В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2015 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення ,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина України, українцю, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України раніше не судженого

· за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.296 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
обвинувачений ОСОБА_5 , 05.04.2014 року о 19.00 год., знаходячись в приміщенні інтернет-кафе, що в провулку Крива Липа 9 в м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав з куртки потерпілого ОСОБА_6 , гаманець в якому знаходились кошти в сумі 750,00 грн., заподіявши потерпілому шкоди на вищевказану суму,тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 09.05.2014 року о 13.00 год., знаходячись в приміщенні комп`ютерного клубу «Максимум», що на вул. Нижанківського 5 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав з куртки потерпілого ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 140 грн., заподіявши потерпілому шкоду на вище вказану суму, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 30.09.2014 року о 21.20 год., виходячи з під`їзду будинку АДРЕСА_3 , діючи з хуліганських мотивів та явної неповаги до установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, під надуманим, дріб`язковим приводом вступив у конфлікт з громадянами, які перебували біля вищевказаного будинку, висловлюючись в їхню сторону нецензурною лайкою, почав наносити удари потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по голові та обличчю, а в подальшому, використовуючи наявний у нього, попередньо заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, розкладний ніж, хаотично наносив ним удари потерпілому, заподіявши при цьому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1818 від 13.10.2014 року, колото - різану рану попередньої поверхні середньої третини лівого стегна та забійну рану підборіддя, що відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України.
Відповідно ст. 129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
Законодавець визначає, що вирок суду вирішує питання достовірності обвинувачення, висунутого щодо конкретної особи, по суті. Вирішення цього питання пов`язане із з`ясуванням великого кола питань, які є невід`ємною складовою частиною складу кримінального правопорушення. Лише в результаті судового розгляду і лише за вироком суду особа може бути визнана винною у вчиненні злочину.
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; сукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.

Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшла до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого правопорушення, з огляду на наступне.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу У111 Конституції України.

В ході судового розгляду справи, в судовому засіданні. обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся; детально пояснив суду про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень; не оспорює факти та докази свого звинувачення; просить його суворо не карати.

На підставі повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, яке судом визнається достовірним, та інших матеріалів досудового розслідування, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає повністю доведеними факт скоєння кримінального правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники процесу не оспорюють жодних обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Кваліфікація дій обвинувачений ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України є вірною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку); за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно; за ч.4 ст.296 КК України, оскільки він своїми діями грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням предмета спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання - не встановлені; обставин, що пом`якшують покарання - повне визнання вини, щире каяття.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , то встановлено, що він задовільно характеризується за місцем проживання; хворіє; потерпілому ОСОБА_9 відшкодовано завдану шкоду, останній не настоює на суворості покарання.

З врахуванням наведених обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкцій статей за якими кваліфіковано кримінальні правопорушення у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Принцип обрання остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу слід залишити тримання під вартою.

Підстав для застосування ст..75 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з моменту фактичного затримання та тримання під вартою - 12.10.2014 року.

Речові докази: DVD-диск із записами камер відео спостереження наданий ПП «Танет»; DVD-диск із записами камер відео спостереження за 05.04.2014 року з приміщення інтернет-кафе слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.296 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України - 1 /один/ рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України - 1 /один/ рік 6 /шість/ місяць позбавлення волі;

- за ч.4 ст.296 КК України - 3 /три/ роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно обрати покарання ОСОБА_5 - 3 /три/ роки позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання та тримання під вартою - 12.10.2014 року.

Речові докази: DVD-диск із записами камер відео спостереження наданий ПП «Танет»; DVD-диск із записами камер відео спостереження за 05.04.2014 року з приміщення інтернет-кафе залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1 .