Справа № 11-39/2007 Головуючий
І інстанції: Білоус М.В.
категорія - ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач: Баглай І.П.
31 січня 2007 року Колегія
суддів судової палати з
справ апеляційного суду Чернігівської області у складі:
головуючого Баглая
суддів Борисенко
при секретарі Масловій
з участю прокурора Надточій О.О.,
адвокатів ОСОБА_1,
потерпілої ОСОБА_3,
цивільного відповідача ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями помічника Прилуцького міжрайонного прокурора, потерпілої
ОСОБА_3, цивільного відповідача ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 на вирок
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 листопада 2006 року,
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, 28.12.2005 року, в 22 години 20 хвилин, керуючи
НОМЕР_1, рухаючись по вул. Гвардійській зі сторони вул. Ярмаркової у напрямку
вул. Перемоги в м. Прилуках, не виконав вимоги п.п. 11.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил
дорожнього руху, виїхав на праве узбіччя проїзної частини вул. Гвардійської та
здійснив наїзд на ОСОБА_3, яка стояла на цьому узбіччі в очікуванні його
проїзду, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження, які відносяться
до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я терміном
Колегія суддів апеляційного суду дану справу направила прокурору
Чернігівської області для додаткового розслідування з метою усунення
неправильності досудового розслідування і протиріч, що є по справі.
КПК України, при провадженні досудового слідства підлягає доказуванню, а при
притягненні як обвинуваченого -
повинно бути зазначено у постанові, місце вчинення злочину. Цю вимогу
закону органом досудового слідства не дотримано, оскільки місцем скоєння
злочину вказано лише вулицю без вказівки в якому
вулиці сталася дорожньо-транспортна пригода.
При провадженні досудового слідства, обвинувачуваного
ознайомлено з усіма постановами про призначення судових експертиз вже після їх
проведення, що позбавило його можливості поставити перед експертами свої
питання і є порушенням права на захист.
В судових засіданнях місцевого та апеляційного судів ОСОБА_5 категорично
заперечував свою вину в інкримінованому злочині і поясняв, що потерпіла з
чоловіком, свідком по справі, ішли по зустрічній смузі дороги у попутному з ним
напрямку. Коли він на автомашині наблизився до них, у безпосередній близькості
від автомашини вони раптово почали перебігати дорогу і вибігли на його смугу
руху. Він прийняв вправо, намагаючись об'їхати людей, але за таких обставин, з
огляду на дорожні умови, не зміг уникнути дорожньо-транспортної пригоди.
Потерпіла ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_6, що доводиться їй чоловіком, весь час
давали узгоджені між собою покази, що вони рухалися по правій стороні дороги.
Побачивши, що їх наздоганяє автомашина -перейшли
на узбіччя і в цей час автомашина виїхала на узбіччя та скоїла наїзд на
Ці протиріччя по справі у свідченнях ОСОБА_5 які підтверджували і інші
свідки, та подружжя ОСОБА_3 органи досудового розслідування не розв'язали.
Погоджуючись з версією ОСОБА_3, слідчий не вжив заходів для встановлення
причини виїзду ОСОБА_5 на узбіччя дороги.
При складанні обвинувального висновку, слідчий привів як докази лише
показання обвинувачуваного, потерпілої і її чоловіка та вказав, як на докази по
справі, на свідчення ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, на рапорт ОСОБА_11,
заяву ОСОБА_6, протокол огляду місця події, схему ДТП, протокол огляду
ТЗ, речові докази, протоколи відтворення, висновки судових експертиз та „інші
матеріали справи". При цьому слідчий обмежився лише механічним
перерахунком вказаних доказів, які саме обставини вони доводять не зазначив, їх
аналізу не дав і не вказав які ще докази він розуміє під „іншими матеріалами
справи".
Також, при розслідуванні справи, слідчий допустив невиправдану тяганину.
Справу було порушено по факту дорожньо-транспортної пригоди 6 січня 2006 року.
Протягом двох місяців розслідування справи, з моменту її порушення, було
дій (6, 19 січня, 2,11,14 лютого, 2 і 6 березня 2006 року). При цьому
судово-медичну експертизу було призначено лише 6 березня, а авто-технічну - взагалі не призначено.
Особу водія ОСОБА_5 було встановлено в день скоєння ДТП. Не дивлячись на це,
6 березня 2006 року слідчий
Лозицький виносить незаконну постанову про зупинення слідства до встановлення
особи, яка скоїла злочин. Мотивував неможливістю встановлення цієї особи до
проведення судово-медичної та авто-технічної експертиз. Між тим ця обставина
може бути підставою для продовження строку досудового слідства, а не для
його із-за не встановлення особи, що скоїла злочин.
Окрім того характер, локалізація і інші обставини,
пов'язані з отриманням тілесних ушкоджень потерпілою, були відомі з моменту
доставки її до лікарні і для визначення ступеню їх тяжкості чекати одужання
ОСОБА_3 не було потреби.
Поновивши провадження по справі і виконавши слідчі дії в період часу з 5 червня по 19 червня 2006 року, тільки 5 липня 2006 року слідчий
знову зупиняє провадження по справі з тих же підстав, для проведення
авто-технічної експертизи.
Викладене свідчить про відсутність належного контролю за роботою слідчих з
боку Прилуцького міжрайонного прокурора.
Керуючись ст.ст. 23-2,
382 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія
Довести про викладене до відома прокурора Чернігівської області та просити
його вжити відповідних заходів з метою недопущення подібних випадків у
Про результати розгляду ухвали та вжиті заходи повідомити Чернігівському
апеляційному суду в установлений законом термін.
Судді:
І.П. Баглай І.П. Борисенко Г.А. Салай