Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів палати Верховного Суду України

у кримінальних
справах у складі:

головуючого

Синявського
О.Г.,

суддів

Нікітіна Ю.І.
та Гриціва М.І.,

за участю
прокурора захисника засудженого

Казнадзея
В.В., ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві 31 липня 2007 року
кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 та засудженого
ОСОБА_2 на вирок апеляційного суду Херсонської області від 24 квітня 2007 року,

встановила:

цим вироком скасовано вирок Голопристанського районного
суду Херсонської області від 11 грудня 2006 року й засуджено:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця та жителя Херсонської області, раніше не
судимого,

за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до обмеження
волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортним
засобом.

Цим же вироком залишено без зміни рішення суду першої
інстанції про стягнення:

- із
закритого акціонерного товариства “Молочний завод “РОДИЧ” (далі ЗАТ “Молочний
завод “РОДИЧ”) на користь ОСОБА_3 154 (сто п'ятдесят чотири) гривні 94 копійки
й 50000 (п'ятдесят тисяч) на відшкодування матеріальної та моральної шкоди
відповідно;

- із засудженого
ОСОБА_2 на користь держави 590 (п'ятсот дев'яносто) гривень 69 копійок судових
витрат.

За вироком апеляційного суду ОСОБА_2 визнано винним у
тому, що він 12 липня 2006 року близько 12 години, керуючи автомобілем
ГАЗ-3307, який належить ЗАТ “Молочний завод
“РОДИЧ”, в селі Кохани
Голопристанського району Херсонської області порушив пп.12.1, 13.1, 2.3.б
Правил дорожнього руху - не врахував швидкість руху, дорожню обстановку, не
вибрав безпечну дистанцію до автомобіля, що рухався попереду, і, змістившись на
праве узбіччя, вчинив наїзд на ОСОБА_4, який від отриманих тяжких тілесних ушкоджень
помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

У касаційних скаргах:

- захисник ОСОБА_1 зазначив, що застосовуючи до
засудженого ОСОБА_2 більш суворе покарання, апеляційний суд не врахував ступінь
тяжкості злочину, дані про його особу та обставини, що впливають на покарання.
Зокрема, суд по суті не зважив на належність інкримінованого ОСОБА_2 злочину до
категорії необережних, залишив поза увагою, що він раніше не судимий, працює,
на роботі його охарактеризували з позитивної сторони, у скоєному щиро кається
та добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду. Також
суд не врахував поблажливе ставлення потерпілої та ЗАТ “Молочний завод “РОДИЧ”
до дій засудженого, які просили не обирати йому покарання, пов'язаного з
ізоляцією від суспільства. Просить вирок змінити й залишити без зміни
призначене судом першої інстанції покарання у виді три роки позбавлення волі
без позбавлення права керування транспортним засобом зі звільненням від
відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням
та покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 того ж Кодексу;

- засуджений ОСОБА_2 також просить вирок змінити та
обрати йому покарання не пов'язане з ізоляцією від суспільства, навівши при
цьому доводи аналогічні тим, що зазначені в касаційній скарзі адвоката ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, доводи
захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 про скасування вироку з наведених у
касаційних скаргах мотивів, міркування прокурора Казнадзея В.В., який погодився
з аргументацією касаційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність
кваліфікації судом за ч. 2 ст. 286 КК України злочинних дій ОСОБА_2 відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами
й не заперечуються в касаційних скаргах.

Застосовуючи до засудженого ОСОБА_2 більш суворе
покарання, апеляційний суд послався на тяжкість інкримінованого йому злочину,
характер вчиненого ним діяння, відомості про особу останнього та обставини, що
впливають на покарання. З урахуванням цих даних, які за своїм змістом та суттю
аналогічні тим, на які послався суд першої інстанції при призначенні свого
покарання, апеляційний суд дійшов висновку, що необхідним й достатнім для
виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді обмеження
волі.

Між тим, покликаючись на ці обставини, апеляційний суд по
суті не врахував їх вагомість та значимість. Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 вчинив необережний злочин, у скоєнні якого щиро розкаявся. Ще під час
досудового слідства відшкодував потерпілій матеріальну шкоду. Раніше не
судимий, працює, опікується матір'ю літнього віку, за місцем праці та
проживання його охарактеризували з позитивної сторони. Потерпіла ОСОБА_3, а
також товариство “Молочний завод “РОДИЧ”, незважаючи на майбутні матеріальні
витрати по відшкодуванню шкоди, завданої з вини ОСОБА_2, поблажливо поставились
до дій останнього й просили не позбавляти його волі.

Тому, погоджуючись з доводами касаційних скарг, колегія
суддів вважає, що за наявності наведених обставин виправлення засудженого та
попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства в
умовах здійснення контролю за його поведінкою органами виконання покарань за
місцем його проживання на підставах та в порядку, передбаченому ст.ст. 75 та 76
КК України.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні скарги захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Херсонської області від 24 квітня
2007 року змінити: на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від
відбування призначеного йому апеляційним судом основного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та згідно з ст. 76 КК України
зобов'язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання та робити.

У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Синявський О.Г. Нікітін
Ю.І. Гриців М.І.