Справа № 738/599/15-к
№ провадження 1-в/738/178/2015
УХВАЛА

24 квітня 2015 року м. Мена

Суддя Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
23 квітня 2015 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

У своєму клопотанні ОСОБА_2 посилається на те, що 25.07.2012 року він був засуджений вироком Березанського міського суду Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Березанського міського суду Київської області від 17.05.2010 року і остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 14.11.2011 року. В липні 2014 року замінено невідбуту частину покарання з позбавлення волі на обмеження. З 15.07.2014 року відбуває покарання у ДВЦ №135. З перших днів відбування покарання працевлаштований на дільниці по збиванню піддонів, режиму тримання не порушував.

Адміністрація установи виконання покарань не звернулась до суду з відповідним поданням про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання.

Вивчивши клопотання засудженого та додані до нього матеріали суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і застосування умовно-дострокового звільнення. Отже, засуджений ОСОБА_2 відповідно до чинного законодавства скористався наданим йому правом і надіслав клопотання до Менського районного суду про застосування відносно нього ст. 81 КК України.

Статтею 81 Кримінального кодексу України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у вигляді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Дана стаття не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 13 вищезазначеної постанови передбачено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання, мають відповідати вимогам, передбаченим ст. 110 Виправно-трудового кодексу України. Коли ці вимоги не виконано (характеристика не відображає процесу виправлення засудженого або стосується не всього періоду відбування ним покарання, немає даних про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків, не подано витяг із рішення спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх тощо) і заповнити ці прогалини в судовому засіданні неможливо, суддя на стадії підготовки справи до розгляду повертає матеріали для відповідного оформлення, а коли недоліки виявлено в судовому засіданні, - ухвалює відповідну постанову, в якій зазначає підстави для повернення матеріалів.

Діючим на даний час КПК України суду не надано право збирати докази, а отже і витребувати особові справи, обов`язок доказування того, що необхідно застосувати до нього ст. 81 КК України покладено на засудженого.
До свого клопотання засуджений не надав жодного документу, який би дав можливість суду повно та всебічно вивчити особу засудженого. Відсутні підтвердження сумлінної поведінки засудження, його ставленням до праці, а отже неможливо встановити чи довів своє виправлення.

Засуджений не додав витяг з рішення спостережної комісії Менської РДА з висновком про доцільність застосування ст. 81 КК України, характеристику, довідку про стягнення та заохочення, довідку про перегляд вироку у апеляційній та касаційній інстанції, копії вироків, відповідно до яких відбуває покарання.
Враховуючи вищевикладене, клопотання засудженого не відповідає вимогам чинного законодавства, усунути виявлені недоліки в ході судового розгляду неможливо, а тому клопотання повертається особі, що його надіслала без розгляду. Повернення клопотання не перешкоджає повторному зверненню до суду у разі усунення вищезазначених невідповідностей та додання необхідних документів та належним чином завірених копій.

Керуючись ст. 81 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", ст. 539 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - повернути без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1