справи 1-109
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2007 року Маневицький
районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Покидюка
М.В.

при секретарі Каращук
B.C.

з участю
прокурора Лікунова
Ю.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцяАДРЕСА_1, мешканця АДРЕСА_2, українця,
громадянина України, з професійно- технічною освітою, одруженого, має на
утриманні двоє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1,
являючись приватним підприємцем, який здійснює свою діяльність на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 826935
від 26 січня 2005 року, будучи службовою особою і здійснюючи стосовно найманих
працівників організаційно-розпорядчі обов'язки та займаючись роздрібною
торгівлею промисловими і продовольчими товарами в магазині „Оберіг", який
знаходиться вАДРЕСА_1, прийнявши з грудня 2005 року на роботу на посаду
продавця зазначеного магазину ОСОБА_2., у встановлений законом строк трудові
відносини з нею належним чином не оформив. Використовував її найману працю з
даного часу по березень 2007 року, виплату їй заробітної плати проводив
неофіційно, через що обов'язкових відрахувань із заробітної плати не
здійснював, чим порушив ст. 43 Конституції України, ст. ст. 21, 24, 24-1 КЗпП
України, ст. ст. 1, 3, 21, 23, 24, 30 Закону України „Про оплату праці",
ст. ст. 7, 11, 14 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст. ст. 2, 4, 17, 19 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на випадок безробіття", ст. ст. 2, 6-8, 10
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", ст. ст. 6-7 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і
похованням", що потягнуло за собою істотні порушення її трудових та
конституційних прав на захист і опіку зі сторони держави, зокрема: права на
працю шляхом укладення трудового договору, права на включення часу роботи в
трудовий стаж працівника, права на щорічні відпустки із збереженням на їх
період місця роботи і заробітної плати, права на матеріальне забезпечення в
порядку соціального страхування в старості, а також у випадку хвороби, повної
або часткової втрати працездатності, права на звернення до суду для вирішення
трудових спорів, тощо.

Аналогічним чином з квітня
2007 року по даний час не було укладено трудовий договір з потерпілоюОСОБА_3.,
яка також фактично працювала продавцем даного магазину, чим теж порушені її
права, які наведені вище.

Крім того, ОСОБА_1 всупереч
вимогам ч. ч. 1,2 ст. 30, ст. 33 Закону України „Про оплату праці" при виплаті заробітної плати
не повідомляв працівників про дані, що відносяться до
періоду, за який проводиться оплата праці, не забезпечив облік роботи працівників, не проводив індексацію грошових
доходів працівників, порядок проведення якої затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року. Також всупереч вимогам ст. ст.
80, 115 КЗпП України ОСОБА_1 не надавав щорічні відпустки працівникам більше
двох років, виплату заробітної плати проводив один раз на місяць, чим порушив
конституційне право вказаних осіб на відпочинок, передбачене ст. 45 Конституції
України.

Внаслідок грубого порушення
ОСОБА_1. законодавства про працю в доход держави в особі управління Пенсійного
фонду в м. Кузнецовську Рівненської області не надійшли кошти на суму 520,96
гривень та в особі Кузнецовської міської податкової інспекції - 195,46 гривень,
тобто, через вказані протиправні дії ОСОБА_1. держава не отримала коштів на
загальну суму 716,42 гривень.

Крім того, ОСОБА_1, будучи
приватним підприємцем, здійснюючи стосовно найманих працівників
організаційно-розпорядчі обов'язки і будучи суб'єктом малого підприємництва -
фізичною особою, платником єдиного податку, який фактично використовував з
грудня 2005 року по травень 2007 року найману працю ОСОБА_2., а з квітня 2007
року по даний час найману працюОСОБА_3., без заключения з ними трудових договорів
та, будучи згідно ст. 17 Закону України „Про податок з доходів фізичних
осіб", відповідальним за нарахування, утримання та сплату податку до
бюджету, в 2006-2007 роках склав і подав до Кузнецовської міської державної
податкової інспекції звіти форми 1 ДФ за 1-4 квартали 2006 року, 1-2 квартали
2007 року, до яких вніс відомості, що не відповідають дійсності, зокрема
відсутність використання вказаних найманих працівників за час їх роботи без
укладення трудових договорів.

Підсудний ОСОБА_1 вину свою в інкримінованих йому злочинах визнав повністю,
показав, що з 2005 року він займається підприємницькою діяльністю - роздрібною
торгівлею промисловими та продовольчими товарами. При здійсненні
підприємницької діяльності ним використовується праця найманих працівників.
Магазин „Оберіг" в с
Велика Осниця він відкрив в 2005 році. З того часу в
нього працювали різні продавці, з якими він заключав відповідні трудові договори. Не заперечує, що у вказаному магазині з грудня
2005 року по березень 2007 року без укладення трудового договору працювала
продавцем ОСОБА_2., а з квітня 2007 року по даний час працювала без укладення
трудового договору продавецьОСОБА_3. Йому відомо, що відповідно до вимог
чинного законодавства він повинен укладати з найманими працівниками трудові договори.
Трудовий договір зОСОБА_3. він мав намір укласти після закінчення
випробувального терміну, але через значну зайнятість своєчасно це не зробив. На
даний час укладення з нею договору закінчується. Підтвердив, що допустив
порушення трудового законодавства по відношенню до ОСОБА_2. таОСОБА_3.
Відпустку ОСОБА_2. він не надавав і компенсацію за невикористану відпустку їй
не виплачував. Відомості про використання найманої праці ОСОБА_2. таОСОБА_3. в
центр зайнятості, пенсійний фонд, податкову інспекцію, фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань,
фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності він не подавав.
У звітах форми 1 ДФ факт використання найманої праці ОСОБА_2. таОСОБА_3. за час
їх роботи продавцями магазину без заключения трудових договорів він не показував. У вказаних звітах ним були показані
тільки ті працівники, з якими укладені трудові договори. Доповнив, що на даний
час ним повністю відшкодовані всі завдані збитки. Щиро кається у вчиненому,
просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв"язку з
дійовим каяттям.

Покази підсудного ОСОБА_1.
відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання
підсудним ОСОБА_1. своєї вини в інкримінованому йому злочині, його вина в
пред"явленому обвинуваченні підтверджується іншими доказами зібраними та
дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, протоколом огляду
речових доказів від 26 жовтня 2007 року (а.с. 83), яким підтверджується, що в
трудовій книжці ОСОБА_2. відсутні будь-які записи про працевлаштування на
роботу до підприємця ОСОБА_1. В журналі виплати заробітної плати немає записів
про виплату заробітної плати ОСОБА_2. таОСОБА_3. В журналі прийому товарів по
магазину „Оберіг" 1, 3, 4, 5, 8, 10, 11, 12, 15, 17, 19, 20 жовтня 2007
року прийом товарів здійснювалаОСОБА_3.; протоколом явки з повинною ОСОБА_1.
від 19 жовтня 2007 року (а.с. 6), доведено, що в магазині „Оберіг" в с
Велика Осниця Маневицького району без укладення трудового договору з грудня
2005 року по березень 2007 року працювала ОСОБА_2., а з квітня 2007 року по
даний часОСОБА_3.; протоколом заяви про вчинений злочин ОСОБА_2. (а.с. 7),
згідно якого остання з грудня 2005 по березень 2007 року працювала в підприємця
ОСОБА_1. продавцем магазину „Оберіг" без укладення трудового договору;
відомостями про виплату заробітної плати найманим працівникам (а.с. 19-29),
якими підтверджується, що ОСОБА_1 офіційно заробітну плату ОСОБА_2. таОСОБА_3.
не виплачував; повідомленням директора Кузнецовського міського центру
зайнятості (а.с. 35-36), з якого встановлено, що ОСОБА_1 в Кузнецовському
міському центрі зайнятості як платник внесків до Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування України на випадок безробіття зареєстрований
з 1 серпня 2005 року; розрахунком страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (а.с. 51-53), згідно якого ОСОБА_1. за найманих
осіб ОСОБА_2. таОСОБА_3. за час їх фактичної роботи в магазині необхідно
сплатити до фонду 520 гривень 96 копійок; довідкою-розрахунком сум податку з
доходів фізичних осіб (а.с. 69), якої встановлено, що ОСОБА_1. за найманих осіб
ОСОБА_2. таОСОБА_3. за час їх фактичної роботи в магазині необхідно сплатити до
органів податкової інспекції 195 гривень 46 копійок; податковими розрахунками
сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум
утриманого з них податку (а.с. 55-61), якими підтверджується, що в 1-4
кварталах 2006 року в підприємця ОСОБА_1. працювало дві наймані особи, в 1-2
кварталах 2007 року - чотири наймані особи; актом перевірки головного
державного інспектора праці ОСОБА_4. № 03-15-18-0070 від 22 жовтня 2007 року
(а.с. 46-49), відповідно до якого ОСОБА_1 використовує працю шести найманих
осіб: ОСОБА_5 ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10. В ході
проведеної перевірки виявлено порушення ст. 21 КЗпП - не укладені трудові
договори зОСОБА_3. та ОСОБА_2.; порушення ст. 33 Закону України „Про оплату
праці" - не проводиться індексація грошових доходів працівників, порядок
проведення якої затверджений постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078;
порушення ст. 115 КЗпП -заробітна плата працівникам виплачується один раз в
місяць; порушення ч. 2 ст. 30 Закону України „Про оплату праці" -
власником не забезпечено облік роботи працівників; порушення вимог ст. 80 КЗпП
- працівникам не надається щорічна відпустка упродовж двох років підряд;
порушення ч. 1 ст. 30 Закону України „Про оплату праці" - працівникам не
надаються дані, що належать до періоду, за який проводиться виплата заробітної
плати

Аналізуючи зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що підсудний
ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 172 КК України, оскільки вчинив
грубе порушення законодавства про працю.

Він також вчинив злочин, передбачений
ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки, будучи службовою особою, вніс до офіційних
документів відомості, що не відповідають дійсності, видав завідомо неправдиві
документи.

Згідно
ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості,

звільняється
від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро

покаялася,
активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки

або
усунула заподіяну шкоду.

Відповідно вимог ч. 1 п. 1
ст. 7, ч. 2 ст. 7-2, ст. 282 КПК України провадження в кримінальній справі може
бути закрито у зв"язку з дійовим каяттям.

За наявності підстав,
зазначених у статті 45 КК України, у справах, які надійшли до суду з
обвинувальним висновком, суд у судовому засіданні виносить постанову про
закриття справи.

Пунктом 3 ч. 2 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 23 грудня № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної
відповідальності" передбачено, що такою, яка вчинила злочин уперше,
вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин,
що вже втратив правове значення. Вчинення тривалого або продовжуваного злочину,
двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за
винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК.

В судовому засіданні
встановлено, що підсудний ОСОБА_1 вчинив два злочини невеликої тяжкості, які
утворюють ідеальну сукупність, а тому його належить вважати особою, яка вчинила
злочин вперше.

Враховуючи, що підсудний
ОСОБА_1 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро покаявся у вчиненому
шляхом визнання своєї провини і висловлення жалю з приводу цього, активно
сприяв розкриттю злочинів - написав явку з повинною і надав слідству всі
необхідні документи для розкриття злочину, повністю добровільно відшкодував
завдані ним збитки, про що свідчать відповідні касові квитанції, які досліджені
судом, проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв"язку з
дійовим каяттям не заперечує, по місцю проживання характеризується позитивно, а
тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв"язку з
дійовим каяттям.

Відповідно вимог ст. 81 КК
України речові докази: трудова книжка ОСОБА_2., зошит обліку руху товарів по
магазину "Оберіг", зошити виплати заробітної плати , які передані
підсудному ОСОБА_1. на відповідальне зберігання на лежить залишити у нього, як
фінансові документи.

Керуючись ч. 1 п. 1 ст. 7,
ч. 2 ст. 7-2, ст. ст. 81, 282 КПК України, ст.45 КК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 за вчинення
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст.
45 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим
каяттям, а кримінальну справу проти нього провадженням закрити.

Міру запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання відносно ОСОБА_1.
відмінити.

Речові докази: трудова
книжка ОСОБА_2., зошит обліку руху товарів по магазину "Оберіг",
зошити виплати заробітної плати залишити ОСОБА_1. як фінансові документи.

На постанову може бути
подана апеляційна скарга, подання прокурора до апеляційного суду Волинської
області через Маневицький районний суд протягом семи діб з моменту її
проголошення.