У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Косарєва В.І.,

суддів

Коротких О.А. і Нікітіна Ю.І.

розглянула в судовому засіданні в місті Києві 13 березня 2007 року за
касаційним поданням прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом
першої інстанції кримінальну справу щодо ОСОБА_1

Вироком Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 12 січня 2006 року

ОСОБА_1,

народжену ІНФОРМАЦІЯ_1 року,

громадянку України, не судиму, -

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 5
років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 27 березня 2006 року вирок змінено: дії ОСОБА_1
перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України і
постановлено вважати її засудженою за цією статтею на 2 роки позбавлення волі.

З урахуванням змін, внесених
судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 28 травня 2005 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння за місцем
свого проживання у АДРЕСА_1, під час сварки з потерпілим ОСОБА_2 вчинила його
умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

У касаційному поданні прокурора,
який підтримував державне обвинувачення у суді першої інстанції, поставлене
питання про скасування ухвали апеляційного суду Запорізької області щодо
ОСОБА_1 і направлення справи на новий апеляційний розгляд. Прокурор зазначає,
що апеляційний суд необґрунтовано перекваліфікував дії засудженої з ч. 1 ст.
115 КК України на ст. 118 КК України, оскільки умисел на умисне протиправне
позбавлення життя ОСОБА_2 доведений, а стан необхідної оборони відсутній.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи подання прокурора, колегія
суддів вважає, що подання прокурора не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відмежування вбивства при
перевищенні меж необхідної оборони від умисного вбивства, необхідно проводити
за ознаками об'єктивної і суб'єктивної сторони злочину.

Згідно зі статтею 36 КК України
необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних
законом прав та інтересів особи, яка захищається, від суспільно небезпечного
посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення
чи припинення посягання, і перевищенням меж необхідної оборони визнається
умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає
небезпечності посягання або обстановці захисту.

Як вбачається з матеріалів справи,
приблизно о 18 годині 30 хвилин 28 травня
2005 року за місцем проживання родини засудженої після вживання
алкогольних напоїв між її сином ОСОБА_3 і чоловіком ОСОБА_2 виникла сварка, під
час якої потерпілий ОСОБА_2 ударив сина обробною дошкою по голові, а потерпіла
ОСОБА_1 надала сину медичну допомогу.

Коли засуджена ОСОБА_1 звернула
увагу потерпілого

ОСОБА_2 на його неправомірну
поведінку, ОСОБА_2, за показаннями засудженої, зі словами “син заробив і ти
заробиш” замахнувся та намагався вдарити її пляшкою з залишками горілки в
голову, а вона, захищаючись, схопила зі
столу кухонний ніж, яким нанесла чоловікові один удар у груди зліва.

Засуджена пояснила, що не бажала
смерті чоловіка і йому одразу викликали швидку медичну допомогу, але він помер
на місці події.

Ці показання потерпілої
підтверджуються показаннями очевидця злочину ОСОБА_3, а факт заподіяння
останньому удару дошкою по голові потерпілим ОСОБА_2 підтверджується даними
висновку судово-медичного експерта про механізм заподіяння, характер і
локалізацію тілесних ушкоджень.

На підставі цих та інших у справі
доказів апеляційний суд Запорізької області, розглядаючи справу в апеляційному
порядку, прийшов до висновку, і належно мотивував це в ухвалі, що ОСОБА_1,
наносячи удар чоловіку ножем, захищала себе від наявного, протиправного і
суспільно небезпечного посягання з його боку, але застосувала таку зброю і
завдала такої шкоди потерпілому, які явно не відповідали небезпечності
посягання та обстановці злочину, тобто вчинила умисне вбивство при перевищенні
меж необхідної оборони.

При цьому, апеляційний суд,
змінюючи рішення місцевого суду, дав
належну оцінку усім обставинам справи і обґрунтовано перекваліфікував дії
засудженої ч.1 ст.115 КК України на ст.118
К України, обравши їй покарання відповідно до санкції цього закону.

Враховуючи наведені обставини,
колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду є законною і обґрунтованою.

Істотних порушень
кримінально-процесуального законодавства України, у справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів,

У Х В А
Л И Л А :

у задоволенні
касаційного подання прокурора щодо
ОСОБА_1 відмовити.

С У Д
Д І :

Косарєв В.І.
Коротких О.А
Нікітін Ю.І.