У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з кримінальних справ
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючої судді
Рассуждай В.Я.

суддів
Ржемовського Л.П., Савкової С.В.

при секретарі
Ильяшенко С.О.,

за участю прокурора
Андреєвої Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Донецької області
апеляційну скаргу прокурора у
кримінальному провадженні № 0000252
від 13 лютого 2013 року ОСОБА_1, на вирок
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 10 жовтня 2013 року
у кримінальному провадженні, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Димитров Донецької області, українця,
громадянина України, маючого середню
спеціальну освіту, одруженого,
неповнолітніх дітей на утриманні не
маючого, не судимого, не працюючого,
пенсіонера, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1,

засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України
до 3 років позбавлення волі в
кримінально-виконавчій установі, з
позбавленням права керувати
транспортним засобами строком на 3
роки.

Вирішено питання щодо речових доказів,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду першої
інстанції, 12 лютого 2013 року о 21.30 годині
обвинувачений ОСОБА_2, керуючи належним
йому автомобілем «НYUNDАІ ТUСSОN»
реєстраційний номер НОМЕР_3, рухаючись
по автодорозі
Красноармійськ-Артемівськ-Михайлівка,
зі сторони м. Димитров Донецької
області в напрямку сел. Новоекономічне
Красноармійського району Донецької
області, зі швидкістю приблизно 80
км/год, із ввімкненим ближнім світлом
фар, виконуючи обгін попутного
транспортного засобу «ВАЗ-211540-110-20»
реєстраційний номер НОМЕР_2, в
порушення вимог п.п.2.9а, 12.2, 12.3 Правил
дорожнього руху України, проїжджаючи
ділянку 15 км + 200 метрів вказаної дороги,
перебуваючи під впливом алкоголю,
проявляючи злочинну самовпевненість, у
темний час доби та в умовах
недостатньої видимості рухався з
небезпечною швидкістю та, маючи
можливість зупинити транспортний
засіб з моменту виникнення небезпеки,
поблизу сел. Новоекономічне
Красноармійського району Донецької
області та шахти імені Стаханова, на
зустрічній смузі руху, без гальмування,
скоїв на проїзній частині наїзд на
пішохода ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який
рухався в напрямку сел. Новоекономічне,
підсвічуючи собі ліхтарем.

Після скоєння наїзду на пішохода,
обвинувачений ОСОБА_2 зупинив свій
автомобіль, підійшов до ОСОБА_3 та,
будучи причетним до
дорожньо-транспортної події, діючи в
порушення вимог п.2.10 в, г, г*, д, е Правил
дорожнього руху України, не залишився
на місці пригоди, перемістив
автомобіль з місця події, не
повідомивши про дорожньо-транспортну
пригоду в підрозділ міліції, не вжив
можливих заходів для надання першої
медичної допомоги потерпілому, не
зберіг сліди події, а керуючи
автомобілем «НYUNDАІ ТUСSОN»
реєстраційний номер НОМЕР_3, поїхав з
місця події в напрямку сел.
Новоекономічне та через деякий час
повернувся до місця події, де був
виявлений робітниками ВДАІ
Красноармійського МВ ГУМВС України в
Донецькій області.

Судом першої інстанції встановлено, що
внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди, пішохід ОСОБА_3 від отриманих
тілесних ушкоджень помер на місці
події.

Допущені обвинуваченим ОСОБА_2
порушення вимог п.п.2.9а, 12.2, 12.3 Правил
дорожнього руху України знаходяться в
прямому причинному зв'язку з
виникненням зазначеної
дорожньо-транспортної події та її
наслідками.

В зміненої та доповненої до початку
розгляду апеляційній скарзі прокурор,
не оспорюючи фактичних обставин
справи, просить вирок суду змінити та
стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
витрати за проведення судової
експертизи технічного стану
транспортного засобу у розмірі 1177,60
грн., судової автотехнічної експертизи
у розмірі 1530,00 грн., витрати за
проведення експертизи лакофарбових
матеріалів у розмірі 917,70 грн.

В апеляційній скарзі прокурор
зазначає, що вирок підлягає зміні у
зв'язку з істотним порушенням вимог
кримінального процесуального закону, а
саме:

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі
визнання особи винуватою у вчиненні
злочину у резолютивній частині вироку
зазначається рішення про
відшкодування процесуальних витрат.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 118 КПК України
процесуальні витрати складаються, з
поміж іншого, з витрат, пов'язаних із
залученням експертів.

Відповідно до ч.2 ст. 124, 126 КПК України,
згідно якої у разі ухвалення
обвинувального вироку суд стягує з
обвинуваченого на користь держави
документально підтверджені витрати на
залучення експерта. Суд вирішує
питання щодо процесуальних витрат у
вироку суду або ухвалою.

Згідно ст. 370 КПК України - судове
рішення повинно бути законним,
обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене
компетентним судом згідно з нормами
матеріального права з дотриманням
вимог щодо кримінального провадження,
передбачених цим кодексом.
Вмотивованим є рішення, у якому
наведені належні і достатні мотиви та
підстави його ухвалення.

Проте, на думку прокурора, судом першої
інстанції в порушення вищевказаних
норм КПК України у вироку не враховано,
що у кримінальному провадженні
містяться витрати на залучення
експертів за проведення експертиз,
фактично рішення про відшкодування
зазначених процесуальних витрат не
прийнято, з обвинуваченого ОСОБА_2 на
користь держави документально
підтверджені витрати на проведення
судових експертиз не стягнуто.

Прокурор вважає, що наявність
зазначених порушень вимог КПК України
перешкодило суду ухвалити законне
судове рішення, і тому вирок не може
вважатися законним та вмотивованим.

Заслухавши суддю - доповідача,
прокурора, яка підтримала апеляційну
скаргу зі змінами та доповненнями та
просила задовольнити її, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга прокурора
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Фактичні обставини вчиненого
кримінального правопорушення,
кваліфікація дій обвинуваченого
ОСОБА_2 та доведеність його вини не
оспорюється, у зв'язку із чим, в
апеляційному порядку не перевіряються.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги в тій частині, що
суд, в порушення вимог ч. 2 ст. 124, п. 13 ч. 1
ст. 368, абз. 9 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України,
ухваливши обвинувальний вирок щодо
ОСОБА_2, не вирішив питання про
стягнення з нього документально
підтверджених витрат на залучення
експертів.

Разом з тим, відповідно до положень ст.
408 КПК України суд апеляційної
інстанції змінює вирок у разі:

1) пом'якшення призначеного покарання,
якщо визнає, що покарання за своєю
суворістю не відповідає тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого;

2) зміни правової кваліфікації
кримінального правопорушення і
застосування статті (частини статті)
закону України про кримінальну
відповідальність про менш тяжке
кримінальне правопорушення;

3) зменшення сум, які підлягають
стягненню, або збільшення цих сум, якщо
таке збільшення не впливає на обсяг
обвинувачення і правову кваліфікацію
кримінального правопорушення;

4) в інших випадках, якщо зміна вироку не
погіршує становища обвинуваченого.

Апелянт вважає за необхідне змінити
вирок та стягнути з ОСОБА_2
документально підтверджені витрати на
залучення експертів за проведення
судової експертизи технічного стану
транспортного засобу у розмірі 1177,60
грн. (а.п. 103), судової автотехнічної
експертизи у розмірі 1530,00 грн. (а.п. 192),
експертизи лакофарбових матеріалів у
розмірі 917,70 грн. (а.п. 123).

Але, виходячи з аналізу зазначеної
норми закону, колегія суддів вважає, що
апеляційний суд не має можливості
змінити вирок суду, оскільки стягнення
з ОСОБА_2 витрат на залучення експертів
погіршує становище обвинуваченого, що
суперечить положенням ст. 408 КПК
України. Колегія суддів також не має
повноважень для постановлення свого
вироку по даній справі.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що питання про
визначення розміру і розподілення
процесуальних витрат на залучення
експертів може бути вирішено судом
першої інстанції в порядку вирішення
питань, пов'язаних з виконанням вироку,
на підставі ст.ст. 537, 539 КПК України або
шляхом подання відповідного позову в
порядку цивільного судочинства
заінтересованою особою.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у
кримінальному провадженні № 0000252
від 13 лютого 2013 року ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Вирок Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 10 жовтня 2013 року у кримінальному
провадженні, зареєстрованому в Єдиному
реєстрі досудових розслідувань за №
00000252 від 13 лютого 2013 року щодо
ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу сторони можуть подати
касаційні скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня
проголошення цієї ухвали, а засуджений
ОСОБА_2 - у цей же строк з дня вручення
йому копії ухвали.

Судді: