справа № 208/2382/13-к
№ провадження 1-кп/208/105/13
ВИРОК

Іменем
України

16 липня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд
м.Дніпродзержинська,
Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді Ізотова В. М., при
секретарі Кушта І. О., за участю:
прокурора Донченко А. А., потерпілої
ОСОБА_1, обвинуваченого ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження №
0000762 по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпродзержинська, українця,
громадянина України, освіта середня, не
працюючого, розлученого, раніше не
судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1; по
обвинуваченню у скоєнні кримінального
правопорушення передбаченого ч.І ст.164
КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_2 згідно рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 20.12.2010 року,
зобов'язаний до сплати аліментів на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітної плати, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісяця до його
повноліття, на користь матері ОСОБА_1,
починаючи з 25.11.2010 року.

ОСОБА_2 знаючи про обов'язок сплачувати
аліменти в період часу з 01.06.2012 р. по
01.03.2013 р., та працюючи у приватних осіб
за усною домовленістю виконуючи
тимчасові роботи та отримував
зарплату, аліменти не виплачував, іншої
матеріальної допомоги на утримання
дитини не оказував, в службу зайнятості
населення м. Дніпродзержинська з
питання працевлаштування не звертався,
і допустив заборгованість зі сплати
аліментів станом на 01.03.2013 р. в сумі 6630
грн..

Обвинувачений ОСОБА_2 свою провину у
злісному ухиленні від сплати аліментів
на утримання дитини, при вищевказаних
обставинах, визнав повністю та суду
пояснив, що аліменти не виплачував, так
як не вистачало коштів, бо не міг
влаштуватись на роботу.

Потерпіла ОСОБА_1 суду пояснила, що
ОСОБА_2 з червня 2012 р. перестав платити
аліменти на утримання доньки і станом
на 01.03.2013 р. має заборгованість у сумі 6630
грн.

В зв'язку з тим, що обвинувачений свою
провину визнав повністю та за
погодженням з учасниками судового
провадження, обсяг доказів, що
підлягають дослідженню при судовому
розгляді справи, було визначено тільки
допитом обвинуваченого та потерпілої,
без дослідження інших доказів що до тих
обставин, які підтверджують
винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину
і ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, вислухавши
прокурора, потерпілу та вивчивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що ОСОБА_2 винен у скоєнні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК
України - злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів).

Враховуючи тяжкість злочину і особу
винного: який провину визнав повністю,
в скоєному покаявся, позитивну
характеристику за місцем проживанням,
що розцінюється судом як
пом'якшувальні покарання обставини;
вирішуючи питання про призначення
покарання, суд вважає, що подальше
виправлення засудженого можливе при
призначенні йому покарання у вигляді
обмеження волі але із звільненням від
відбування покарання, згідно ст. 75 КК
України, з випробуванням.

Керуючись ст. 374 КГЖ України, суд

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК
України і, призначивши йому покарання у
вигляді обмеження волі строком на один
рік, згідно ст. 75 КК України, звільнити
його від відбування призначеного
покарання з випробуванням, якщо він
протягом іспитового строку - терміном в
один рік, не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього,
передбачені п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України,
обов'язки, а саме:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органам
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, роботи;

- періодично з'являтися для
реєстрації в органи
кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку протягом ЗО днів
з дня його проголошення.

Суддя
Ізотов В. М.