Справа № 11-807/2007р. Головуючий 1-ї
України суддя
Доповідач апеляційної інстанції суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Миколаївської області

в складі:

головуючого -
Царюка В.В.,

суддів
- Салтовської І.Б., Чернявського А.С,

при секретарі - Брянській Г.Є.,

з участю прокурора - Данчука В.М. ,

засудженого
- ОСОБА_1, захисника - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
прокурора Снігурівського району Миколаївської області Теличкана
Д.В. на вирок
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 серпня
2007року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с.Селишти
Оргєєвського району Республіки Молдова, раніше не судимого, засуджено:

за ч. 1
ст. 121 КК України - до 5-ти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття
покарання з іспитовим строком 2 роки.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язано не виїжджати за
межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місця
проживання чи роботи та періодично з'являтися для реєстрації.

Постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_1 870, 76 грн. судових витрат за проведення
судових експертиз.

За
вироком судуОСОБА_1 визнано винним в тому,
що 15 травня 2007року, близько
0100 години, в приміщенні будинку
ОСОБА_3, розташованого по АДРЕСА_1, будучи в стані алкогольного сп'яніння, в ході сварки з громадянином ОСОБА_4, на грунті неправомірних дій останнього, умисно наніс йому удар ножем в область
тулубу, спричинивши тяжке тілесне
ушкодження у виді сліпого проникаючого колото-різаного поранення черевної
порожнини, небезпечного для життя в
момент заподіяння.

В
апеляції прокурор Снігурівського району Теличкан Д.В. просить скасувати вирок районного
суду, постановивши свій вирок, яким призначити засудженому ОСОБА_1
покарання, пов'язане з реальним
позбавленням волі в межах думки прокурора в судових дебатах. На його
думку, суд не в повній мірі врахував
тяжкість скоєного злочину, безпідставно
врахував, що у засудженого є на
утриманні дитина та вважає неможливим виправлення засудженого без ізоляції від
суспільства.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду; думку прокурора, який підтримав апеляцію та постановити новий
вирок; засудженогоОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які просили не задовольняти апеляції;
вивчивши матеріали справи та доводи апеляції,
колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Апелянт, засуджений та його захисник не оспорюють вини
засудженого в інкримінованому йому злочині та правильності юридичної
кваліфікації, а тому апеляція
розглядається в межах призначеного покарання.

Як
вбачається з вироку, судом першої
інстанції було встановлено, що злочин
скоєно ОСОБА_1 на грунті неправомірної поведінки потерпілого ОСОБА_4

Вказаного
факту не заперечує і сам апелянт, так як
в апеляції зазначено, що фактичні
обставини справи не оспорюються.

Довод апелянта про
безпідставне визнання судом утримання засудженим своєї дитини, спростовується дослідженими в судовому засіданні
характеристикою та копією свідотства про народження, з яких слідує, що уОСОБА_1 є син Іван 2004 року
народження, якого він утримує, а також утримує прийомного сина - 2000 року
народження.

В ході
досудового слідства потерпілий просив не притягуватиОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності. В судовому засіданні потерпілий просив не позбавлятиОСОБА_1
волі, пояснивши, що перший почав ображатиОСОБА_1 та дружину
останнього, а також перший наніс ОСОБА_1
головою в обличчя.

Матеріалами кримінальної справи також встановлено і це зазначено судом у
вироку при призначенні покарання ОСОБА_1,
що останній працює і позитивно характеризується за місцем роботи та
проживання, раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався,
прийняв міри для транспортування потерпілого в лікарню, повністю визнав свою вину

та щиро розкаявся у скоєному,
завдані потерпілому збитки повністю відшкодовано.

Таким
чином, колегія суддів вважає, що сукупність наведених вище обставин, суд першої інстанції обгрунтовано визнав такими, що свідчать про можливість вивравленняОСОБА_1
без ізоляції його від суспільства,
шляхом звільнення від покарання з випробовуванням та покладанням на
нього певних обов'язків.

Покарання
ОСОБА_1 призначене судом з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особи,
обставин, що пом'якшують та
обтяжують покарання, тобто відповідно до
вимог ст. 65 КК України і підстав для задоволення
апеляції колегія суддів не знаходить.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. 365,
ст. 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора Снігурівського району Миколаївської області Теличкана Д.В. залишити
без задоволення, а вирок Снігурівського
районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2007 року стосовно ОСОБА_1 -
без змін.