АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1165/14 ОСОБА_1
Категорія:(тимчасовий арешт)ст.583 КПК України Доповідач : ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
при секретарі - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Дзержинського району м.Харкова ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 вересня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 тимчасового арешту.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого прокурора прокуратури Дзержинського району м.Харкова ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_9 тимчасового арешту до надходження запиту про видачу від компетентних органів СУ УМВС Росії по Білгородській області.
Не погодившись з постановленим процесуальним рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу (із доповненнями), просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19 вересня 2014 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_9 тимчасовий арешт. Апелянт вважає, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, а відомості, які викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають дійсності, оскільки ним до клопотання були додані документи, які давали підстави для тимчасового арешту ОСОБА_9 , який знаходиться у міжнародному розшуку за вчинення злочинів на території Росії, проте слідчим суддею безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання. Окрім того, апелянт зазначає про відсутність в оскаржуваній ухвалі посилань слідчого судді на вимоги ст.ст.369,372 КПК України щодо виду та змісту судового рішення, а також про наявність порушень судом вимог ч.1 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими рішення повинно ухвалюватись іменем України.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в обґрунтування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням прокурора та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного :
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правових відносинах по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.
З урахуванням вимог ст. 16 Європейської Конвенції про видачу правопорушників 1957 року підставою тимчасового арешту може бути запит про тимчасовий арешт розшукуваної особи компетентного органу запитуючої сторони, при цьому компетентні органи запитуваної сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства.
Згідно зі ст.583 КПК України, тимчасовий арешт може бути застосовано до особи, затриманої за вчинення злочину за межами України, на підставі відповідного клопотання прокурора, яке має відповідати вимогам ч.4 ст.583 КПК України, в тому числі і в частині долучення документів на підтвердження обставин, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про застосування до громадянина Росії ОСОБА_9 тимчасового арешту, слідчий суддя послався на відсутність доказів щодо належного інформування прокурора, в межах територіальної юрисдикції якого затримано особу; повідомлення МЗС України; щодо перебування ОСОБА_9 у міжнародному розшуку; відомостей щодо ініціатора розшуку та ін. Окрім того, як зазначив суд, документи, що долучені до клопотання є не оригіналами , а непосвідченими копіями. З огляду на зазначені обставини слідчий суддя дійшов висновку, що на підставі наданих матеріалів прийняти рішення про застосування до ОСОБА_9 тимчасового арешту є неможливим, що не перешкоджає прокурору повторно звернутися до суду з клопотанням за умови його належного оформлення.
З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд.
У розумінні положень ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об*єктивно з*ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, документи, на які посилається прокурор, як на докази, та долучені ним до клопотання, не відповідають вимогам ст.ст.99,550 КПК України, оскільки їх достовірність не засвідчена уповноваженою на це посадовою особою; якість документів є сумнівною та в більшості випадків вони не читабельні (а.с.6-8,11); джерело їх надходження не підтверджене.
В судове засідання апеляційного суду прокурор надав копії документів щодо інформування прокурора в межах територіальної юрисдикції про затримання ОСОБА_9 ; повідомлення МЗС України та листа УМВС Російської Федерації по Білгородській області від 18.09.2014 р. Але зазначені документи при зверненні до суду першої інстанції до клопотання прокурором не долучались та предметом оцінки слідчим суддею не були.
Зміст постановленої слідчим суддею ухвали відповідає вимогам ст.ст.369,372 КПК України, про які зазначає прокурор в апеляційній скарзі, а відсутність посилання суду на зазначені вимоги процесуального закону на правильність висновків суду не впливає. Посилання прокурора на необхідність постановлення судових рішень Іменем України, хоча і є слушним, проте відсутність такого зазначення в ухвалі слідчого судді не є самостійною підставою, відповідно до вимог ст.409 КПК України, для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді від 19 вересня 2014 року за доводами апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Дзержинського району м.Харкова ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 вересня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 тимчасового арешту залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :