Провадження 11-кп/792/470/15
Справа № 670/101/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.128 КК України Доповідач Латюк
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

її представника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
та його захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 від 29.11.2014 року за апеляційною скаргоюзахисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Віньковецького районного суду від 05 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальної освітою, не одруженого, працює машиністом автогрейдера у філії Летичівська ДЕД, військовозобов`язаного, не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено покарання у виді 1 року 3 місяців обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили обрано у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язку повідомляти суд чи прокурора про зміну місця свого проживання чи місця роботи.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 80000 гривень моральної шкоди та 9895 гривень 80 копійок матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь державного бюджету 2802 гривні 39 копійок судових витрат за проведення експертиз.
Мисливську рушницю «ТОЗ» №138547-64 та чохол до неї повернуто ОСОБА_9 , а мисливську рушницю ТОЗ-БМ-16» № НОМЕР_1 , один набій та одну гільзу ухвалено знищити.
Як установив суд, ОСОБА_9 29 листопада 2014 року приблизно о 17.00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, займався полюванням на пушного звіра на полі поблизу с.Майдан Карачієвецький Віньковецького району.
Згідно зі ст.20 Закону України Про мисливське господарство та полювання (зі змінами та доповненнями), з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування, забороняється полювання на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей, та у заборонений час, а саме у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години його сходу).
Однак, діючи в порушення вищезазначених вимог законодавства, із злочинною недбалістю, достовірно знаючи про заборону полювання на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей, та у темний період доби, при цьому легковажно розраховуючи на те, що на місці проведення пострілу відсутні інші особи, 29.11.2014 року близько 17 год. здійснив один постріл із мисливської гладкоствольної зброї ТОЗ-БМ-16 № НОМЕР_1 , якою він володіє на підставі дозволу на право зберігання та носіння зброї № НОМЕР_2 , та внаслідок пострілу допустив випадкове влучання дробовим зарядом із відстані приблизно 10 метрів у ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді вогнепального дробового поранення правого плеча та правого стегна в ділянці кульшового суглобу з вогнепальним проникаючим пораненням черевної порожнини, ушкодженням тонкої кишки, її брижі, печінки, кровотечею у черевну порожнину (близько 800 мл), розвитком гіповолемічно-геморагічного і травматичного шоку важкого ступеня з індексом шоку 1,6 і розлитого серозно-фібризного перитоніту, та ускладнення у подальшому поранення правого плеча потерпілої зниженням чутливої та рухової іннервації правої руки з розвитком післятравматичної контрактури правої кисті, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій його підзахисного, просить вирок суду змінити, виключити із обвинувачення посилання на обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, призначити покарання не пов`язане з обмеженням волі та зменшити розмір стягнутої із нього моральної шкоди до 10000 грн.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_9 це кримінальне правопорушення вчинив в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, навіть прокурор відмовився від підтримання обвинувачення в частині визнання цієї обставини, як такої, що обтяжує покарання.
Зазначає, що санкцією ст.128 КК України передбачені й такі покарання як громадські та виправні роботи, проте суд, пославшись на низку обставин, які його пом`якшують, обрав найсуворіше обмеження волі, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та його особі.
Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди у 80000 грн. є завищеним, оскільки не відповідає принципу розумності та справедливості, його визначено без урахування ступеню вини ОСОБА_9 , поведінки після вчиненого та матеріальних можливостей.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора потерпілої та її представника в її заперечення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення на таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у необережному заподіянні потерпілій ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження за вказаних у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ст.128 КК України.
Покарання за цей злочин ОСОБА_9 у виді обмеження волі на 1 рік 3 місяці призначено у відповідності до положень ст.65 КК України та у межах санкції ст.128 КК України з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення. Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи таке покарання суд урахував як позицію потерпілої так і ті пом`якшуючі покарання обставини, на які йде посилання в апеляційній скарзі.
Внаслідок його кримінально-карних, хоча й необережних, дій потерпіла ОСОБА_7 стала інвалідом 2 групи, і, в тому числі й під час апеляційного розгляду справи вважає, що саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та перевиховання, з огляду на його поведінку щодо неї і після вчиненого.
Правильно, на думку колегії суддів, судом першої інстанції було визначено й розмір моральної шкоди у 80000 грн., заподіяної потерпілій кримінально-карними діями обвинуваченого, виходячи із положень п.3 ст.23 ЦК України та роз`яснень з цього приводу, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Доводи апеляції і цих висновків суду не спростовують.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду про доведеність вчинення обвинуваченим цього кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та визнання цієї обставини такою, що обтяжує покарання, оскільки належних та допустимих доказів цього матеріали кримінального провадження не містять. Не наведені вони і у вироку суду.
Навіть якщо припустити, що потерпіла ОСОБА_7 свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 чули від обвинуваченого запах алкоголю, то це ще не означає, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Положеннями п.1 ч.9 ст.100 КПК України, у редакції Закону від 18 квітня 2013 року, чинній як на теперішній час так і на час ухвалення вироку судом першої інстанції, визначено, що майно, використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскується.
Проте, суд належну обвинуваченому мисливську рушницю «ТОЗ-БМ-16 №178588-57 чомусь вирішив знищити.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку про необхідністьзміни вироку у цій частині з виключенням із сформованої у ньому фабули обвинувачення, яке суд уважав встановленим, та із обставин, які обтяжують покарання - посилання на вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України в стані алкогольного сп`яніння та знищення мисливської гладкоствольної рушниці «ТОЗ-БМ» № НОМЕР_1 .

Разом з тим, колегія суддів уважає, що саме по собі виключення цієї обставини з числа обтяжуючої покарання, з огляду, в тому числі, на наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та позиції потерпілої, не дає їй у цій справі підстав як для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, у тому числі й до переходу до інших, більш м`яких його видів, так і для зменшення розміру стягнутої з нього моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката

ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Віньковецького районного суду від 05 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити із сформованої у вироку фабули обвинувачення, яке суд уважав встановленим, та із обставин, які обтяжують покарання посилання на вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України в стані алкогольного сп`яніння.

Мисливську гладкоствольну рушницю «ТОЗ-БМ» № НОМЕР_1 як знаряддя вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України конфіскувати в дохід держави.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена протягом 3-х місяців з дня її оголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2