УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №292/46/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 122 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями потерпілого ОСОБА_7 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09 січня 2015 року, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Улашанівка Червоноармійського району та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, що має повну загальну середню освіту, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого ФОП " ОСОБА_11 ", інвалідом не являється, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, -
засуджено за ст. 122 ч. 1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 1 п. „в Закону України „Про амністію у 2014 році його звільнено від відбування покарання.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 970 грн. 02 коп. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.
Згідно вироку суду, 09 березня 2014 року близько 21-ї години ОСОБА_10 , знаходився на вул. К.Маркса, що в с. Соколів Червоноармійського району Житомирської області, поблизу кафе „Оленка. Під час суперечки, що виникла між ним та ОСОБА_7 на ґрунті неприязних стосунків, наніс останньому не менше 6-7 ударів по різним частинам тіла руками та ногами, заподіявши, згідно висновку судово-медичного експерта № 109 від 25.07.2014 року, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців на верхніх повіках обох очей, носі, на чолі зліва, саден на обличчі, саден на лівій половині грудної клітки, синця на лівій кисті, гігромі в області лівого променево-зап`ясткового суглоба, яка виникла в результаті нанесення ОСОБА_7 09.03.2014 року ударів в ділянку лівої кисті руки, і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.
В апеляційній скарзі з доповненнями потерпілий ОСОБА_7 просить змінити вирок суду щодо ОСОБА_10 , ухвалити нове рішення, яким призначити йому покарання за ст. 122 ч. 1 КК України два роки позбавлення волі. Вважає, що судом призначено йому покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Вказує, що обставини, які пом`якшують покарання відсутні, а обставини, які обтяжують покарання не бути взяти судом до уваги, оскільки такі обставини, як щире каяття і сприяння розкриттю злочину не повинні були враховуватись. За твердженням апелянта ОСОБА_10 жодного разу не покаявся, перед ним не вибачився, його вина була доведена слідчим шляхом. Щодо обставин, які обтяжують покарання, апелянтом ніяких мотивів не наводиться.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженню ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_9 йдеться про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку місцевого суду - без зміни.
В підготовчій частині засідання апеляційного суду потерпілим ОСОБА_7 були подані доповнення до апеляційної скарги.
За змістом вказаних доповнень, які подані за межами строків на апеляційне оскарження, йдеться про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме збільшення розмірів частково задоволеного судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 у відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди.
Згідно ч. 4 ст. 403 КПК України, внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.
Тому апеляційний суд вказані доповнення до апеляційної скарги потерпілого залишає без розгляду.
Заслухавши доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які заперечували щодо апеляційної скарги потерпілого, обговоривши її доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга з доповненнями потерпілого задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ст. 122 ч. 1 КК України судом кваліфіковані правильно.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З мотивувальної частини вироку суду вбачається, що, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень
середнього ступеню тяжкості, особу винного ОСОБА_10 , який вважається не судимим, вину у вчиненому визнав, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав
щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Обставин, які обтяжують його покарання, не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до переконання про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Визнання обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є правом суду, яке передбачено кримінальним законом. Суд першої інстанції обгрунтовано визнав такими обставинами щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , як щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Обвинувачений ОСОБА_10 як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні під час допитів детально розповідав про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , вину свою у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, показання свої не змінював, від досудового слідства та суду не ухилявся. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 частково відшкодував матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 (як зазначено в заперечення прокурора, відшкодував 3800 грн. з 4770 грн. 02 коп. встановлених та доведених під час судового розгляду провадження), що свідчить про усвідомлення ним своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовність нести кримінальну відповідальність, тобто щирого каяття у вчиненому.
Щодо обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, то апелянтом ніяких переконливих мотивів з цього приводу не наводиться. В судовому засіданні таких обставин не було встановлено.
З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_7 на те, що відсутні обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а призначене ОСОБА_10 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, є необгрунтованими.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_10 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу з доповненнями потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 09 січня 2015 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: