У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Пивовара В.Ф. і
Жука В.Г.

за участю прокурора

Мазурика В.О.

розглянула в судовому засіданні 18 січня 2007 року в м.
Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1. та його
захисника ОСОБА_2. на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від
2 лютого 2005 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

неодноразово судимого,
останнього разу -

20 липня 2000 року за ч. 3
ст. 185,

ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст.
70 КК України

на три роки п'ять місяців
12 днів позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі,
за ч. 1 ст. 194 КК України на один рік позбавлення волі, за ч. 2 ст. 345 КК
України на три роки шість місяців позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів остаточно йому призначено три роки шість
місяців позбавлення волі, а на підставі
ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням на
два роки,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

неодноразово судимого,
останнього разу -

20 липня 2001 року за ч. 2
ст. 81, ч. 2 ст. 140,

ст. 42 КК України на два
роки позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі,
а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з
випробуванням на один рік шість місяців.

Суд визнав ОСОБА_1
винуватим у тому, що він 4 і 5 січня 2004 року за попередньою змовою з ОСОБА_3
з подвір'я ОСОБА_4, що по АДРЕСА_1 у смт. Камишеваха Оріхівського району
вчинили крадіжки будматеріалів на суми, відповідно: 394 грн. 60 коп. і 1.313
грн.

21
квітня 2004 року ОСОБА_1 у стані сп'яніння, перебуваючи у службовому автомобілі
МВС України в Запорізькій області, під час його доставки в Оріхівський
райвідділ міліції на автошляху “Запоріжжя-Маріуполь” умисно заподіяв
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5. легкі тілесні ушкодження, при цьому умисно вибив лобове і
ліве бокове скло, пошкодив панель приборів, дзеркало заднього виду та інше майно
в автомобілі на суму 420 грн.

В
апеляційному порядку справа не переглядалася.

У
касаційній скарзі з доповненням до неї засуджений ОСОБА_1 . просить скасувати
вирок, а справу - закрити. Твердить, що до злочинів він не причетний. На його
думку, досудове і судове слідство були проведені однобічно, неповно, з
істотними порушеннями кримінально-процесуального закону. В основу вироку суд
поклав неправдиві показання потерпілих і свідків, які обмовили його, а також
його власні показання, отримані незаконними методами під час досудового
слідства. Звертає увагу на те, що судом залишено без уваги його клопотання про
фіксацію судового процесу технічними засобами, відмовлено в ознайомленні з
матеріалами справи.

Захисник
ОСОБА_1 . у своїй касаційній скарзі з доповненням до неї також просить
скасувати вирок щодо ОСОБА_1. Твердить, що всі докази у справі -
сфальсифіковані, її підзахисний злочинів не вчиняв. Органом досудового слідства
і судом допущені істотні порушення норм КПК України, у тому числі тих, що
забезпечують право на захист.

Цим же
вироком засуджено ОСОБА_3, яким судові рішення не оскаржуються, і касаційне
подання щодо якого не принесено.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який просив вирок
змінити, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.

Винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, матеріалами справи доведена.

Висновки суду про
винуватість ОСОБА_1 в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу
легких тілесних ушкоджень у зв'язку з виконанням цим працівником службових
обов'язків, а також в умисному пошкодженні чужого майна, що заподіяло шкоду у
великих розмірах, грунтуються на доказах, які були предметом всебічного,
повного та об'єктивного дослідження, і в колегії суддів сумніву не викликають.

Про це твердили потерпілий
ОСОБА_5. і свідки ОСОБА_6. та ОСОБА_7, за словами яких, затриманий ними
ОСОБА_1, перебуваючи в салоні їхнього службового автомобіля та намагаючись утекти,
умисно заподіяв ОСОБА_5. легкі тілесні ушкодження, при цьому умисно вибив
лобове і ліве бокове скло, пошкодив панель приборів, дзеркало заднього виду та
інше майно в автомобілі. Ці їхні показання знайшли підтвердження даними
протоколів огляду місця події і речових доказів, даними висновків
судово-медичної експертизи про виявлення у ОСОБА_5. легких тілесних ушкоджень,
походження яких можливе за обставин, про які повідомив потерпілий і свідки.

Сам засуджений у суді
підтвердив, що дійсно 21 квітня 2004 року він, будучи затриманим працівникам
міліції, чинив опір та пошкодив майно в їхньому автомобілі.

Кваліфікація цих злочинних
дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 194 та ч. 2 ст. 345 КК України є правильною.

Винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні крадіжок підтверджується його власними показаннями. На досудовому
слідстві і в суді, визнаючи свою вину у вчиненому, він неодноразово розповідав,
коли та за яких обставин разом з ОСОБА_3 вчинив крадіжки будматеріалів з
подвір'я ОСОБА_4

Ці його показання
узгоджувалися з показаннями засудженого ОСОБА_3, крім того вони знайшли
підтвердження сукупністю всіх інших доказів у справі, у тому числі показаннями
потерпілого ОСОБА_4 про кількість і вартість викраденого в нього з подвір'я
майна, показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, тими даними, які
містяться у протоколах огляду місця події, виявлення та вилучення за місцем
проживання ОСОБА_10 викраденого майна.

Суд дійшов обгрунтованого
висновку про те, що саме ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3 вчинили
зазначені крадіжки, проте кваліфікував ці злочинні дії винуватих неправильно.

Правовим критерієм
визначення значної шкоди є не тільки матеріальне становище потерпілого, а й
завдані йому збитки, які згідно з вимогами закону в період вчинення злочинів
засудженими (4 і 5 січня 2004 року) становлять від 6.150 грн.

Як убачається з вироку,
вартість викрадених у потерпілого будівельних матеріалів першого дня склала
всього 394 грн. 60 коп., а другого дня - 1.313 грн., тому рішення суду щодо
винуватості обох засуджених у заподіянні потерпілому значної матеріальної шкоди
слід визнати помилковим. Злочинні дії ОСОБА_1 і ОСОБА_3 належить
перекваліфікувати з ч. 3 на ч. 2 ст. 185 КК України.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні
скарги засудженого ОСОБА_1. і захисника ОСОБА_2. задовольнити частково.

Вирок Оріхівського
районного суду Запорізької області від 2 лютого 2005 року щодо ОСОБА_1 і в
порядку ст. 395 КПК України стосовно ОСОБА_3 змінити, перекваліфікувати їхні з
ч. 3 на ч. 2 ст. 185 КК України та призначити за цим законом кожному по два
роки позбавлення волі. Вважати ОСОБА_1.
засудженим підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2
ст. 185, ч. 1 ст. 194 і ч. 2 ст. 345 КК України до остаточного покарання,
призначеного судом.

У решті вирок щодо
ОСОБА_1. і ОСОБА_3 залишити без зміни.

Судді:

Пивовар В.Ф. Редька А.І. Жук В.Г.

.