АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/400/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/254/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 травня 2015 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Цвітова Бучацького району Тернопільської області, українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ст. 336 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік і зобов`язано його у відповідності до ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що у період з 21 грудня 1996 року по 10 квітня 1998 року ОСОБА_7 проходив строкову військову службу у Збройних Силах України, де здобув військово-облікову спеціальність квартирно-експлуатаційної служби.

Відповідно до наказу Міністра оборони України №184/98 від 10 квітня 1998 року ОСОБА_7 з 10 квітня 1998 року звільнений з лав Збройних Сил України, а з 13 квітня 1998 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний.

28 січня 2015 року ОСОБА_7 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року Про часткову мобілізацію для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду.

Однак, всупереч вимог ст.65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року Про часткову мобілізацію, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову 02 лютого 2015 року категорично відмовився від отримання повістки та прибуття 04 лютого 2015 року, о 09 годині, до Бучацько-Монастириського ОРВК Тернопільської області, що по вул. Просвіти, 25 в м.Бучач, для подальшого проходження служби в Збройних силах України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 за ст. 336 КК України покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення і звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням не сприятиме виховній ролі покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, посилаючись на те, що обов`язковою умовою ухилення від призову за мобілізацією є нез`явлення військовозобов`язаного після попередження, зробленого відповідним військкоматом, якого не було. Зазначає, що йому вручали повістку та пропонували написати заяву про добровільну мобілізацію, від якої він відмовився, оскільки не введено воєнного стану.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав апеляцію і просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, призначити обвинуваченому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, в судових дебатах захисника, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , які просять вирок суду скасувати і закрити відносно ОСОБА_7 кримінальне провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), є відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема, комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч.2 ст. 17 Конституції покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.

Суспільна небезпечність ухилення від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (із змінами, внесеними 14.05.2015 року) - особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи вищенаведене, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою, що підлягає мобілізації, відповідно до Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року Про часткову мобілізацію, 28 січня 2015 року з`явився в Бучацько-Монастириський ОРВК Тернопільської області, пройшов медичний огляд та визнаний придатним для проходження військової служби.

Разом з тим, не маючи правових підстав на відстрочку від призову 02 лютого 2015 року ОСОБА_7 відмовився від отримання повістки та прибуття 04 лютого 2015 року о 9 год. до Бучацько-Монастириського ОРВК Тернопільської області для подальшого проходження служби в Збройних силах України, про що складено відповідний протокол.

Як ствердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є працівниками військомату, намагалися вручити військовозобов`язаному солдату запасу ОСОБА_7 повістку, при цьому роз`яснили, що у випадку ухилення від мобілізації, він буде нести кримінальну відповідальність.

Беручи до уваги, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення за ст. 336 КК України, виявляється в бездіяльності ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією, тому, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дав належну оцінку діям ОСОБА_7 і правильно кваліфікував їх за ст. 336 КК України.

Посилання обвинуваченого про неможливість служити в Збройних Силах в зв`язку з хворобою матері чи, як він ствердив, на добровільній основі - є необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодними доказами, тому суд їх вірно не взяв до уваги.

Крім того, не є підставою ухилення від мобілізації відсутність введення військового стану.

Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Твердження прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку із застосуванням ст. 75 КК України, воно є непереконливим.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і обрав ОСОБА_7 покарання в межах закону вмотивувавши прийняте рішення про можливість виправлення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є невиправдано м`яким, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення покарання без застосування ст. 75 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.

Доводи апеляційних скарг і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування вироку чи закриття провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2