У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Кривенди О.В., Заголдного В.В.,

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І.,

розглянувши
в судовому засіданні 1 листопада 2007 року у м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
апеляційного суду Запорізької області від 24 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

1976 року народження, не судимий,

- засуджений за ст. ст. 15, 152 ч. 1 КК України на 4 роки позбавлення волі.

- за
ст. 153 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 1
КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ст. 15, ч. 2
п. 10 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
остаточно до відбування
призначено 12 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 715 грн. 45 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди, 50 000 грн. - на
відшкодування моральної шкоди та 700 грн. - на відшкодування оплати праці
адвоката.

ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочинів за таких обставин.

2 вересня 2005 року ОСОБА_1
познайомився з потерпілою ОСОБА_2 і запропонував їй
прогулятися. Близько 22 год. 30
хв. ОСОБА_1, перебуваючи в нетверезому стані, знаходячись з потерпілою ОСОБА_2 в
районі парку, розташованого на
території парку у м. Запоріжжі, з метою зґвалтування, напав
на останню, долаючи опір, почав її душити руками за горло.

Коли ОСОБА_2 перестала чинити опір, перебуваючи без свідомості, ОСОБА_1,
щоб відчути збудження, продовжував застосовувати до неї фізичне насильство. Але
з фізіологічних причин не зміг вчинити з потерпілою насильницький статевий акт.
Після цього з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом
ОСОБА_1 ввів невстановлений слідством твердий предмет з обмеженою поверхнею в
анальний отвір потерпілої. Внаслідок застосування насильства потерпілій були
заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Переконавшись, що ОСОБА_2 без свідомості, ОСОБА_1 викрав у неї мобільний
телефон, вартістю 850 грн. та золоті прикраси
вартістю 1 300 грн., а всього на суму 2 150 грн.

Відразу ж після цього, усвідомлюючи, що потерпіла може його опізнати і
повідомити правоохоронні органи, - ОСОБА_1 вирішив убити її з метою приховання
раніше вчинених злочинів.

З цією метою ОСОБА_1 шнурком від кросівки потерпілої став душити її і, коли
вона перестала дихати, вважаючи що вбив ОСОБА_2, з місця події втік.

Смерть ОСОБА_2 не наступила з причин,
незалежних від волі
ОСОБА_1, оскільки потерпіла прийшла до свідомості і покликала на
допомогу.

У касаційному поданні прокурор ставить питання про зміну вироку перекваліфікацію дій ОСОБА_1 зі ст. 153 ч. 1
КК України на ст. 296 ч. 1 КК України.

Засуджений ОСОБА_1 покликається на порушення норм КПК при розслідуванні його кримінальної справи,
оскільки він не був своєчасно забезпечений захисником.

ОСОБА_1 стверджує, що не мав умислу на вбивство і зґвалтування ОСОБА_2 та
задоволення з нею статевої пристрасті неприродним способом, а тому просить
перекваліфікувати його дії на ст. 122 ч. 1 КК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подання і
вважає, що скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання і
касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які він
засуджений, ґрунтується на зібраних у справі і перевірених у судовому засіданні
доказах, оцінених у сукупності.

Доводи скарги ОСОБА_1, що він не мав умислу на зґвалтування
ОСОБА_2 задоволення з нею статевої пристрасті неприродним способом та її
вбивство, - безпідставні, оскільки матеріалами справи спростовуються.

Допитаний у якості обвинуваченого, ОСОБА_1 визнав, що хотів вступити з
ОСОБА_2 у статевий зв'язок і з цією метою намагався її роздягнути, а коли вона
почала чинити опір, - схопив її і став душити, аж поки вона не втратила
свідомість.

Як визнав ОСОБА_1, при спробі зґвалтувати ОСОБА_2 він заволодів її
мобільним телефоном, роздягнув потерпілу і оголився сам, намагався вчинити
статевий акт, але з фізіологічних причин не зміг цього зробити і, злякавшись,
став її душити, аж поки вона не затихла, вважаючи, що вбив її.

Аналогічні показання ОСОБА_1 дав на очній ставці з потерпілою ОСОБА_2, а
також при відтворенні обстановки і обставин події.

За показаннями потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_1, намагаючись вчинити з нею
статевий акт здавив її шию, від чого вона втратила свідомість. Коли отямилась, відчула сильний біль в області
шиї, вагіни і заднього проходу. На шиї вона виявила петлю зі шнурка від
кросівки, одяг був вище грудей та нижче колін.

Мати потерпілої - свідок ОСОБА_3 показала, що у зв'язку з важким станом дочки,
яка була прооперована, вона два тижні доглядала за нею в лікарні.

За даними висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_2 виявлені розриви
проміжності з порушенням м'язів тазового дна, м'язів сфінктера, які
розповсюдились на вагіну і кваліфіковані як середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

Крім того у неї виявлені рани в області молочної залози, горла, шиї, рани в
області язика.

Тілесні ушкодження в області заднього проходу і статевих органів
утворилися, за висновком експертів, від дії тупого предмета з обмеженою
травмуючою поверхнею.

Ці та інші докази на переконання колегії суддів, дали суду підстави дійти
обґрунтованого висновку - про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які він
засуджений.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. ст. 15, ч. 2 п. 10 ст. 115, 15,
152 ч. 1, 153 ч. 1 та 185 ч. 1 КК України.

Матеріалами справи спростовуються і доводи скарги ОСОБА_1 в частині
порушення його прав на захист на досудовому слідстві і, оскільки з моменту
пред'явлення йому обвинувачення у вчиненні злочину, при якому участь захисника
є обов'язковою, - він був забезпечений адвокатом.

Колегія суддів не може погодитися з доводами касаційного подання про
необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_1 зі ст. 153 ч. 1 на ст. 296 ч. 1 КК
України з таких підстав.

Суб'єктивна сторона хуліганства характеризується умислом, спрямованим на
демонстративну неповагу до суспільних норм і правил поведінки і усвідомлення
цього як винним, так оточуючими. Тобто, домінуючим у таких діях є їх
мотив.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 вчинив посягання на потерпілу не з
хуліганських мотивів, а з метою її зґвалтування. Саме з метою реалізації цього
умислу ОСОБА_1, як сам він визнав, щоб відчути статеве збудження, вчиняв щодо
потерпілої насильницькі дії, які завдавали їй болю, щоб при цьому відчути
особисте статеве збудження.

Отже, за викладених обставин введення у статеві органи потерпілої
невстановленого предмету слід розцінювати як спосіб задоволення ОСОБА_1им
статевої пристрасті неприродним способом.

Ці дії правильно кваліфіковані за ст. 153 ч. 1 КК України.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки
враховує особливу тяжкість вчиненого злочину і його підвищену суспільну
небезпечність, так і дані про особу винного.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання прокурора і касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду Запорізької
області від 24 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

судді:

В.М. Верещак О.В. Кривенда В.В. Заголдний