодавства про працю.

Оцінюючи всі
зібрані докази в їх сукупності, суд вважає вину підсудної ОСОБА_2 встановленою,
а її дії кваліфікує за ч.1 ст.175 КК України, тобто безпідставна невиплата
заробітної плати більше ніж за один місяць, вчинена умисно керівником
підприємства, установи або організації незалежно від форм власності.

Вивчивши надані
документи кримінальної справи, заслухавши заключения прокурора, суд вважає на
підставі ст.48 КК України звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_2,
так як вона вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, на час розгляду справи в
суді внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну
небезпечність, вона повністю розрахувалася з потерпілою і та не має до
підсудної ніяких претензій, про що свідчить письмова заява потерпілої ОСОБА_3,
в якій вона також просить суд суворо не карати підсудну,

підсудна має
виключно позитивні характеристики.

Керуючись
ст.ст.248, 7 КПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за
ст.172 ч.1, ст.175 ч.1
КК України на підставі ст.
48 КК України
- ЗАКРИТИ.

Міру запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд ОСОБА_2 - скасувати.

Постанова може
бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 діб з часу її
проголошення.