Справа № 1-249/2007 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 квітня 2007 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у
складі: головуючого-судді Вельмик А.Е., при секретарі Слабик О.М., з участю
прокурора Левченко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні
кримінальну справу по обвинуваченню -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. В. Юначки Красилівського району
Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця,
працюючого інспектором охорони ПП «Іскра», проживаючого АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

за ст.ст.358 ч.2, 358 ч.3 КК України,

встановив:

В грудні 2005 року ОСОБА_1 в електропотязі сполученням Козятин - Шепетівка
за попередньою змовою з невстановленою слідством особою - жінкою, на
виготовлення підробленого документа - пенсійного посвідчення на своє ім.»я,
надав останній свою фотокартку та гроші в сумі 25 грн. Через деякий час
невстановлена слідством особа передала ОСОБА_1 підроблене пенсійне посвідчення
із вклеєною фотокарткою та відбитками гербової печатки. За місцем свого
проживання ОСОБА_1 заповнив у підробленому посвідченні відповідні графи,
вписавши свої анкетні дані, номер посвідчення, його серію, дату видачі та суму
пенсії.

Усвідомлюючи, що пенсійне посвідчення підроблене, ОСОБА_1 з метою
безкоштовного проїзду в електропотягах від ст. Хмельницьк до ст. Ярошенка, зі
ст. Вінниця до ст. Понінка, зі ст. Вінниця до ст. Фастів, зі ст. Жмеринка до
ст. Ярошенка, зі ст. Боярка до ст. Київ - Пасажирський на протязі 2005
року по 07.02.2007 року подавав у залізничні каси підроблене пенсійне
посвідчення по віку НОМЕР_1, на підставі якого отримував квитки безкоштовного
проїзду.

Так, 07.02.2007року ОСОБА_1 на залізничній станції Вінниця, пред'явивши у
касу підроблене пенсійне посвідчення, отримав безкоштовний квиток до станції Понінка.
3 даним квитком ОСОБА_1 сів в електропотяг № 6257 сполученням
«Козятин-Шепетівка» і їхав ним до станції Понінка. Під час руху електропотяга
на перегоні «Глухівці - Іванківці», при перевірці проїзних квитків, ОСОБА_1
пред»явив підроблене пенсійне посвідчення та квиток безкоштовного проїзду
провіднику - касиру, яка передала дані документи працівникам міліції.

Підсудний вину свою визнав повністю. В судовому засіданні показав, що
дійсно в грудні 2005 року у невідомої жінки придбав підроблене пенсійне посвідчення,
передавши їй свою фотокартку та гроші в сумі 25 грн. Дома в пенсійному
посвідчення сам заповнив графи, вписавши необхідні дані. Дане посвідчення він
використовував при поїздках в електропотягах близько п'яти разів. Підроблене
пенсійне посвідчення було виявлено контролером 7 лютого 2007 року та передано
працівникам міліції. Пільг на безкоштовний проїзд він немає, оскільки не є
пенсіонером за віком. У вчиненому розкаюється.

Крім визнання підсудним вини, його вина у вчиненні злочину також стверджується
матеріалами справи.

Відповідно до висновку експерта № 16 від 21.02.2007 року ( а.с.35 - 38) в
пенсійному посвідченні НОМЕР_1, заповненому на прізвище ОСОБА_1, 1949року

2

народження,
відтиски печатки на 1-ій та 2-ій сторінці не придатні для порівняльного дослідження.

Про те, що підсудний не отримує пенсію та йому не видавалося пенсійне
посвідчення НОМЕР_1, яке 07.02.2007 року у нього було вилучено, свідчать
довідки з Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської
районної державної адміністраці Вінницької області ( ас. 12), Управління
пенсійного фонду України у Тиврівському районі Вінницької області (а.с. 11).

За клопотанням прокурора, проти якого не заперечили інші учасники судового
розгляду, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази стосовно фактичних
обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд знаходить вину ОСОБА_1 в підробленні
посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, установою,
організацією, і яке надає права або звільняє від обов'язків, з метою
використання його підроблювачем, вчинені за попередньою змовою групою осіб,
доведеною і кваліфікує його дії за ст. 358 ч.2 КК України.

Дії ОСОБА_1, що виразилися у використанні підробленого документа, суд
кваліфікує за ст.358 ч.3 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, до
кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, і вважає можливим на
підставі ст. 70 ч. 1 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів у
вигляді обмеження волі.

Відповідно до ст. 66 ч.1 п.1 КК України, обставиною, що пом'якшує
покарання, суд визнає щире каяття підсудного.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не виявив.

Враховуючи наведене, при наявності обставин, що пом'якшують покарання, а
також: приймаючи до уваги, що підсудний вину визнав повністю, суд приходить до
висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання,
звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ст. 358 ч. 2 КК України до одного року обмеження волі, за ст.358
ч.3 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що дорівнює 510 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у
вигляді одного ріку обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання,
якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу у вигляді підписка
про невиїзд - залишити без змін.

Речові докази - пенсійне посвідчення НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1 та безкоштовні
квитки залишити зберігати при справі.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 15 діб з часу проголошення до
апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.