У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі прокурораОСОБА_4 ,
ЗахисникаОСОБА_5 ,
ОбвинуваченогоОСОБА_6 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 26 лютого 2015 року кримінальну справу за апеляцією обвинуваченого на вирок Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та проживаючий: АДРЕСА_1 , громадянин України, працюючий станом на 25.09.2012 року заступником начальника ЦБДР та АС при МВС України начальником відділу організації підготовки учасників дорожнього руху, на час розгляди справи судом непрацюючий, не судимий, -

засуджений за ч. 3 ст. 368 КК України в редакції 2011 року на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади в усіх державних органах строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, окрім житла, яке є його власністю, з позбавленням спеціального звання підполковник міліції; відповідно до вимог ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , починаючи з 00 год. 15 хв. 26 вересня 2012 року по 27 вересня 2012 року включно; запобіжний захід у виді застави, застосований до ОСОБА_6 до набуття вироком законної сили змінено на взяття під варту в залі суду негайно; заставу в розмірі 76.500 грн. звернуто в дохід держави в порядку конфіскації майна; постановлено стягнуто судові витрати та вирішено долю речових доказів і грошових коштів, на які накладено арешт, -
Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи заступником начальника Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України - начальником відділу організації підготовки учасників дорожнього руху, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, 18 вересня 2012 року та 25 вересня 2012 року повторно одержав хабара на загальну суму 55.993 грн. (18 вересня 2012 року в розмірі 19.993 грн. та 25 вересня 2012 року в розмірі 36.000 грн. відповідно від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ), за сприяння у видачі бланків довідок - рахунків в загальній кількості 280 штук в інтересах того, хто дає хабар, з використанням службового становища.
Злочин вчинено за наступних обставин.
ОСОБА_10 , відповідно до наказу Міністра МВС України № 1826 о/с від 18 жовтня 2010 року обіймав посаду заступника начальника центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України - начальника відділу організації підготовки учасників дорожнього руху.
Згідно із ст. 1 Закону України Про міліцію, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Відповідно до п. 3.19 Положення Про Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС (далі Положення ), затвердженого Наказом МВС України № 641 від 20 липня 2012 року, Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України (далі ЦБДР та АС при МВС України) є підрозділом при Міністерстві внутрішніх справ України, підпорядкованим Управлінню Державної автомобільної інспекції МВС на правах самостійного управління.
Пунктом 3.25 Положення на ЦБДР та АС при МВС України покладено обов`язки обліку, накопичення та опрацювання інформації про суб`єктів господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, та здійснення видачі їм бланків довідок-рахунків, актів приймання-передачі транспортних засобів, номерних знаків для разових поїздок та облікованих у Державтоінспекції біржових угод.
Згідно з функціональними обов`язками заступника начальника центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України - начальника відділу організації підготовки учасників дорожнього руху, затвердженими наказом Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України № 150 від 25 жовтня 2010 року, ОСОБА_6 , окрім іншого, зобов`язаний: здійснювати організаційно - методичне керівництво і контроль за діяльністю підпорядкованого йому підрозділу Центру; аналізувати відомості про виконання персоналом посадових обов`язків, стан роботи за напрямками і заходи щодо її удосконалення, а також потреби матеріально-технічного забезпечення; контролювати та організовувати роботу відділу організації підготовки учасників дорожнього руху; заслуховувати звіти працівників та давати їм обов`язкові до виконання вказівки; організовувати роботу і брати безпосередню участь у прийомі громадян, розгляді та перевірці їх листів, скарг і пропозицій, тощо.
Дорученням МВС України № 7922/1т від 24 травня 2012 року Про діяльність ЦБДР та АС при МВС України й УДАІ МВС України до відділу організації підготовки учасників дорожнього руху ЦБДР та АС при МВС України передано функції з реєстрації, постановки на облік, накопичення та опрацювання інформації про суб`єктів господарювання, що здійснюють торгівлю транспортним засобами, забезпечення бланками довідок-рахунків, актів приймання-передачі та транзитними номерними знаками, збереження архіву, спостережних справ указаних суб`єктів, а також прийому громадян із зазначених питань з відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ МВС України.
Наказом МВС України № 462 від 24 травня 2012 року Про створення та організацію роботи комісії УДАІ МВС України й ЦБДР та АС при МВС України заступника начальника Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України - начальника відділу організації підготовки учасників дорожнього руху ОСОБА_6 включено в комісію, до повноважень якої входить: розгляд заяв суб`єктів господарювання, які здійснюють торгівлю транспортним засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, їх облік та внесення до реєстру, а також можливість видачі їм бланкової продукції ДАІ або облікованих у ДАІ біржових угод.
Таким чином, ОСОБА_10 , будучи заступником начальника центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України - начальником відділу організації підготовки учасників дорожнього руху, згідно примітки 1 до ст. 364 КК України та примітки 2 до ст. 368 КК України - є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Так, близько 09 години 30 хвилин 21 серпня 2012 року експерт по організації одержання бланків довідок-рахунків ТОВ ГІУС ОСОБА_9 , директор вказаного підприємства ОСОБА_11 разом з фізичними особами-підприємцями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прибули до приміщення центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 29А, з метою одержання бланків довідок-рахунків, які необхідні для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією автомобілів.
Наказом МВС України від 24 травня 2012 року Про створення та організацію роботи комісії УДАІ МВС України й ЦБДР та АС при МВС України визначено три робочі дні, а саме: вівторок, четвер та п`ятниця, в які здійснюється прийом від суб`єктів господарювання заяв на одержання бланків довідок-рахунків та безпосередня видача останнім вказаної бланкової продукції.
Знаходячись на першому поверсі приміщення ЦБДР та АС при МВС України ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 внесли себе до неофіційного списку, розміщеного в приймальні відділу підготовки учасників дорожнього руху, який складається довільно в порядку черговості особами-суб`єктами господарювання, що мають намір одержати вказані бланки. Повернувшись через деякий час до вказаного приміщення ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виявили відсутність власних прізвищ у вказаному списку, а згідно нового списку - велику кількість бажаючих суб`єктів господарювання одержати бланкову продукцію. Таким чином, вказані обставини унеможливили одержання бланків довідок-рахунків ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у цей день.
Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за вказаних обставин, не маючи можливості залишатися в м. Києві до наступного дня видачі бланків довідок-рахунків, а саме до 23 серпня 2012 року, повернулися в м. Дніпропетровськ, де вони здійснюють свою підприємницьку діяльність.
Близько 09 години 11 вересня 2012 року, ОСОБА_9 , на прохання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , разом з ними, прибув до приміщення ЦБДР та АС при МВС України з метою повторно здійснити спробу одержати зазначеними суб`єктами господарювання по 100 бланків довідок-рахунків.
Знаходячись на першому поверсі приміщення ЦБДР та АС при МВС України ОСОБА_8 та ОСОБА_7 знову внесли себе до неофіційного списку, розміщеного в приймальні відділу організації підготовки учасників дорожнього руху. Через деякий час, повернувшись до вказаного приміщення, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , виявили відсутність власних прізвищ у вказаному списку, а згідно нового списку - велику кількість бажаючих суб`єктів господарювання одержати бланкову продукцію.
З урахуванням попередньої спроби одержати відповідну бланкову продукцію, маючи намір з`ясувати відсутність прізвищ у списку, а також строки одержання заявленої кількості бланків, ОСОБА_9 , за усним проханням ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , звернувся до заступника начальника ЦБДР та АС МВС України - начальника відділу організації підготовки учасників дорожнього руху ОСОБА_6 .
У ході розмови, що відбулась 11 вересня 2012 року, в денний час, в службовому кабінеті ОСОБА_6 № 211, за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 29А, останній повідомив ОСОБА_9 , що бланки довідок-рахунків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримають наступного дня, тобто 12 вересня 2012 року лише по 50 штук у зв`язку з малим залишком бланкової продукції в ЦБДР та АС при МВС України.
12 вересня 2012 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в ЦБДР та АС при МВС України отримали по 50 бланків довідок-рахунків на підставі видаткових накладних № 4275 та № 4221 від 11 вересня 2012 року.
Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку правил торгівлі транспортними засобами № 1200 від 11 листопада 2009 року передбачено, що суб`єкт господарювання для продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, повинен мати довідки-рахунки, а підприємство-виробник - акти приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, а також відповідно номерні знаки для разових поїздок та номерні знаки Транзит.
У зв`язку з цим, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на особисте збагачення шляхом отримання хабарів від ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за сприяння їм у прискореній видачі бланків довідок-рахунків. Тому ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на одержання хабара, повідомив ОСОБА_9 про можливість в подальшому по мірі необхідності отримувати бланки довідок-рахунків за умови передачі йому грошових коштів у вигляді 200 грн. за кожен виданий бланк. Про вказані обставини ОСОБА_9 довів до відома ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , на що останні погодились.
Оскільки бланки довідок-рахунків є обов`язковими при здійсненні підприємницької діяльності, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прибули 18 вересня 2012 року в ЦБДР та АС при МВС України для одержання бланкової продукції в загальній кількості 100 штук.
18 вересня 2012 року, близько 08 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , прибули до приміщення ЦБДР та АС при МВС України за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 29А.
При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що як наслідок передачі ОСОБА_6 хабара вони швидко отримають бланки довідок-рахунків в день подачі заяв, попередньо в цей же день передали ОСОБА_9 1.000 доларів США та 12.000 грн. для подальшої передачі останнім як хабара ОСОБА_6 , що в загальному склало близько 20.000 грн. з розрахунку по 200 грн. за кожен виданий із 100 бланків довідок-рахунків.
Після чого, ОСОБА_9 близько 09 години цього ж дня, тобто 18 вересня 2012 року, з метою узгодження питання про одержання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 бланків довідок-рахунків, а також обставин передачі хабара, зайшов до заступника начальника ЦБДР та АС МВС України ОСОБА_6 , який в ході розмови повідомив про необхідність прибуття в ЦБДР та АС при МВС України ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 близько 14 години.
18 вересня 2012 року, близько 14 години, тобто в визначений ОСОБА_6 час, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , знову прибули до приміщення ЦБДР та АС при МВС України.
Після чого, ОСОБА_9 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , з метою узгодження питання про одержання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 бланків довідок-рахунків, а також передачі ОСОБА_6 хабара зайшов до його службового кабінету, де відбулося наступне.
ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на одержання хабара, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, в присутності ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за допомогою олівця зробив відмітки 50 у поданих підприємцями заявах, про видачу останнім по 50 бланків довідок-рахунків. Вказані відмітки ОСОБА_6 в заявах являлися неофіційною вказівкою для виконання підпорядкованими працівниками, що безпосередньо займалися видачею бланкової продукції, яка попередньо була доведена до відома таких працівників щодо необхідної для видачі кількості бланків довідок-рахунків. При цьому підпорядковані працівники відділу про злочинні наміри свого керівника ОСОБА_6 обізнані не були.
Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання хабара, особисто передав зазначені заяви разом з відповідними документами підпорядкованому працівнику - старшому інспектору з особливих доручень відділу організації підготовки учасників дорожнього руху центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України ОСОБА_14 для виконання, тобто для видачі зазначеної ОСОБА_6 кількості бланкової продукції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про одержання суб`єктами господарювання бланків довідок-рахунків близько 17 години в цей же день.
ОСОБА_9 18 вересня 2012 року близько 17 години, перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_6 № 211 за адресою: АДРЕСА_2 , та діючи відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_6 , передав останньому шляхом поміщення на службовий стіл як хабар грошові кошти у сумі 1.000 доларів США та 12.000 грн. за вирішення питання про одержання по 50 бланків довідок-рахунків ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 відповідно, з розрахунку 200 грн. за кожен виданий бланк довідки-рахунку.
Під час передачі ОСОБА_9 ОСОБА_6 грошових коштів в загальній сумі 1.000 доларів США та 12.000 грн. останній усвідомлював, що одержав вказані грошові кошти як хабарі від двох осіб, а саме: від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
При цьому, ОСОБА_6 , після одержання від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 безпосередньо через ОСОБА_9 вказаних грошових коштів, повідомив останньому, що для швидкого отримання в необхідній кількості бланкової продукції наступного разу він повинен попередньо зателефонувати ОСОБА_6 20 вересня 2012 року, і таким чином домовитися про дату та можливу кількість отримання бланків довідок-рахунків.
В цей же день, тобто 18 вересня 2012 року, протягом 15 хвилин, в результаті одержання ОСОБА_6 хабарів, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 швидко та безперешкодно отримали бланки довідок-рахунків в загальній кількості 100 штук на підставі видаткових накладних № 4620 та № 4621 від 18 вересня 2012 року.
Таким чином, 18 вересня 2012 року, близько 17 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 211 ЦБДР та АС при МВС України за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 29А, діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, реалізуючи свій злочинний умисел, одержав через ОСОБА_9 від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1.000 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 18 вересня 2012 року становило 7.993 грн., та 2.000 грн., як хабар за сприяння у видачі останній 50 бланків довідок-рахунків та від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10.000 грн., як хабар за сприяння у видачі останній 50 бланків довідок-рахунків.
ОСОБА_6 , продовжуючи злочинну діяльність одержав 25 вересня 2012 року від ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 хабарів в загальній сумі 36.000 гривень за наступних обставин.
20 вересня 2012 року близько 11 години ОСОБА_9 , згідно з попередньою домовленістю зателефонував ОСОБА_6 . В ході телефонної розмови ОСОБА_9 домовився з ОСОБА_6 про можливість отримання 25 вересня 2012 року ТОВ ГІУС, ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 в ЦБДР та АС при МВС України по 100 бланків довідок-рахунків за умов передачі як хабар грошових коштів з розрахунку 200 грн. за кожен виданий бланк, тобто грошових коштів на загальну суму 60.000 грн.
Таким чином, 20 вересня 2012 року, в ОСОБА_6 під час вказаної телефонної розмови виник умисел, спрямований на повторне одержання від представника ТОВ ГІУС ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 як хабар грошових коштів у сумі 60.000 грн. за сприяння у прискореному одержанні останніми 300 бланків довідок-рахунків.
25 вересня 2012 року, близько 16 години, діючи за попередньою телефонною домовленістю ОСОБА_9 з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , представник ТОВ ГІУС ОСОБА_15 , а також безпосередньо ОСОБА_9 , прибули до приміщення ЦБДР та АС при МВС України за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 29А.
Після прибуття ОСОБА_6 в свій службовий кабінет № 211, що знаходиться на другому поверсі приміщення ЦБДР та АС при МВС України, ОСОБА_9 , діючи за попередньою домовленістю, з метою узгодження питання про одержання обумовленої кількості бланків довідок-рахунків, а також передачі ОСОБА_6 хабара в сумі 60.000 грн. зайшов до нього в кабінет. Перебуваючи у приміщенні вказаного кабінету, ОСОБА_9 , згідно попередньої домовленості, передав ОСОБА_6 три заяви на одержання ТОВ ГІУС, ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 по 100 бланків кожен.
У цей момент, в ОСОБА_6 , який усвідомлював та був обізнаний про наявність малого залишку бланкової продукції в ЦБДР та АС при МВС України, виник злочинний умисел, спрямований на повторне одержання від представника ТОВ ГІУС ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 як хабарі грошових коштів у загальній сумі 36.000 грн., з розрахунку 200 грн. за кожен виданий з 180 бланків довідок-рахунків.
У зв`язку з чим, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, реалізуючи свій новий злочинний умисел, спрямований на одержання хабара повторно, але у меншому розмірі грошових коштів, у ході розмови повідомив ОСОБА_9 , що замість домовлених 300 бланків може посприяти у видачі лише 180 бланків довідок-рахунків, у зв`язку з дефіцитом бланкової продукції в ЦБДР та АС при МВС України.
Після чого, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 було досягнуто домовленість про видачу ФОП ОСОБА_7 80 бланків довідок-рахунків, а ФОП ОСОБА_8 та ТОВ ГІУС по 50 штук бланкової продукції кожному.
В зв`язку з чим, ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання хабара повторно, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, в присутності ОСОБА_9 за допомогою олівця зробив відмітки у поданих підприємцями заявах про кількість бланків довідок-рахунків, яку необхідно підпорядкованими працівниками відділу видати ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 та представнику ТОВ ГІУС, а саме: на заяві ФОП ОСОБА_7 80, а на заявах ФОП ОСОБА_8 та ТОВ ГІУС 50.
Після чого, ОСОБА_6 передав зазначені заяви разом з відповідними документами підпорядкованому працівнику - старшому інспектору з особливих доручень відділу організації підготовки учасників дорожнього руху центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України ОСОБА_14 для видачі зазначеної ОСОБА_6 в заявах кількості бланкової продукції підприємцям.
У цей же день, тобто 25 вересня 2012 року, ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання хабара повторно, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, з розрахунку можливості посприяти у видачі ТОВ ГІУС, ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 лише 180 бланків довідок-рахунків, вказав ОСОБА_9 передати йому як хабар грошові кошти в сумі 36.000 грн., відрахувавши їх від попередньо обумовленої суми в розмірі 60.000 грн.
25 вересня 2012 року, близько 17 години, ОСОБА_9 , перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_6 № 211 за адресою: АДРЕСА_2 , та діючи відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_6 , передав останньому шляхом поміщення на його службовий стіл, як хабар грошові кошти у сумі 36.000 гривень, за сприяння у прискореному одержані 180 бланків довідок-рахунків ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 і представником ТОВ ГІУС, з розрахунку 200 грн. за кожен виданий бланк довідки-рахунку.
При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював, що одержав вказані грошові кошти одночасно від трьох осіб, а саме: ОСОБА_9 і ОСОБА_8 - в сумі по 10.000 грн., а від ОСОБА_7 16.000 грн.
В цей же день, протягом 15-20 хвилин в результаті одержання ОСОБА_6 хабара, фізичні особи-підприємці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представник ТОВ ГІУС ОСОБА_15 швидко та безперешкодно отримали бланки довідок-рахунків в загальній кількості 180 штук на підставі видаткових накладних № 4994, № 4998 та № 4996 від 25 вересня 2012 року.
Таким чином, 25 вересня 2012 року, близько 17 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 211 ЦБДР та АС при МВС України за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 29А, діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, реалізуючи свій злочинний умисел, одержав від ОСОБА_9 як хабар грошові кошти в сумі 10.000 гривень, повторно, за одержання останнім 50 бланків довідок-рахунків та одержав через ОСОБА_9 від ОСОБА_8 як хабар грошові кошти в сумі 10.000 гривень, повторно, за одержання останньою 50 бланків довідок-рахунків, а також одержав через ОСОБА_9 від ОСОБА_7 як хабар грошові кошти в сумі 16.000 гривень, повторно, за одержання останньою 80 бланків довідок-рахунків.
В апеляції від 17 вересня 2013 року захисник ОСОБА_5 просив вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу та особою, відповідальною за боротьбу з проявами корупції, не вжив адекватних заходів зі встановлення особи, яка підклала грошові кошти в його службовий кабінет та не повідомив органи правопорядку про провокацію хабара, при відсутності об`єктивних доказів на підтвердження наявності у нього умислу на одержання хабара, створення для цього умов, готування до отримання незаконної винагороди та в наданні свідкам обвинувачення бодай якоїсь суттєвої допомоги в отриманні бланкової продукції.
При цьому захисник посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону, вважає, що частина доказів була отримана з порушенням встановленого законом порядку, а частина доказів не відноситься до предмету доказування. Також звертає увагу на розбіжності та неточності в показаннях свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що ставить під сумнів їх правдивість, а показання свідка ОСОБА_9 направлені на дискредитацію ОСОБА_6 .
При призначенні покарання захисник просить врахувати те, що ОСОБА_6 вину свою визнав частково, відсутність тяжких наслідків, дані про особу обвинуваченого, що вперше притягається до відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, батька-інваліда, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, страждає на тяжкі захворювання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
В доповненнях до апеляції від 07 жовтня 2013 року захисник просить за тих же доводів вирок змінити, по епізоду отримання хабара 18 вересня 2012 року ОСОБА_6 виправдати, а по епізоду від 25 вересня 2012 року, що стосується отримання ОСОБА_6 хабара в розмірі 36.000 грн., дії обвинуваченого перекваліфікувати на ч. 1 ст. 367 КК України.
В інших доповненнях до апеляції від 28 листопада 2013 року захисник ОСОБА_5 просить вирок змінити: виправдати ОСОБА_6 по епізоду отримання 18 вересня 2012 року хабара у розмірі 19.993 грн., і з урахуванням всіх обставин справи, визнання обвинуваченим своєї вини, щирого каяття та даних про особу ОСОБА_6 , що позитивно характеризується, на утриманні якого перебуває неповнолітній син, тяжко хворий батько, а також стану здоров`я обвинуваченого, який в умовах перебування в СІЗО значно погіршився - пом`якшити покарання, призначивши його не пов`язаним з позбавленням волі.
В апеляції від 07 жовтня 2013 року обвинувачений ОСОБА_6 також просить вирок відносно нього змінити: по епізоду отримання хабара 18 вересня 2012 року його виправдати, а по епізоду від 25 вересня 2012 року - перекваліфікувати дії на ч. 1 ст. 367 КК України, посилаючись на доводи аналогічні за змістом доводам, викладених захисником в доповненнях до апеляції від 07 жовтня 2013 року.
Крім того, обвинувачений посилається на відсутність доказів про отримання ним 18 вересня 2012 року 20.000 грн. Що стосується показань ОСОБА_9 , то він мав підстави на дискредитацію його-обвинуваченого, оскільки він дав показання проти ОСОБА_9 , що спричинив в його кабінеті 21 серпня 2012 року тілесні ушкодження ОСОБА_16 , та написав на нього скаргу.
25 вересня 2012 року він-обвинувачений прийняв ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 тільки по прямій вказівці свого керівника ОСОБА_18 і будь-яких переваг в отриманні кількості бланків 50 перед іншими суб`єктами господарювання вони не мали. Грошові кошти в сумі 36.000 грн. в цей день йому підкинули, коли він виходив з кабінету, ймовірно ОСОБА_9 , про що він-обвинувачений одразу ж виклав в протоколі огляду місця події.
Захисник ОСОБА_5 в заяві від 03 грудня 2013 року про уточнення резолютивної частини апеляції, які підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , висловив прохання про те, що вирок відносно ОСОБА_6 по епізоду отримання 18 вересня 2012 року хабара у розмірі 19.993 грн. слід скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події злочину, в іншій частині вирок змінити та призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України, без конфіскації майна та позбавлення спеціального звання підполковник міліції на підставі ст. 77 КК України.
За результатами розгляду вказаних апеляцій, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2013 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року змінено та постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України в редакції Закону від 07 квітня 2011 року № 3207-ІV на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади в усіх державних органах строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання підполковник міліції на підставі ст. 54 КК України, без конфіскації майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід - тримання під вартою скасовано та ОСОБА_6 негайно звільнений з під варти в залі суду.
В запереченнях від 03 березня 2014 року на касаційну скаргу прокурора ОСОБА_19 захисник ОСОБА_5 просив ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2014 року за результатами розгляду касаційної скарги прокурора ОСОБА_19 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2013 року відносно ОСОБА_6 скасована із-за необґрунтованого застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, а кримінальна справа направлена на новий апеляційний розгляд.
В доповненнях до апеляції від 06 травня 2014 року та 03 червня 2014 року захисник ОСОБА_5 крім попередніх апеляційних вимог щодо виправдання ОСОБА_6 по епізоду отримання 18 вересня 2012 року хабара у розмірі 19.993 грн., і з урахуванням додаткових даних щодо намагання обвинуваченого стати на шлях виправлення працевлаштуванням, а також, посилаючись на погіршення стану здоров`я обвинуваченого та його батьків, несприятливий сімейний стан, просив звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Доповнюючи апеляцію 22 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та 04 червня 2014 року, обвинувачений ОСОБА_6 при прийнятті відносно нього рішення просив врахувати обставини того, що він є єдиним годувальником в сім`ї, у тому числі своєї малолітньої дитини, мама якої втратила роботу, та послався на загострення свого захворювання.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2014 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року змінено та постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 368 КК України в редакції Закону від 07 квітня 2011 року № 3207-ІV до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади в усіх державних органах строком на 3 роки з позбавленням спеціального звання підполковник міліції на підставі ст. 54 КК України, без конфіскації майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
В запереченнях від 06 листопада 2014 року на касаційну скаргу прокурора ОСОБА_20 обвинувачений ОСОБА_6 просив ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2014 року залишити без зміни.
За результатами розгляду касаційної скарги прокурора ОСОБА_20 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2014 року ухвала Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2014 року відносно ОСОБА_6 скасована, а кримінальна справа направлена на новий апеляційний розгляд, з підстав невиконання апеляційним судом вказівок суду касаційної інстанції при попередньому скасуванню ухвали суду апеляційної інстанції від 06 березня 2014 року, що є обов`язковим при повторному розгляді справи в силу ст. 399 КПК України 1960 року.
В змінах до апеляції від 23 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, встановлені судом, та правильність кваліфікації його дій, просить вирок Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року змінити та застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки.
При цьому, обвинувачений посилається на повне визнання ним своєї вини по обом інкримінованим йому епізодам одержання хабарів та щире каяття, його особу, що вперше притягається до кримінальної відповідальності, наявність стійких соціальних зв`язків: постійне місце реєстрації та проживання, вища технічна освіта, не перебування на обліку у нарколога та психіатра, позитиві характеристики за місцем проживання та за останнім місцем роботи.
Вказує на своє прагнення стати на шлях виправлення, що підтверджується офіційним працевлаштуванням, підкріплене бажанням забезпечити власну ресоціалізацію, особливо з огляду на необхідність бути годувальником в сім`ї та виховувати малолітнього сина, необхідність догляду не тільки за лежачим батьком-інвалідом з діагнозом гостре порушення мозкового кровообігу в правій гемісфері головного мозку, обумовлене гіпертонічною хворобою 3 ступеня із загальним та церебральним атеросклерозом, на чому вже акцентувалася увага раніше в апеляціях, але і за матір`ю похилого віку 1942 року народження, стан здоров`я якої останнім часом істотно погіршився, у зв`язку, зокрема, із сімейними обставинами, що склалися, і яка за медичними показниками потребує стороннього догляду.
Зазначає і про необхідність догляду та виховання малолітнього сина після розлучення з його матір`ю, яка проживає окремо, а тому він, відповідно, забезпечує повсякденне піклування про дитину - відвідання школи, спортивної секції, сезонний відпочинок, поточні потреби тощо.
Звертає увагу на наявність свого послужного списку, де міститься посилання на неодноразові заохочування за зразкову службу в органах внутрішніх справ подяками, нагородження відзнакою - медаллю За сумлінну службу.
А тому, на переконання обвинуваченого, усі вищевказані обставини та їх поєднання, істотно знижують ступінь його небезпечності для суспільства, а, відтак, дають підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом обов`язків.
Захисник ОСОБА_5 , у зв`язку зі зміною ОСОБА_6 своєї апеляції від 23 лютого 2015 року, в суді апеляційної інстанції 26 лютого 2015 року відмовився від раніше всіх висунутих ним апеляційних вимог, вказуючи, що його позиція повністю узгоджена з обвинуваченим.
Заслухавши доповідь головуючого судді ОСОБА_1 , пояснення обвинуваченого, який повністю підтримав доводи апеляції від 23 лютого 2015 року та просив застосувати до нього положення ст. 75 КК України, пояснення захисника ОСОБА_5 про задоволення апеляційних вимог його підзахисного, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінальної справи, перевіривши доводи апеляції обвинуваченого зі змінами, колегія суддів прийшла до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Справа в апеляційному суді розглядається 26 лютого 2015 року, після набрання чинності 20 листопада 2012 року Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року (КПК України).
Відповідно до п.п. 11, 15 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України, кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Апеляційні скарги у кримінальних справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Цей порядок був визначений Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року зі змінами (КПК України 1960 року).
Вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для органів суду апеляційної інстанції при повторному розгляді справи, як передбачають приписи ст. 399 КПК України 1960 року.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції, які не оспорюються в апеляції обвинуваченого в останніх змінах від 23 лютого 2015 року, та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України в редакції 2011 року, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара, за вчинення дій в інтересах кожної особи, яка дає хабар - ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з використанням службового становища, повторно, - колегія суддів не перевіряє згідно з вимогами ч. 1 ст. 365 КПК України 1960 року.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, встановлених обставин справи і в межах санкції відповідної статті кримінального закону.
При цьому, згідно зі ст. 75 КК України, суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, враховуючи обставини, передбачені ст. 65 КК України, може дійти висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку, про що прийняти відповідне рішення.
Необхідність мотивування таких висновків регламентують положення ст. 334 КПК України 1960 року.
Судом першої інстанції при постановленні вироку відносно ОСОБА_6 даних вимог закону дотримано.
Так, при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції були враховані: ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, що відноситься до тяжких злочинів, підвищену суспільну небезпеку цього злочину, оскільки злочини у сфері службової діяльності підривають авторитет держаних органів та держави в цілому, сукупність всіх обставин, що характеризують злочин, зокрема, умисну форму вини, корисливий мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, наявність у діях ОСОБА_6 декількох кваліфікуючих ознак одержання хабара, що впливають на ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину.
Крім того, суд врахував і обставини, на які ОСОБА_6 посилається в апеляції: це його ставлення до вчиненого, що повністю визнав свою вину та щиро розкаявся при розгляді справи судом апеляційної інстанції 26 лютого 2015 року, його особу, що на час вчинення даного злочину до відповідальності не притягався, виключно позитивно характеризувався, має на утриманні неповнолітню дитину та батьків пенсійного віку, які, як і він, страждають на ряд захворювань.
ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.
А тому, на підставі викладеного, місцевий суд прийшов до ґрунтовного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених в санкції ч. 3 ст. 368 КК України в редакції 2011 року, з чим фактично погоджується і обвинувачений в апеляції.
Проте, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_6 приписів ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, як про це ставиться питання в апеляції останнього, оскільки звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням не буде відповідати характеру вчиненого злочину, його суспільної небезпеки та не буде належним чином сприяти виправленню ОСОБА_6 та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Не можуть вказати на обставини зворотного і посилання ОСОБА_6 в апеляції на наявність стійких соціальних зв`язків: постійне місце реєстрації та проживання, вища технічна освіта, прагнення стати на шлях виправлення, що підтверджується офіційним працевлаштуванням, підкріплене бажанням забезпечити власну ресоціалізацію, чи необхідність догляду та виховання малолітнього сина після розлучення з його матір`ю, яка, хоча і проживає окремо, але не позбавлена права здійснювати догляд чи виховання сина.
При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що після вчинення даного злочину 18 та 25 вересня 2012 року ОСОБА_6 був звільнений з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни 03 грудня 2012 року.
Однак, ще до постановлення вироку по даній справі 04 вересня 2013 року, він 17 червня 2013 року вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, - використав завідомо підроблений документ посвідчення співробітника міліції, за що його було засуджено вироком Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2014 року, який залишений без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва від 13 жовтня 2014 року.
Відтак, апеляційні доводи обвинуваченого щодо застосування до нього покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, з врахуванням наведених вище супротивних обставин, - не є спроможними, оскільки в даному конкретному випадку вони не є тими обставинами, які істотно знижували б ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та давали би підстави для висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства з можливістю застосування до нього положень ст. 75 КК України, на що було звернуто увагу і в ухвалах колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2014 року та 13 листопада 2014 року.
Ґрунтовно до ОСОБА_6 застосовані додаткові покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади в усіх державних органах в межах строку, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в редакції 2011 року, та конфіскація всього майна, окрім житла, яке є його власністю.
Також у справі наявні підстави для позбавлення обвинуваченого ОСОБА_6 спеціального звання підполковник міліції, згідно з приписами ст. 54 КК України.
За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, за винятком рішення щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 за вироком суду, бо саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Виходячи з зазначених вище даних про особу ОСОБА_6 , колегія суддів не знаходить підстав для взяття обвинуваченого під варту, як про це прийняв рішення суд першої інстанції при постановленні вироку 04 вересня 2013 року, змінивши ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжний захід, що був скасований ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ухвалою від 03 грудня 2013 року при застосуванні до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України.
А тому, на переконання колегії суддів, строк відбування покарання ОСОБА_6 слід обчислювати з дати його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду першої інстанції, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 26 вересня 2012 року з 00 год. 15 хв. по 27 вересня 2012 року включно, та строк перебування його під вартою з 04 вересня 2013 року по 03 грудня 2013 року включно.
За викладеним, апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись п.п. 11, 15 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України та ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року відносно ОСОБА_6 за винятком рішення щодо зміни йому запобіжного заходу - залишити без зміни.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з дати його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 26 вересня 2012 року з 00 год. 15 хв. по 27 вересня 2012 року включно, та строк перебування його під вартою з 04 вересня 2013 року по 03 грудня 2013 року включно.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3