справа № 1708/284/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2012 року Здолбунівський районний суд Рівненської області

Рівненськоі області

під головуванням судді Калюжного А.Е.

при секретарі Дацишин Р.В.

з участю прокурора Ольшанецького І.В.

потерпілої ОСОБА_1

законного представника потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів кримінальну справу по обвинувачення ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця с.Буща.Здолбунівського району Рівненської області,українця,гр.України, освітою середньо-спеціальною,не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

-у скоенні злочину,передбаченого ч.1 ст.125 КК Украіни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 26 грудня 2011 року близько 16 год. 30 хв., знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, де проживає його неповнолітня донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, під час сварки із останньою, яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, наніс потерпілій декілька ударів різкою переважно по сідницям та ногам, внаслідок чого заподіяв останній тілесне ушкодження у вигляді синця на лівому стегні по передній поверхні в середній третині, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю та показав,що в листопаді 2009 року розлучився з дружиною ОСОБА_2 Він домовився із дружиною, що діти залишаться проживати з нею, а він зможе їх провідувати коли захоче, лише попередивши про це заздалегідь її. Коли він проживав спільно з сімєю, він з дружиною виробили методику виховного процесу у вигляді ударів різкою дітям за їхні провини. При цьому дану методику використовували обоє. 25 грудня 2011 року йому на мобільний телефон зателефонувала колишня дружина і сказала, що в їхнього сина ОСОБА_4 низький середній бал успішності в школі, а саме найнижчий в класі - 3,7 та що їй сказали люди, що він знову почав курити. Дружина попросила його поспілкуватися із сином. Він спитав в дружини чи наказувати йому при цьому його різкою, на що вона сказала, що не заперечує. В подальшому, 26 грудня 2011 року він вирішив поговорити із сином і на протязі дня телефонував дружині на мобільний телефон, проте вона не брала слухавки. В цей же день близько 16 год. він пішов до будинку, де проживає дружина із їхніми дітьми, а саме на вул.Шевченка 185 м.Здолбунів. В дворі даного будинку він зустрів свого сина ОСОБА_4, котрий якраз саме гуляв. Після спілкування з сином,він сказав останньому,що прийдеться його наказати, застосувавши удари різкою. ОСОБА_4 погодився і в подальшому він разом з ОСОБА_5 пішов в квартиру, де проживає його колишня дружина з дітьми. Зайшовши до квартири, ОСОБА_5 зайшов перед ним та роздягнувшись, зайшов до вітальної кімнати. Коли він роззувався в коридорі то почув як між ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_6 в кімнаті виникла сварка через те, що ОСОБА_5 не хотів прибирати в квартирі.Взявши різку він зайшов до кімнати і сказав для ОСОБА_1, що не можна матюкатися і прийдеться покарати її. ОСОБА_6 при цьому ще щось огризнулася до нього і він їй сказав аби вона лягла на диван і він її буде бити різкою. Вона лягла на диван і в подальшому він став її бити різкою по сідницям. При цьому ОСОБА_1 декілька разів перекручувалася і деякі з його ударів різкою могли прийтися їй по ногам, в тому числі по стегнам,завдавши їй три-чотири удари різкою. Залишивши різку в коридорі він пішов додому.Довідавшись,що дочка ОСОБА_6 написала на нього заяву в міліцію,він 16 січня 2012 року приходив до доньки і просив у неї пробачення, проте вона сказала йому, що не пробачить його та хоче його засудити. Після цього він з донькою не спілкувався В скоєному щиро розкаюється.

Покази підсудного узгоджуються з показами потерпілої,законного представника потерпілої,висновком судово-медичної експетизи.

Так,допитана в якості потерпілої ОСОБА_1 показала,що вона проживає разом з матірю ОСОБА_2, братами ОСОБА_5,Самуїлом,Іллею та сестрою Марією. Три роки тому її мати розлучилася із батьком ОСОБА_3 і з того часу він із ними не проживає. Причиною розлучення як їй відомо стало те, що батько часто простягав до матері руки. Коли він проживав з їхньою сімєю, то він неодноразово застосовував в якості виховного процесу до неї та її братів і сестри побої різкою. На даний час батько час від час провідує їх, з дозволу матері, однак грошей на їхнє виховання та проживання, як їй відомо, він матері не дає. Може часом дати братам по 5 грн. 26 грудня 2011 року вона на протязі дня перебувала в квартирі за місцем проживання та прибирала. Близько 18 год. вона перебувала в вітальній кімнаті та прибирала. В цей час в квартирі були лише брати Самуїл та Ілля, котрі знаходились в іншій кімнаті. В цей час до квартири зайшов її брат ОСОБА_5, котрий роздягнувся та зайшов до кімнати, в якій вона прибирала. Вона не знала, що з ним також в квартиру зайшов їхній батько. Вона сказала ОСОБА_5, аби він допоміг їй прибирати в квартирі, на що він відмовився і в неї із ним виникла сварка. При цьому під час даної сварки вони не використовували нецензурних слів та не застосовували будь-якого фізичного насилля одне до одного. Дана сварка тривала близько 1 хв., після чого до них в кімнату зайшов батько, який був без взуття, однак в куртці. В своїй правій руці він тримав різку довжиною близько 50 см. і товщиною близько 1 см. При цьому батько нічого нікому не говорячи, став наносити їй по ногам та по сідницям удари даною різкою. Вона закривалася від його ударів руками і декілька з них були заподіяні їй по рукам. При цьому вона також закривалася і ковдрою. Коли вона сказала до батька аби він припинив, а то вона подзвонить до матері, він зупинився, а в подальшому вдарив її іще декілька разів. Загалом він вдарив її різкою біля 15-20 разів. Батько при цьому був тверезим. Забравши різку батько пішов на вулицю. Дану різку приніс саме він, так як в них в квартирі її не було. В подальшому вона зателефонувала матері і розповіла про дану подію, а наступного дня звернулася в Здолбунівський РВ УМВС, однак оскільки вона неповнолітня, то їй сказали прийти з матірю,що що вона і зробила 28 грудня 2011 року, а 29 грудня 2011 року пройшла судово-медичне обстеження, де в неї зафіксували наявність синця на стегні. Чому в неї від нанесених батьком ударів різкою зявився лише один синець, вона не може пояснити, однак він її вдарив 15-20 разів. Деякі синці, що в неї проявилися на руках та ногах до 29 грудня 2011 року просто посходили. Конкретно в дане місце, де в неї зявився синець, а саме на передній поверхні лівого стегна, батько її теж вдаряв різкою на відмаш. За будь-якою медичною допомогою в лікувальні заклади вона не зверталась. Претензій матеріального характеру до батька з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень не має і цивільний позов до нього заявляти не буде.

В судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_2 показала,що вона проживає разом зі своїми дітьми Самуїлом,Іллєю, ОСОБА_4,Марією та ОСОБА_1. З березня 2009 року вона не проживає спільно зі своїм колишнім чоловіком та батьком її дітей ОСОБА_3, а в листопаді 2009 року вони офіційно через суд розлучилися. При цьому діти з того часу проживають з нею. За час їхнього спільного проживання він неодноразово бив її, проте вона в правоохоронні органи не зверталася. Чоловік також виробив свій власний елемент виховного процесу стосовно їхніх дітей, а саме побиття їх різкою. При цьому він застосовував даний виховний процес тоді коли діти провинились і коли він приходив додому злий. В 20 числах грудня 2011 року їй сказали знайомі її старшої дочки, що її син ОСОБА_4 просив у них цигарки. Вона подумала, що він знову став курити та після цього мала розмову з підсудним,під час якої розповіла йому, що син мабуть знову став курити та попросила його поговорити із сином.

Її колишній чоловік спитав в неї чи наказувати ОСОБА_5 різкою, на що вона сказала, що можна, так як йому вже 13 років і в іншому разі він її не послухає. Однак він в подальшому не попередив її, коли він прийде до них додому і стосовно подальших подій вона нічого не знала.

26 грудня 2011 року вона на протязі дня знаходилась на роботі і їй на мобільний телефон підсудний на протязі дня дзвінків не здійснював. Близько 17 год. їй зателефонувала ОСОБА_1 і розповіла, що додому прийшов її колишній чоловік разом із ОСОБА_5 та побив її різкою за те, що вона сварилася із ОСОБА_5, так як останній не хотів допомагати прибирати їй в квартирі. Після цього ОСОБА_7 зателефонувала ОСОБА_3 на мобільний телефон, проте він не підняв слухавку. В подальшому, коли вона прийшла додому, то ОСОБА_1 плакала і сказала, що цього вона батьку не пробачить, так як він побив її нізащо і він посміхався, коли бив її В ОСОБА_1 на ногах було два чи три синяки і вона казала, що в неї іще є синяки на тілі, проте ОСОБА_7 не дивилася. ОСОБА_6 казала, що піде в міліцію і напише заяву на ОСОБА_3. Вона була проти цього, однак дочка сказала, що все одно йому не пробачить і нехай все буде по закону. На наступний день ОСОБА_1 пішла в Здолбунівський РВ УМВС, проте їй там сказали, аби вона приходила з матірю оскільки вона неповнолітня. Вже 28 грудня 2011 року вона пішла із ОСОБА_1 в Здолбунівський РВ УМВС і повідомили про дану подію. ОСОБА_8 взяв різку, котрою бив ОСОБА_1 вона не знає, так як в них в квартирі її ніколи не було

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 32 від 24 січня 2012 року при судово-медичній експертизі у неповнолітньої ОСОБА_1 виявлено синець на лівому стегні по передній поверхні в середній третині, який виник не менше ніж від однієї травматичної дії тупого предмету (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні) та згідно із п. 2.3.5. ,,Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи забарвлення синця (синюшний колір), можна зазначити, що вказане ушкодження у ОСОБА_1 могло утворитись незадовго до проходження судово-медичного огляду, в зазначений в постанові термін, а саме 26.12.2011 року. Враховуючи характер та локалізацію тілесного ушкодження у неповнолітньої ОСОБА_1 виникнення його внаслідок самопадіння або від власноручного спричинення - маловірогідно. Будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_1, характерних для боротьби або самооборони не виявлено. Враховуючи характер, локалізацію тілесного ушкодження, вивчення даних протоколу відтворення обстановки та обставин події з потерпілою ОСОБА_1, свідком ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_9 можна зазначити, що механізм виникнення тілесного ушкодження у гр-ки ОСОБА_1, який вони показали під час проведення з ними відтворення обстановки та обставин події не суперечить судово-медичним даним його виникнення./а.с.20,21/.

Враховуючи,що підсудний не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено,що він правильно розуміє зміст цих обставин,відсутні будь-які сумніви в добровільності та істинності його позиції,заслухавши думку учасників судового розгляду та розяснивши підсудному зміст.ст.299 КПК України,суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України,як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

. Призначаючи покарання,суд приймає до уваги,що ОСОБА_3скоїв злочин,який не є тяжким.Як особа позитивно характеризується по місцю проживання.

Вчинення злочину вперше,сприяння в розкритті злочину є обставинами,що помякшують підсудному відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.

Оцінюючи зібрані докази в сукупності та враховуючи особу підсудного його матеріальний стан,суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України,суд

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання-60 /шістдесят/ годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишити попередній- підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом 15/пятнадцяти/ діб через районний суд.

Суддя: