Справа № 520/1989/15-к
Провадження № 1-кп/520/196/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000446 від 02.02.2015 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конопляне, Іванівського р-ну, Одеської обл., громадянина України, укарїнця, із середньою освітою, не одруженого працюючого механіком групи інженерних робіт відділення інженерно-технічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) солдата, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, за наступних обставин.

Так, на виконання Указу Виконуючого обов`язків Президента України, від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 31 березня 2014 року солдат ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до наказу №118-ос начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31 березня 2014 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду патрульного ВОС-100102Р,за рахунок посади водія секції автомобільних перевезень автомобільної групи відділення авто технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу зазначеної частини (яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ) та на всі види забезпечення.

25 вересня 2014 року, згідно наказу № 416-ос ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 серпня 2014 року солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду водія-помічника гранатометника секції гранатометно-кулеметного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури.

Крім того, солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду механіка групи інженерних робіт відділення інженерно-технічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), згідно наказу №587-ос начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26 листопада 2014 року.

Являючись військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України забов`язаний додержуватись правил військової ввічливості, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та забов`язань, 10 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив територію ІНФОРМАЦІЯ_2 (який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 ), без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 13 жовтня 2014 року включно, проводячи час у вказаний період на власний розсуд, за своїм постійним місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 .

За викладених обставин, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та проходячи військову службу на посаді водія-помічника гранатометника секції гранатометно-кулеметного відділення оперативно-бойової прикордонної комендатури вищезазначеного військового формування, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , 10 вересня 2014 року самовільно залишив територію ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) без поважних причин та ухилявся від військової служби до 13 жовтня 2014 року включно, тобто тривалістю понад один місяць,

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин передбачений ст. 407 ч.3 КК України за ознаками: не з`явлення вчасно військовослужбовця на службу без поважних причин тривалістю понад місяць.

03 березня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості, згідно до якої сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.3 ст. 407 КК України у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк, один рік та зобов`язати у порядку ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 повністю і беззастережно визнав свою вину в скоєнні вказаного злочину, щиросердечно розкаявся у вчиненому, та погодився з узгодженим угодою остаточним покаранням в вигляді двох років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання та встановленням іспитового строку один рік, з зобов`язанням у порядку ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості,суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України відноситься злочину середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.2 ст.468, ч. 4 ст.469 КПК України між прокурором та обвинуваченим за їх ініціативою може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.471 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Угода відповідає вимогам КПК і закону, підстав для відмови в затверджені судом угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не містить.

Судом, відповідно до ст.474 КПК України, роз`яснено обвинуваченому процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, також роз`яснені вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди. Умови укладеної угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З тексту угоди не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання і за відсутністю обтяжуючих обставин, вважає, що всі ці обставини враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні, яке відповідає вимогам розділу 11 КК України.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.373,374,394,473,474,476 КПК України, суд

П Р И Г О В О Р И В :

Затвердити угоду від 03.03.2015 року про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000446 від 02.02.2015 р.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання встановивши іспитовий строк один рік, та зобов`язати у порядку ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1