Провадження № 1-кп/760/270/15
Справа №760/278/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
В складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_4
за участю захисника - ОСОБА_5
за участю потерпілих - ОСОБА_6
ОСОБА_7
ОСОБА_8
за участю обвинуваченого - ОСОБА_3
17.01.2015 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
Заслухавши думку прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду, потерпілих,які підтримали прокурора, захисника та обвинуваченого,які вважають,що кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду, так як обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору, суд вважає, що обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду та підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.
Проте, як убачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, тобто прокурором не висунуто ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України. В даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також ті, встановлені органами досудового розслідування, фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_3 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній.
Такі відомості, у відповідності до ст.277 КПК України становлять зміст повідомлення про підозру, ОСОБА_3 за цим процесуальним рішенням має статус підозрюваного, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Крім того, прокурором було заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою до 60 днів, вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , так як не відпали ризики, які передбачені ст.177 КПК України, а саме: останній вчинив тяжкий злочин, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, так як перебував у розшуку вчинити інше кримінальне правопорушення.
Потерпілі підтримали думку прокурора.
Захисник та обвинувачений, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт обґрунтовуючи це лише тим, що обвинувачений має постійне місце проживання.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києві від 06.10.2014 року, ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, 21.11.2014 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва, обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.01.2015 року.
Заслухавши думку прокурора, потерпілих, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою ще на 60 днів, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також здійснювати тиск на потерпілих або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.
Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не підлягає задоволенню,так як є необґрунтованим.
Крім того, потерпілими було заявлено клопотання про прийняття цивільних позовів та визнання їх цивільними позивачами.
Учасники процесу не заперечували, щодо задоволення заявлених клопотань.
Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 33,110,177, 291, ч.3 ст.315 КПК України,суд, -
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Київському слідчому ізоляторі УПС України в м. Києві та Київській області №13 до 60 ( шестидесяти ) днів, а саме до 19.03.2015 року до 17:00 годин.
Визнати цивільними позивачами в кримінальному провадженні потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та надіслати начальнику Київського слідчого ізолятору УПС України в м. Києві та Київській області №13.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 7 (семи) днів.

СУДДЯ :