Справа № 569/85/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження №0003731 від 25 червня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, громадянина України, не військовозобов`язаного, із базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого Радивилівським районним судом Рівненської області 22.08.2012 року за ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., 17.11.2014 року за ст. 185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., звільнений від відбування покарання на підставі п.п. «г», «д» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році», у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 190 КК України, -

встановив:
ОСОБА_9 , будучи судимим за вчинення злочинів, вчинив злочин 17.01.2014 року, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, за який був притягнутий до кримінальної відповідальності.
Прождовжуючи злочинну діяльність, повторно 28 травня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні Рівненської центральної міської лікарні по вулиці Мірющенко, 25а в місті Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, під приводом продажу цукру заволодів грошовими коштами в сумі 325 грн., які належать ОСОБА_4 , чим спричинив останній майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, повторно 28 травня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні Рівненської центральної міської лікарні по вулиці Мірющенко, 25а в місті Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, під приводом продажу цукру заволодів грошовими коштами в сумі 325 грн., які належать ОСОБА_5 , чим спричинив останній майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, повторно 28 травня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні Рівненської центральної міської лікарні по вулиці Мірющенко, 25а в місті Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, під приводом продажу цукру заволодів грошовими коштами в сумі 325 грн., які належать ОСОБА_6 , чим спричинив останній майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, повторно 28 травня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні Рівненської центральної міської лікарні по вулиці Мірющенко, 25а в місті Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, під приводом продажу цукру заволодів грошовими коштами в сумі 325 грн., які належать ОСОБА_7 , чим спричинив останній майнової шкоди на вищевказану суму.

Також, повторно 28 травня 2014 року ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні Рівненської центральної міської лікарні по вулиці Мірющенко, 25а в місті Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з корисливих мотивів, під приводом продажу цукру заволодів грошовими коштами в сумі 325 грн., які належать ОСОБА_8 , чим спричинив останній майнової шкоди на вищевказану суму.

Своїми вищенаведеними умисними діями, які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе повністю винуватим у пред`явленому обвинуваченні і дав показання, що будучи в кабінеті №58 Поліклініки №1 Рівненської ЦМЛ з приводу отримання путівки в госпіталь, він запропонував раніше незнайомій медсестрі, як встановлено ОСОБА_5 , придбати в нього мішок цукру ціною 325 грн. Вона погодилась на пропозицію. Після цього він отримав під приводом придбання цукру перший раз по вул. Відінській м. Рівне із двох потерпілих гроші по 325 грн. із кожної. Приблизно через два дні по дзвінку ОСОБА_10 він отримав в приміщенні ЦМЛ м. Рівне гроші в трьох потерпілих по 325 грн. із кожної, як на придбання цукру. Після чого потерпілі телефонували, але він не мав цукру, інформацію про конфіскований цукор він дізнався від знайомого ОСОБА_11 , який працює на Дубровицькому посту митниці, будь яких інших відомостей вказати не може, гроші потратив на власні потреби. За відсутністю коштів тільки 17.03.2015 року відшкодував матеріальний збиток в сумі по 325 грн. кожній потерпілій, цивільні позови про стягнення моральної шкоди визає. В скоєному розкаюється, зауважень щодо зібраних досудовим слідством доказів не має, не заперечує обрати скорочений обсяг досліджуваних судом доказів. Просить суворо не карати.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 суду показала, що 28.05.2014 року в кабінеті № 58 поліклініки №1 ЦМЛ по вулиці Мірющенко м. Рівне, по місцю роботи, до неї підійшов пацієнт лікарні обвинувачений ОСОБА_9 із пропозицією придбати в нього цукор ціною по 325 грн. за мішок, на що вона погодилась. Обвинувачений повідомив, що потрібні гроші. Після чого вони домовились зустрітись біля філії ПАТ КБ «Приватбанк» по вул.. Відінська,8. Зустрівшись обумовленому місці 30.05.2014 року близько 18.00 години, вона та її дочка ОСОБА_12 , яка виявила бажання придбати дешевий цукор, передали для обвинуваченого гроші в сумі 650 грн., або по 325 грн. кожна. Наступного дня вона запитала у співробітників по лікарні про те, чи не хочуть придбати цукор по вищевказаній ціні. У зв`язку із виявленим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 бажанням на придбання цукру, вона зателефонувала ОСОБА_9 по наданому ним номеру мобільного телефону. В кінці робочого дня прибув обвинувачений, якому в приміщенні гардеробу поліклініки №1 ЦМЛ в її присутності вищезгадані потерпілі передали гроші в сумі по 325 грн. кожна. Обвинувачений ОСОБА_9 зобов`язався за кілька днів привезти цукор в місто Рівне. Через тиждень вона телефонувала обвинуваченому, на що він повідомив, що треба почекати. Далі обвинувачений ухилявся від спілкування в телефонному режимі, вони направляли СМС- повідомлення, а приблизно через місяць звернулись в міліцію із заявою з приводу шахрайства. До цього часу обвинувачений гроші не повертав, своїми шахрайськими діями заподіяв майнову шкоду на суму 325 грн. та моральні страждання у вигляді нервових стресів, переживань, майнових втрат при мінімальній заробітній платі, завдану моральну шкоду оцінює на 150 грн., з приводу чого нею заявлений цивільний позов. 17 Березня 2015 року в приміщенні ЦМЛ обвинувачений ОСОБА_9 відшкодував матеріальний збиток в розмірі 325 грн. для неї та її дочки ОСОБА_4 , Просить задовольнити її та дочки цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні заявила цивільний позов на стягнення завданих злочином майнової шкоди в сумі 325 грн. та моральної шкоди на суму 150 грн.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 суду показала, що в кінці травня 2014 року співробітниця ОСОБА_13 запитала, чи не бажають придбати мішок цукру вартістью 325 грн. На їх прохання, ОСОБА_5 повідомила, що після 16.00 години приїде громадянин ОСОБА_9 . При зустрічі із обвинуваченим, він завірив в тому, що цукор буде і він не обдурить. Він ввійшов в довіру тим, що є старшою людиною. Оскільки тривалий час обвинувачений не розрахувався, став уникати телефонних розмов, вони звернулась із заявою в міліцію. Із урахуванням відшкодування 17 Березня 2015 року в приміщенні ЦМЛ обвинуваченим ОСОБА_9 матеріального збитку в розмірі 325 грн., станом на даний час підтримує цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди на суму 150 грн., просить його задовольнити.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 дала суду аналогічні ОСОБА_6 покази, підтверджуючи передачу нею обвинуваченому грошей в сумі 325 грн., як на придбання мішка цукру в кінці травня 2015 року, який обвинувачений обіцяв і не привіз, гроші не повернув, внаслідок чого вона звернулась із заявою в міліцію з приводу вчиненого щодо неї шахрайства. Пояснила, що 17.03.2015 року в приміщенні Рівненської ЦМЛ обвинувачений повернув гроші в сумі 325грн., претензій із приводу майнової шкоди до нього не має.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_8 дала суду аналогічні покази, якими підтвердила передачу в кінці травня 2015 року обвинуваченому нею особисто грошей в сумі 325 грн., як на придбання мішка цукру, який обвинувачений обіцяв але не привіз і гроші не повернув, внаслідок чого вона звернулась із заявою в міліцію з приводу вчиненого щодо неї шахрайства. Пояснила, що 17.03.2015 року в приміщенні Рівненської ЦМЛ обвинувачений повернув гроші в сумі 325грн., претензій із приводу майнової шкоди до нього не має.

Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи і не мають сумнівів у добровільності позиції щодо повного визнання винуватості та обставин вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи особливості апеляційного оскарження в такому випадку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_9 та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, в його діях об`єктивно підтверджені в суді.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, схильність до вчинення корисних злочинів проти власності, характеризуючі його дані, а саме посередню характеристику по місцю проживання, відсутність даних про перебування на обліку в лікарів нарколога чи психіатра, пенсійний вік, інвалідність ІІ групи загального захворювання.

Повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілим суд враховує, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин суд не вбачає.

Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових його злочинів призначення покарання у вигляді штрафу. Судові витрати на залучення експерта та речові докази в справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 392, 395 КПК України , -

З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн. в дохід держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого обраний ухвалою суду від 20.02.2015 року у виді домашнього арешту змінити засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу на особисте зобов`язання.

Стягнути із засудженого ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_5 кошти в сумі 150 грн. на відшкодування завданої злочином моральної шкоди. Стягнути із засудженого ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_4 кошти в сумі 150 грн. на відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути із засудженого ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_6 кошти в сумі 150 грн. на відшкодування завданої злочином моральної шкоди. Матеріали кримінального провадження №0003731 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням з обвинувальним актом 1-кп/569/173/15.

На вирок суду може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 днів моменту проголошення вироку.

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1