Справа №1-кп/359/26/2015р.
359/8878/14-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль справу по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новокиївка Каланчакського району Херсонської області, без постійного місця проживання та реєстрації, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Суворовського райсуду м.Херсона від 13.06.1994р. за ст.ст.140 ч.2, 81 ч.3, 42 КК України(1960р) до 3 років позбавлення волі, вироком Білозерського райсуду Херсонської області від 31.01.1996р. за ст.ст.206 ч.2, 122 ч.2, 42,43 КК України(1960р), до 3 років позбавлення волі, вироком Шосткінського райсуду Сумської області від 04.03.1999р. за ст.142 ч.2 КК України(1960р), до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, вироком Шосткінського райсуду Херсонської області від 25.06.2004р. за ст.ст.185 ч.3, 188 ч.1, 263 ч.1, 70 КК України до 3 років 2 місяців років позбавлення волі, вироком Цюрупінського райсуду Херсонської області від 03.07.2008р. за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, постановою Дзержинського райсуду м.Харкова від 14.02.2012р. звільнений 22.02.2012р. умовно-достроково від покарання на 2 місяці 14 днів,

за ст. 156 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 , в період з кінця 2013р. до липня 2014р., перебуваючи в будинковолодінні АДРЕСА_1 , де він проживав зі своєю співмешканкою свідком ОСОБА_9 , умисно, усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_10 , яка проживала з матір`ю - свідком ОСОБА_9 , є малолітньою, з метою задоволення своєї статевої пристрасті вчиняв відносно потерпілої, розпусні дії, які виражались в оголенні статевих органів потерпілої, що викликало його особисте статеве збудження, в демонструванні свого статевого органу перед потерпілою та його тертям о статеві органи потерпілої, що супроводжувалось еякуляцією обвинуваченого на статеві органи та одяг потерпілої.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав і пояснив, що дійсно спів мешкав за вищевказаною адресою зі свідком ОСОБА_9 з якою також проживала її малолітня дочка-потерпіла та працювали у свідка ОСОБА_11 . При цьому ніяких вищевказаних розпусних дій відносно малолітньої не вчиняв. Вважає, що співмешканка його спеціально оговорила та підмовила на це потерпілу з помсти за те, що він бив вказаного свідка.

Не дивлячись на особисте невизнання вина обвинуваченого, в скоєні вищевказаного злочину, підтверджується даними протоколу заяви свідка ОСОБА_9 від 30.07.2014р. про вчинення обвинуваченим вищевказаних розпусних дій відносно її малолітньої дочки(а.п.10), даними протоколу огляду місця події від 30.07.2014р. відповідно до якого оглянуто будинок та кімната по місцю проживання обвинуваченого звідки вилучено одяг останнього(а.п.12-17), даними протоколу огляду місця події від 30.07.2014р. за яким оглянуто приміщення службового кабінету Бориспільського МВВС де знаходиться свідок ОСОБА_9 , яка добровільно видала дитячі штани з плямами невідомого походження, пояснивши, що штани належать потерпілій (а.п.18), даними копії свідоцтва про народження 23.06.2006р. потерпілої, матір`ю якої є свідок ОСОБА_9 (а.п.19), даними протоколів відібрання зразків крові в потерпілої та обвинуваченого(а.п.64,67), даними висновків судових молекулярно-генетичних експертиз № 409 МГЕ від 26.08.2014р. та № 410 МГЕ від 26.08.2014р. за якими на вилученому светрі обвинуваченого та штанах потерпілої виявлено ознаки сперми, яка належить обвинуваченому з імовірністю повтору не частіше ніж у 1 з 150 квінтильонів осіб (а.п.74-77, 83-87), даними висновку амбулаторної комісійної комплексної судової психолого -психіатричної експертизи від 26.08.2014р. відповідно до якої досліджено матеріали вказаного кримінального провадження, додатково з потерпілою експертами проведена бесіда на якій остання підтвердила вищенаведені обставини злочину та встановлено, що на час скоєння злочину за своїм психічним станом потерпіла могла правильно сприймати фактичну сторону обставин справи і давати про них правильні показання, схильності до патологічного фантазування та псевдології не виявляє, могла правильно розуміти зовнішню сторону юридично значимих подій(час, місце, зовнішність обвинуваченого, послідовність дій), але не могла правильно розуміти внутрішній зміст подій, їх соціальне та моральне значення, могла адекватно сприймати фактичні обставини та давати про них відповідні показання, а характер поведінки під час бесіди, свідчать, що вказані дії сприймались нею як неприємні, сором`язливі та образливі(а.п.98-100), даними висновку судово-медичної експертизи № 186 від 01.08.2014р. відповідно до якого у потерпілої виявлено синець на внутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині, який виник від дії тупого предмету можливо в строк 24-25 липня 2014р. від тертя статевого органу чоловіка чи пальців(а.п.107-108), даними постанови про визнання вилученої вищевказаної одежі обвинуваченого та потерпілої, а також зразків крові останніх, речовими доказами та приєднання їх до справи(а.п.111), даними протоколу прийняття Цюрупінським відділом внутрішніх справ Херсонської області від 10.07.2013р. заяви свідка ОСОБА_9 про факт розбещення обвинуваченим потерпілої(а.п.140), даними показів представника потерпілої, свідка.

Так, законний представник потерпілої - ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що, як спеціаліст служби у справах дітей була залучена до участі у справі в якості представника Служби у справах дітей, оскільки мати потерпілої була свідком по справі, і тому вона(представник)була присутня при допиті малолітньої потерпілої в процесі якого остання розказувала, що обвинувачений, перебуваючи в будинковолодінні по вищевказаному місцю його проживання, на протязі першої половини 2014р. близько 20 разів намагався проникати в її статеві органи, терся о них. При цьому, їй було трохи боляче, а після того вона відчувала щось мокре, що обвинувачений витирав власною ганчіркою. А коли після одного з таких випадків дана мокра пляма залишилась на її штанах, вона пожалілась на це матері, яка повідомила про це в міліцію. При допиті потерпілої неодноразово, різними способами перевіряли можливість обману з боку потерпілої. Але остання, завжди чітко та адекватно повторювала всі раніше викладені обставини. Тому, сумнівів в правдивості даних показів в неї не виникло.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що був роботодавцем обвинуваченого та його співмешканки-свідка ОСОБА_9 , які проживали за вищевказаною адресою і доглядали овочі. Співмешканка також проживала з малолітньою дитиною потерпілою ОСОБА_10 близько 6-ти річного віку. В липні 2014р. свідок завернулась до нього за допомогою, пояснивши, що обвинувачений насилує її дитину, тобто оголяв свої та потерпілої статеві органи, і що таке вже було в с.Копані, але їй ніхто не повірив. І вона боїться заявляти. Він (свідок) також їй не повірив. Через декілька днів він намагався поговорити з дитиною з цього приводу, але потерпіла закривала руками очі та мовчала. А потім приблизно через 2 неділі вона йому повідомила, що в неї є докази, сліди на штанах дочки. Потім вона заявила в міліцію, працівники якої в той же день виїхали на місце і затримали обвинуваченого. В подальшому свідок ОСОБА_9 повідомила, що проживає в АР Крим.

Викликати та допитати в судовому засіданні потерпілу та свідка ОСОБА_9 не надалось можливим по причині перебування останніх, на окупованій території в АР Крим, що є об`ективною причиною їх неявки в судове засідання.

Покази свідка ОСОБА_11 про те, що потерпіла брехлива та є крадійкою самі по собі не спростовують вину обвинуваченого та не вказують на факт наклепу, і крім того відсутні належні докази, що підтверджують вказаний факт. А наявність в заяві матері потерпілої від 12.07.2013р. посилання на те, що дочка вигадала факт розбещення, по якому вона подала заяву 10.07.2013р., також не вказує на, те що потерпіла і тоді і на даний час все вигадала, оскільки як вбачається з вищевказаних заяв, свідок вказує на факт розбещення, і вважає саме даний факт( який є предметом обох заяв) своєю особистою справою, тобто повторно підтверджує наявність такого факту.

Крім того, в суду немає підстав сумніватись в правдивості показів самої потерпілої, які досліджені судом зі слів її законного представника(доцільність призначення якого, доведена в ході судового розгляду, враховуючи неможливість присутності в судовому засіданні батьків потерпілої) та з висновку психолого-психіатричної експертизи, оскільки як законний представник так і експерт є спеціалістами, в т.ч. в області спілкування з малолітніми особами, а тому саме тими, хто в змозі розпізнати факт обману з боку потерпілої, але навпаки вважають покази потерпілої, правдивими.

Разом з тим покази обвинуваченого про те, що його оговорили і він не вчиняв вищевказаних розпусних дій відносно малолітньої, суд оцінює критично, як неправдиві, направлені на уникнення від відповідальності, оскільки протилежний факт підтверджується вищенаведеними доказами по справі в сукупності, яким суд надав оцінку вище, в правдивості і об`єктивності яких немає підстав сумніватись, в т.ч. об`ективними доказами у вигляді висновків експертів, які вказують на наявність слідів злочину на одежі та тілі потерпілої. А сам обвинувачений не зміг логічно пояснити причини наклепу на нього та факт виявлення слідів злочину на одежі потерпілої, що вказує на його намагання ввести суд в оману.

Враховуючи викладене, обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, скоїв злочин, передбачений ст.156 ч.2 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного, обставину,що обтяжує його відповідальність.

Рецидив злочину обтяжує відповідальність обвинуваченого.

Крім того, враховуючи, що суспільно-корисною працею не займається не має постійного місця проживання та негативно характеризується по попередньому місцю проживання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, і підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, відсутні.

Також відсутні підстави для застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання, приймаючи до уваги, що останній не займав певні посади та не займався певною діяльністю, пов`язану з вчиненням вказаного злочину.

На підставі ст.124 КПК України, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати, пов`язані з оплатою послуг експертів.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази по справі, слід знищити.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України,

суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.156 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Початок строку відбування покарання, засудженому ОСОБА_8 рахувати з 30.07.2014р.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді утримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області.

Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь Державного бюджету України 3941,28 грн. судових витрат.

Речові докази: светр, предмет схожий на пістолет з запчастинами, дитячі штани та зразки крові знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 30 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1