Справа № 572/4086/14-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2015 року Сарненський районний суд Рівненської області
одноособово суддя ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_4 ,
підсудного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
2 вересня 2012 року біля 22 години ОСОБА_6 біля приміщення сільського клубу с. Зелень Дубровицького району Рівненської області після суперечки під час в гри в карти з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в ході силового конфлікту з останніми, бажаючи помститись за їхню протиправну поведінку щодо нього, умисно завдав один удар кулаком правої руки в ділянку голови зліва ОСОБА_7 , спричинивши тому синець лобно-скроневої ділянки зліва з переходом в м`які тканини лівої навколо-орбітальної ділянки, садно зовнішнього кута лівої брови, крововилив в м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні лобно-скроневої ділянки зліва, крововиливи під м`які мозкові оболонки, найбільш інтенсивно виражені в ділянці лівої півкулі головного мозку з внутрішньочерепним лівостороннім крововиливом з вогневищевим інфільтративним крововиливом з вираженими реактивними ознаками в судинах основи головного мозку, крововиливи під м`які мозкові оболонки правої гемісфери, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом смерті ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав частково, пояснивши, що наміру позбавляти ОСОБА_7 життя та спричиняти йому тяжкі тілесні ушкодження він не мав. Не заперечував обставин фізичного конфлікту, який виник у нього з п`яними братами ОСОБА_9 поблизу сільського клубу с. Зелень 2 вересня 2012 року після гри в карти. При цьому після того, як ОСОБА_10 наніс йому удар в ніс головою, а ОСОБА_11 йому наніс декілька ударів по тулубу, в ході масової бійки, поблизу клубу, захищаючись від удару ОСОБА_12 , наніс йому один удар в голову, від якого той впав. Також він наніс один удар ОСОБА_13 , який також впав. Заявлений цивільний позов не визнав.
В своїх письмових поясненнях від 3 вересня 2012 року, даних ним наступного дня після події, ОСОБА_6 не згадував про нанесення йому ОСОБА_14 ударів, про „масовість бійки біля клубу, про захист від посягання на нього з боку братів ОСОБА_9 . Натомість пояснив, що конфлікт продовжувався на вулиці лише між ним та братами ОСОБА_9 , в ході якого він наніс по черзі спочатку ОСОБА_15 а потім ОСОБА_16 по одному удару кулаком в лице.
Показання ОСОБА_6 в частині невизнання вини у вчиненні інкримінованого злочину слід оцінити критично як непослідовні, дані з метою уникнути відповідальності за вчинення тяжкого злочину, вина підсудного повністю доведена сукупністю досліджених доказів показаннями свідків, висновком експертизи, протоколами слідчих дій та документами.
Показаннями потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_4 про те, що 2 вересня 2012 року біля 21 години їй зателефонувала медсестра та повідомила, що її чоловіка ОСОБА_12 побили, він не приходить до свідомості. Коли прибула до клубу с. Зелень, де побачила на землі ОСОБА_15 , якого відливали водою, неподалік лежав його брат ОСОБА_16 , обох повезли в лікарню. Заявлений цивільний позов на суму 119290 грн. 40 коп. в зв`язку з витратами на поховання чоловіка та на суму 100000 грн. відшкодування моральної шкоди підтримала в повному обсязі.
Показаннями свідка ОСОБА_8 про обставини виникнення 2 вересня 2012 року конфлікту між ним, братом ОСОБА_15 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого, який виник в приміщенні сільського клубу с. Зелень, де вони грали в карти. На виході з клубу він бачив як ОСОБА_6 вдарив брата правою рукою в ліву частину голови і той впав. Перед нанесенням йому удару брат ОСОБА_15 не збирався битися, лише закурював. Від удару брат „відлетів на 2 метри. Потім ОСОБА_6 наніс йому один удар ногою в голову, від чого він впав. Ні в клубі, ні біля нього не було бійки, конфлікт тривав лише між ОСОБА_6 з одного боку та ним та братом ОСОБА_15 з іншого. Крім ОСОБА_6 більш ніхто брату ОСОБА_15 ударів не наносив.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що бачив, як поблизу клубу ОСОБА_6 наніс один удар в обличчя ОСОБА_18 , від якого той впав на землю та втратив свідомість. При цьому потерпілий перед цим сам розмахував руками, погрожував, кликав ОСОБА_6 , маючи намір битись з ним, однак коли той підійшов, нанести удар не встиг, удар йому наніс ОСОБА_6 .
Оголошеними показаннями свідка ОСОБА_19 зав. клубом с. Зелень, про те, що 12 вересня 2012 року біля 22 години в приміщенні клубу брати ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, намагались затіяти бійку із ОСОБА_6 , їх хлопці розтягли, вона стала просити всіх вийти на вулицю. В коридорі побачила ОСОБА_12 , який витирав кров, що текла з носа. Коли зачинила клуб і вийшла на вулицю, побачила на землі ОСОБА_21 а потім ОСОБА_15 , яким стали надавати допомогу, а в подальшому повезли у лікарню. На її запитання до ОСОБА_6 навіщо він побив братів, той сказав, що дав здачі, що його перший раз в с. Зелень намагались побити, і що його це образило.
Показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про обставини конфлікту братів ОСОБА_9 із ОСОБА_6 в приміщенні клубу с. Зелень 12 вересня 2012 року та про наслідки побиття братів Чудіновичів поблизу клубу.
Висновком судово-медичної експертизи № 148 від 21 жовтня 2012 року, яким підтверджуються характер, локалізація та час заподіяння виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень а також обставини прямого причинного зв`язку таких ушкоджень із фактом настання смерті потерпілого.
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Судом не приймаються до уваги доводи захисту про можливе побиття ОСОБА_7 іншими особами з посиланнями на показання свідка ОСОБА_19 про кров, яка текла з його носа та яку витирав потерпілий в приміщенні клубу.
Судом не здобуто жодного доказу в обґрунтування версії про побиття потерпілого іншими особами до моменту побиття його підсудним.
На спростування такої версії захисту суд приймає показання свідка ОСОБА_23 про те, що ОСОБА_10 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, в клубі наніс головою біля двох чи трьох ударів в обличчя ОСОБА_6 , однак через свій стан удари в нього не виходили, більше тілесних ушкоджень цим він спричинив сам собі.
Ці обставини відповідають встановленому у потерпілого ОСОБА_7 висновком судово-медичної експертизи №148 поверхневого садна спинки носа; висновком судово-медичної експертизи № 352 від 16 жовтня 2012 року підтверджується тілесне ушкодження у виді садна лівої верхньої повіки у ОСОБА_6 .
Безпідставними та надуманими судом розцінюються доводи захисту про наявність в діяннях підсудного ОСОБА_6 ознак необхідної оборони від посягання на нього з боку ОСОБА_7 через відсутність обставин такого посягання на його життя та здоров`я в обстановці, яка встановлена судом.
Також не витримують критики твердження підсудного ОСОБА_6 про відсутність у нього умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень та смерті ОСОБА_7 .
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, передбачає наявність умислу щодо спричинення тяжких тілесних ушкоджень та необережної форми вини щодо наслідків - в даному випадку смерті потерпілого.
З врахуванням обстановки, при якій наносився удар рукою в голову потерпілого, фізичних даних підсудного, який в стані алкогольного сп`яніння не перебував, сили його удару (інший удар спричинив також втрату свідомості ОСОБА_8 ), суд приходить до переконливого висновку про те, що ОСОБА_6 в момент нанесення удару усвідомлював характер своїх дій, передбачав настання тяжких наслідків для здоров`я потерпілого, тобто можливість спричинення тяжких травм голови та бажав їх настання.
ОСОБА_6 затриманий як підозрюваний у вчиненні злочину 3 вересня 2012 року, 23 вересня 2014 року ухвалою суду звільнений з-під варти в залі суду.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 судом враховується характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого та тяжкості наслідків, що настали; спосіб посягання.
Також суд враховує особу підсудного, який за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, стан здоров`я.
Як пом`якшуючі покарання підсудного обставини суд приймає протиправну поведінку потерпілого, наявність на утриманні неповнолтніх дітей, обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Покарання підсудному, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів слід призначити у виді позбавлення волі із зарахуванням в строк покарання засудженому строку перебування під вартою.
Цивільний позов потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_4 до підсудного в зв`язку із заподіянням матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.
Вимоги про відшкодування витрат на лікування не підтверджені листком призначення лікаря, так само не підтверджені документально транспортні витрати, послуги моргу та церкви, в зв`язку з чим цивільний позов в цій частині розцінюється судом як необґрунтований.
З врахуванням положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України суд знаходить підстави для задоволення в повному обсязі позову ОСОБА_4 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди. Беручи до уваги характер і тривалість страждань потерпілої, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінює їх у 100000 грн., які підлягають стягненню із засудженого на користь потерпілої-цивільного позивача.
До набрання вироком законної сили засудженому слід обрати запобіжний захід у виді взяття під варту, взявши його під варту в залі суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1200, 1201 ЦК України, ст.ст. 323, 324 КПК України 1960 року, суд
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк перебування під вартою з 3 вересня 2012 року до 23 вересня 2014 року.
Початком строку покарання ОСОБА_6 вважати 30 березня 2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 обрати у виді взяття під варту, взявши його під варту в залі суду.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: підпис копія вірна:
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_1 .