Cправа № 1-94/2008 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2008 року Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду
Бойка І.І.

при
секретарі Пасько Л.Р.

з участю
прокурора Бурика О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця с. Багатківці та жителя с. Золотники Теребовлянського
району, Тернопільської області, українця, громадянина України, із
середньою-спеціальною освітою, одруженого,
працюючого інженером ДП «Тиса» с. Золотники Теребовлянського району, не
судимого,

за ч. 2 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, працюючи директором ТОВ «Золотниківське»
с. Золотники Теребовлянського району, як службова особа, яка здійснює
організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, впродовж
2001-2003 років вчинив зловживання службовим становищем, внаслідок чого
інтересам держави спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди за
таких обставин.

В порушення
вимог Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян», ОСОБА_1, будучи директором с/г ТОВ «Золотниківське», маючи право
першого підпису на перерахування коштів в банки та на їх отримання, будучи
службовою особою вказаного товариства, впродовж 2001-2003 років, використавши
своє службове становище всупереч інтересам служби, умисно давав незаконні
вказівки головному бухгалтеру Файфер (Грабар) Надії Богданівні на те, щоб вона
не перераховувала до бюджету до 1 січня 2004 року джерела виплати доходу - суми
прибуткового податку з громадян, сплачування якого передбачалося Декретом
Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про прибутковий податок з
громадян», внаслідок чого було спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної
шкоди на суму 5 781 грн. 94 коп. за наступних обставин.

Згідно довідки від 15 квітня 2008 року про
результати відпрацювання щодо визначення можливих втрат бюджету при здійсненні
виплат по заробітній платі с/г ТОВ
«Золотниківське» за період 2001-2003 років встановлено, що заборгованість по
сплаті прибуткового податку з громадян становить, а саме: за 2001 рік - 5 219
грн. 94 коп. (тобто сума виплаченої заробітної плати працівникам с/г ТОВ
«Золотниківське» за 2001 рік становить 52 199 грн. 43 коп., а загальна сума
прибуткового податку, який повинен бути сплачений до бюджету становить 5 219 грн. 94 коп.); за 2002 рік - 424 грн.
(тобто загальна сума виплаченої заробітної плати працівникам становить 4 240 грн., а загальна
сума прибуткового податку, що не сплачена до бюджету 424 грн.); за 2003 рік
- 138 грн. (тобто загальна сума
виплаченої заробітної плати працівникам
становить 1 380 грн., а загальна сума прибуткового податку, що не сплачено до
бюджету 138 грн.).

Таким чином, всього за період 2001-2003 роки
ОСОБА_1, як директор с/г ТОВ «Золотниківське», при нарахуванні та виплаті
заробітної плати працівникам вказаного підприємства, нарахований та утриманий
головним бухгалтером прибутковий податок з громадян в сумі 5 781 грн. 94 коп.
до бюджету навмисно не перерахував, чим спричинив державі тяжкі наслідки у
вигляді матеріальної шкоди в вказану суму.

Підсудній ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав повністю, розкаявся і
пояснив, що дійсно працюючи директором с/г ТОВ «Золотниківське» у період із
2000 року по 2004 рік, за 2001-2003 роки надавав вказівки щодо скерування всіх
коштів товариства на господарські потреби, так як вважав це більш необхідним,
вказівок щодо перерахування утриманого прибуткового податку не надавав.
Розуміє, що чинив всупереч вимогам законодавства, однак особистої корисливої
мети не переслідував, а лише намагався створити сприятливі умови для роботи товариства.

Підсудній ОСОБА_1 просить
справу розглядати без дослідження письмових доказів та допиту свідків так як
погоджуюється з усіма фактичними обставинами справи.

Крім, визнання вини самим
підсуднім ОСОБА_1, його вина доводиться іншими доказами, що маються в
матеріалах кримінальної справи, які в судовому засіданні не досліджувалися,
фактичні дані яких підсудній не заперечує та не оспорює.

Оцінюючи зібрані докази в їх
сукупності, суд вважає, що дії підсуднього ОСОБА_1, що виразились у зловживанні
службовим становищем, тобто, в умисному, в інших особистих інтересах в
інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища
всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом
інтересам держави, підпадають під ознаки ч. 2 ст. 364 КК України.

Обираючи міру покарання
підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
підсуднього, те, що повністю визнав свою
вину та щиросердечно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю
злочину, позитивно характеризується по
місцю проживання, має на утриманні матір віком 90 років. Також, відповідно до
ч. 2 ст. 66 КК України суд враховує як пом'якшуючу покарання обставину те, що
пройшов тривалий час з моменту вчинення злочину, протягом якого злочинів та
адміністративних правопорушень ОСОБА_1 не вчиняв. Тому суд, вважає, що
вищевказані обставини пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, що дає можливість застосувати статтю 69 КК України
до основної та додаткової мір покарання, передбачених санкцією ч. 2 ст. 364 КК
України, та призначити покарання нижче
від найнижчої межі, встановленої у санкції даної статті без призначення
додаткового покарання.

Керуючись ст. 323-324 КПК
України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та призначити
покарання із застосуванням ст. 69
КК України у вигляді штрафу в дохід
держави у розмірі 530 грн. без позбавлення права обіймати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчими та господарсько-адміністративними функціями.

Міру запобіжного заходу до
вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений
до Тернопільського Апеляційного суду на протязі 15 діб через Теребовлянський
районний суд.

Головуючий: