АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№11/791/1466/13
Головуючий в 1 інстанції:
Категорія: ч.3 ст. 368 КК України
Доповідач: Гемма Ю.М.
У Х В А Л А

іменем України

24 грудня 2013 року
м. Херсон

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Херсонської області в складі:

головуючого Гемми Ю.М.,

суддів Литвиненко І.І.,
Красновського І.В.,

за участю прокурора Дворецького
О.О.,

захисника ОСОБА_1,

обвинувачених ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні кримінальну
справу за апеляцією прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, на постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 01 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою кримінальна
справа стосовно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України,

за обвинуваченням у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,
повернута прокурору Херсонської
області на додаткове розслідування з
мотивів неповноти та неправильність
досудового слідства.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 -
застава, щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
підписка про невиїзд.

Органами досудового слідства
ОСОБА_2 обвинувачуються в тому, що він,
працюючи відповідно до наказу
Головного управління юстиції у
Херсонській області Міністерства
юстиції України від 15.03.2011 року № 05-01/191
заступником начальника Білозерського
районного управління юстиції -
начальником відділу державної
виконавчої служби, будучи відповідно
до наказу Головного управління юстиції
у Херсонській області Міністерства
юстиції України від 11.07.2011 року № 05-01/694
державним службовцем 12 рангу 6
категорії, на підставі ст. 4 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», посадової
інструкції, здійснюючи функції
представника влади і займаючи посаду,
пов'язану з виконанням організаційно -
розпорядчих обов'язків, зокрема
наділений повноваженнями здійснювати
загальне керівництво діяльністю
відділу, вживати необхідних заходів до
своєчасного і повного виконання
рішень, зазначеного в документі з
примусового виконання.

Тобто, будучи працівникам
державного органу, наділений правом,
пред'являти вимоги, а також приймати
рішення, обов'язкові для виконання
юридичними і фізичними особами
незалежно від їх відомчої належності
або підпорядкованості, тим самим
здійснюючи функції представника влади,
отримав від ОСОБА_5 незаконну грошову
винагороду в сумі 5 000 гривень при
наступних обставинах:

в провадженні старшого державного
виконавця ВДВС Білозерського РУЮ
ОСОБА_4 на виконанні перебуває
виконавчий лист №2-37/2010, виданий 13.04.2011
року Білозерським районним судом
Херсонської області щодо усунення
перешкод ОСОБА_6 в користуванні
належним їй на праві власності
житловим будинком, розташованим по
АДРЕСА_1 шляхом виселення із вказаного
житлового будинку ОСОБА_7, який його
займає без надання іншого житлового
приміщення.

Під час провадження виконавчих дій
за вказаним виконавчим листом, 27.09.2011
року здійснено виїзд до АДРЕСА_1 з метою
примусового виконання рішення суду. В
ході виконання рішення суду в будинку
було проведено опис майна, що належить
ОСОБА_7, його переміщено у одну із
кімнат, яку зачинено, опечатано та
передано на зберігання стягувачу, про
що складено відповідні акти.

Являючись родичем ОСОБА_7 та раніше
проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5,
будучи обізнаним, що виселення
здійснював ВДВС Білозерського РУЮ
звернувся до начальника ВДВС
Білозерського РУЮ ОСОБА_2 з проханням
надати йому доступ на територію
вказаного домоволодіння, де забрати
приналежні йому 150 000 грн., які
перебувають в лише йому відомій
схованці, а також інші речі, які
належать ОСОБА_7. ОСОБА_2 пообіцяв
допомогти ОСОБА_5 у вирішені вказаного
питання і зазначив, що до останнього з
вказаного питання звернеться
державний виконавець, а що стосується
вилучених в ході огляду речей, то з
цього питання ОСОБА_2 направив ОСОБА_5
до директора приватного підприємства
«Юридична фірма «Консул» (ПП «ЮФ
«Консул») ОСОБА_3.

У свою чергу, ОСОБА_2, будучи
начальником відділу, надав вказівку
державному виконавцю та своєму
підлеглому ОСОБА_4 зустрітися з
ОСОБА_5 та обговорити з ним прохання
останнього. У подальшому до ОСОБА_5
звернувся ОСОБА_4 і повідомив, що йому
від ОСОБА_2 відомо намагання ОСОБА_5
забрати приналежні йому грошові кошти
сховані на території домоволодіння за
адресою: Білозерський район АДРЕСА_1 і
це питання буде вирішено.

ОСОБА_5 з метою викриття злочинних
намірів службових осіб державної
виконавчої служби звернувся з
відповідною заявою до УДСБЕЗ УМВС
України в Херсонській області.

ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_3 про те, що
він звертався до ОСОБА_2 з
проханням надати можливість доступу на
територію домоволодіння, щоб забрати 150
000 грн., на що ОСОБА_3 зазначив, що він
добре знайомий з ОСОБА_2 і вирішить це
питання, домовившись з останнім про
умови, на яких можливо буде забрати 150 000
грн. зі схованки.

Через деякий час ОСОБА_3 повідомив
ОСОБА_5, що він посприяє у наданні йому
доступу на територію домоволодіння, де
він зміг би забрати 150 000 грн., але для
цього він повинен передати йому десять
відсотків від 150 000 грн., тобто 15 000 грн.,
при цьому половину суми ОСОБА_5 повинен
передати перед наданням доступу до
домоволодіння та отримання ним коштів
зі схованки, а іншу частину - після того
як ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заберуть свої
грошові кошти зі схованки.

09.12.2011 року у ході зустрічі в офісі
ПП «ЮФ «Консул» за адресою: м. Херсон,
вул. Нафтовиків, 52-а, ОСОБА_5
передав ОСОБА_3 частину незаконної
винагороди в сумі 3 000 грн., після чого
останній зателефонував ОСОБА_2 та
повідомив, що він отримав частину
грошей від ОСОБА_8.

11.12.2011 року у телефонній розмові
ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_8, що для
сприяння проникненню на територію
домоволодіння і отримання грошових
коштів зі схованки останній повинен
передати йому ще 10 000 грн. перед
входженням на територію домоволодіння,
на що ОСОБА_8 погодився. 12.12.2011 року
близько 08.00 год., знаходячись у м.
Херсоні по вул. Перекопській, на
стоянці біля кафе «Восток», ОСОБА_5
передав ОСОБА_3 у якості хабара 10 000 грн.

12.12.2011 року ОСОБА_2, будучи
начальником ВДВС Білозерського РУЮ,
умисно, усвідомлюючи противоправність
своїх дій, з метою отримання незаконної
грошової винагороди, близько 08.00 год.
викликав до свого кабінету ОСОБА_4 та в
присутності ОСОБА_3 вказав йому
забезпечити ОСОБА_5 та ОСОБА_7
можливість забрати приналежні їм
грошові кошти сховані на території
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1
шляхом надання доступу на територію
вказаного домоволодіння.

На виконання раніше досягнутої
домовленості 12.12.2011 року ОСОБА_4 за
попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
умисно, усвідомлюючи противоправність
своїх дій, з метою отримання незаконної
грошової винагороди за проведення
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на територію
зазначеного домоволодіння,
організував огляд території
домоволодіння зі складанням акту, при
цьому надав можливість ОСОБА_5, який не
є стороною у виконавчому провадженні,
бути присутнім та оглянути речі, які
знаходяться на території
домоволодіння і надав можливість
ОСОБА_7 забрати свої грошові кошти в
сумі 150 000 грн. зі схованки. Крім того,
ОСОБА_4 в акті державного виконавця не
зазначив факт присутності при
проведенні виконавчої дії ОСОБА_5.

12.12.2011 року близько 09.00 ОСОБА_4,
знаходячись в АДРЕСА_1, отримав від
ОСОБА_3 у якості частини хабара грошові
кошти у сумі 5000 грн., які передав ОСОБА_2,
а останній в свою чергу розподілив їх
шляхом залишення собі 3500 грн. та
передачі ОСОБА_4 1500 грн.

Органами досудового слідства
ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що він
за аналогічних обставин, працюючи
старшим державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Білозерського районного управління
юстиції, будучи відповідно до наказу
Головного управління юстиції у
Херсонській області Міністерства
юстиції України від 25.07.2011 року № 05-01/770
державним службовцем 15 рангу 7
категорії, на підставі ст.4 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», посадової
інструкції, здійснюючи функції
представника влади і займаючи посаду,
пов'язану з виконанням організаційно -
розпорядчих обов'язків, тобто, будучи
працівникам державного органу,
наділений правом, пред'являти вимоги, а
також приймати рішення, обов'язкові для
виконання юридичними і фізичними
особами незалежно від їх відомчої
належності або підпорядкованості, тим
самим здійснюючи функції представника
влади, за попередньою змовою з
начальником ВДВС Білозерського РУЮ
Херсонської області ОСОБА_2 і
директором приватного підприємства
«Юридична фірма «Консул» (ПП «ЮФ
«Консул») ОСОБА_3, отримав від ОСОБА_5
незаконну грошову винагороду в сумі 1500
грн.

Органами досудового слідства
ОСОБА_3 обвинувачуються в тому, що він
за аналогічних обставин, будучи
відповідно до свідоцтва «про право на
заняття адвокатською діяльністю»
НОМЕР_1 від 07.12.2006 року адвокатом, а на
підставі ст.4 Закону України «Про
адвокатуру» адвокатура України
здійснює свою діяльність на принципах
верховенства закону, незалежності,
демократизму, гуманізму і
конфіденційності, в порушення ст. 7
Закону України «Про адвокатуру» - «при
здійсненні своїх професійних
обов'язків адвокат зобов'язаний
неухильно додержувати вимог чинного
законодавства», а також будучи
директором приватного підприємства
«Юридична фірма «Консул» (ПП «ЮФ
«Консул»), не укладаючи угоди про
надання юридичних послуг, за
попередньою змовою з начальником ВДВС
Білозерського РУЮ Херсонської області
ОСОБА_2 та старшим державним виконавцем
ВДВС Білозерського РУЮ Херсонської
області ОСОБА_4, отримав від ОСОБА_5
незаконну грошову винагороду на
загальну суму 13 000 грн.

Повертаючи справу на додаткове
розслідування, суд у постанові
послався на те, що неповнота й
неправильність досудового слідства не
може бути усунута в судовому засіданні,
зазначивши, що органом досудового
слідства не з'ясовані суттєві
обставини, вчиненого злочину. Так, в
матеріалах справи відсутні документи
про заведення оперативно-розшукової
справи та про законність проведення
негласних дій, які фіксувалися шляхом
зняття інформації з каналів зв'язку, що
підлягають перевірці слідчим шляхом; у
справі не проведено експертиз для
ідентифікації осіб згідно запису
розмов, зафіксованих на аудіо-записах,
на підставі первинних носіїв
інформації, які не приєднані до справи,
що позбавляє суд можливості призначити
відповідну експертизу. Також суд
вказав, що органу досудового слідства
необхідно: з'ясувати причини істотних
суперечностей у доказах, на яких
засноване обвинувачення, зокрема,
перевірити факти порушень
кримінально-процесуального закону та
можливої фальсифікації протоколів
слідчих дій за участю ОСОБА_4
працівниками міліції при проведенні
огляду місця пригоди, вилученні у
ОСОБА_4 грошей у сумі 1500 грн. та
матеріалів виконавчого провадження,
складанні явки з повинною; перевірити
факт провокації хабара як з боку
свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, так і
працівників міліції; з'ясувати роль
ОСОБА_7 у даванні хабара, який не
звертався до органів міліції з заявою
про вимагання у нього хабара та про
дачу хабара, а також перевірити
наявність підстав для його звільнення
від кримінальної відповідальності.
Крім того, органу досудового слідства
необхідно конкретизувати
обвинувачення щодо загальної суми
хабара та суми отриманої кожним
обвинуваченим, щодо дій ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 в рамках їх повноважень, щодо
дій ОСОБА_3 як суб'єкта злочину, чи він
діяв як службова особа в якості
директора ПП «Юридична фірма «Консул»,
чи як адвокат.

В апеляції прокурор указує на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи, істотним
порушенням кримінально-процесуального
закону, просить її скасувати, а справу
повернути на новий судовий розгляд.
Свої доводи обґрунтовує тим, що суд не
вжив усіх можливих заходів для
встановлення всіх обставин справи та
передчасно повернув справу на
додаткове розслідування. Вважає, що суд
міг у судовому засіданні перевірити
допустимість і достовірність зібраних
у справі доказів, зокрема,
аудіо-записів розмов обвинувачених,
показань обвинуваченого ОСОБА_4 щодо
допущених порушень при вчиненні
слідчих дій за його участю та можливої
їх фальсифікації, показань свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_5 та усунути ці недоліки
шляхом більш ретельного допиту
свідків, які приймали участь у
проведенні слідчих дій, та призначення
фоноскопічної експертизи. Також суд
безпідставною послався на те, що
обвинувачення не конкретизовано щодо
участі кожного обвинуваченого в
отриманні хабара, а саме загальної суми
хабара та суми отриманої кожним. Не
погоджується з посиланням суду на те,
що матеріали виконавчого провадження
вилучені з порушенням закону, оскільки
вони були вилучені безпосередньо у
ОСОБА_4 під час затримання. Що
стосується вказівки суду про долучення
до матеріалів справи постанови про
заведення оперативно-розшукової
справи та апаратури, якою
здійснювалися аудіо-записи розмов
обвинувачених, то вони не ґрунтуються
на законі. Також суд не вправі був
робити висновки щодо кваліфікації
вчиненого злочину та достовірності
доказів, що було фактично зроблено
судом.

У запереченнях обвинувачений
ОСОБА_4 вказує на необґрунтованість
апеляції прокурора, просить її
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, який підтримав апеляцію і
вважав, що постанова підлягає
скасуванню, а справа поверненню на
новий судовий розгляд, пояснення
захисника ОСОБА_1, обвинувачених
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які
заперечували проти задоволення
апеляції прокурора, та просили
постанову суду залишити без зміни, у
дебатах сторони залишилися на своїх
позиціях, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про
необхідність направлення справи на
додаткове розслідування з підстав,
викладених у постанові, є
обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 281 КПК України
1960 року повернення справи на додаткове
розслідування зі стадії судового
розгляду допускається лише тоді, коли
неповнота або неправильність не може
бути усунута в судовому засіданні.

Досудове слідство визнається
неповним, якщо під час його провадження
всупереч вимогам ст. ст. 22, 64 КПК України
1960 року не були дослідженні або були
поверхово чи однобічно дослідженні
обставини, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Неправильним досудове слідство
визнається в разі, коли органами
досудового слідства при вчиненні
процесуальних дій і прийнятті
процесуальних рішень були неправильно
застосовані або безпідставно не
застосовані норми
кримінально-процесуального чи
кримінального закону і без усунення
цих порушень справа не може бути
розглянута в суді.

Однак зазначених вимог закону
органом досудового слідства дотримано
не було.

Як установлено судом і
підтверджено матеріалами справи,
пред'явивши обвинувачення ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в одержанні хабара
службовими особами, вчиненому за
попередньою змовою групою осіб, за
сприяння ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в доступі до
домоволодіння і надання ним можливості
забрати свої грошові кошти в сумі 150 000
грн. зі схованки, орган досудового
слідства не з'ясував суттєві
обставини, що належать до предмету
доказування у кримінальній справі,
тобто не конкретизував обвинувачення
щодо кожного обвинуваченого, зокрема,
спрямованість їх умислу на отримання
загальної суми хабара та в чиїх
інтересах, на чиїй стороні і за чиєю
ініціативою - того, хто дав, чи того, хто
одержав хабар, - діях кожний з них.

Так, органами досудового слідства
вказані особи обвинувачуються в
отриманні хабара на загальну суму 13 000
грн., тоді як зі змісту обвинувачення
слідує, що їх умисел був спрямований на
отримання хабара на загальну суму 15 000
грн..

Разом із тим, ОСОБА_2
обвинувачується в отриманні хабара на
суму 5000 грн., ОСОБА_3 на суму 13 000 грн.,
ОСОБА_4 на суму 1500 грн. відповідно.

Також органом досудового слідства
не конкретизовано обвинувачення щодо
дій ОСОБА_3 як суб'єкта злочину, чи він
діяв як службова особа в якості
директора ПП «Юридична фірма «Консул»,
чи як адвокат та в чиїх інтересах він
діяв, чи одержувачів хабара ОСОБА_2 і
ОСОБА_4, чи хабародавця ОСОБА_5, чи
свідка ОСОБА_7.

Зазначені обставини свідчать про
неповноту та неправильність
досудового слідства.

Крім того, в матеріалах справи
залишилися нез'ясованими істотні
суперечності у доказах, на яких
засноване обвинувачення.

Дані протоколу явки з повинною
ОСОБА_4 та протоколу огляду місця події
від 12.12.2011 року містять суперечливі
дані щодо обставин вчинення слідчих
дій за участю ОСОБА_4, з яких слідує, що
спочатку він о 14 год. повідомив органи
міліції про одержання ним хабара, про
що було складено протокол явки з
повинною, а потім о 16 год. його було
затримано на вулиці, де під час огляду
місця події у нього були вилучені гроші
в сумі 1500 грн., які він отримав в якості
хабара, тобто після складання
протоколу явки за вчинення цього
злочину. ( том № 1, а.с. 37, 46)

У зв'язку з цим незрозуміло, коли
саме і при яких обставинах були
вилучені гроші у ОСОБА_4, що були
предметом хабара.

З протоколів про результати
оперативно-технічних заходів від 28.03.2012
року та 30.03.2012 року слідує, що
фіксування розмов між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
здійснювалося 11.11.2011 року та 29.11.2011 року
(том № 1, а.с. 63, 64, 88); з протоколів про
результати оперативно-технічних
заходів від 28.03.2012 року та 29.03.2012 року
слідує, що фіксування розмов між ОСОБА_3
і ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_5
здійснювалося у період з 16.11.2011 року до
16.01.2012 року (том № 1, а.с. 89, 90).

Разом із тим, як убачається з заяви
ОСОБА_5 про злочин, він звернувся до
органів міліції 09.12.2011 року (том № 1, а.с.
25), тобто оперативно-розшукові заходи
щодо обвинувачених здійснювалися до
звернення ОСОБА_5 до органів міліції.

Наведені вище обставини не можуть
не викликати певні сумніви в
законності проведення як слідчих дій,
так і оперативно-розшукових заходів, на
що правильно звернув увагу суд першої
інстанції, оскільки обвинувачення не
може ґрунтуватися на доказах,
одержаних незаконним шляхом.

Отже, при наявності таких
суперечливих доказів, якими органом
досудового слідства обґрунтовується
обвинувачення, та між доказами
одержаними під час судового слідства
стосовно істотних обставин справи, суд
не може дати їм однозначної оцінки без
установлення для цього нових даних.

Таким чином, наведені в постанові
суду першої інстанції вказівки про
необхідність виконання процесуальних
та слідчих дій, спрямованих на
з'ясування істотних обставин, що
підлягають доказуванню у кримінальній
справі, відповідають вимогам ст. 281 КПК
України 1960 року, оскільки для
встановлення обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, потрібно проведення ряду
оперативно-слідчих та інших
процесуальних дій, спрямованих на
збирання нових доказів, зокрема, для
перевірки алібі ОСОБА_4 про отримання
ним грошей від ОСОБА_3 для
відшкодування витрат за виконавчим
провадженням з боку ОСОБА_7; для
з'ясування причин істотних
суперечностей між доказами
обвинувачення; для перевірки
законності проведення
оперативно-розшукових заходів; для
необхідності конкретизації
обвинувачення, виконання яких у такому
обсязі в судовому засіданні неможливо
з додержанням специфіки процесуальної
форми судового розгляду.

Оскільки допущені органами
досудового слідства недоліки та
упущення не можуть бути усунуті в
судовому засіданні, суд першої
інстанції обґрунтовано повернув
справу на додаткове розслідування у
зв'язку з необхідністю проведення ряду
оперативно-слідчих і процесуальних
дій, спрямованих на всебічне, повне й
об'єктивне дослідженні всіх обставини
справи, зокрема, позиції захисту
обвинувачених.

Підстав для скасування постанови,
як про це ставиться питання прокурором
в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Разом із тим, як правильно
зазначено в апеляції прокурора,
повертаючи справу на додаткове
розслідування, суд не вправі був
наперед вирішувати питання про обсяг
обвинувачення, його доведеність,
кваліфікацію вчиненого, достовірність
тих чи інших доказів чи перевагу одних
доказів перед іншими, а також вважати
встановленими обставини, які
підлягають перевірці в ході
додаткового розслідування, що було
фактично зроблено судом, яким були
вирішені питання про недопустимість
та фальсифікацію доказів, зокрема, за
результатами оперативно-розшукових
заходів, протоколів слідчих дій за
участю ОСОБА_4, показань свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_5; про кваліфікацію дій
обвинувачених та про необхідність
зміни обвинувачення, про наявність
факту провокації свідків хабара з боку
свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_5 та
працівників міліції, про відсутність
підстав для звільнення ОСОБА_7 від
кримінальної відповідальності, і ці
вказівки суду підлягають виключенню з
мотивувальної частини постанови.

Також підлягає виключенню з
постанови суду вказівка суду про
приєднання до матеріалів справи
постанови про заведення
оперативно-розшукової справи та
надання апаратури, якою здійснювалася
аудіо-фіксація оперативно-розшукових
заходів, оскільки це не передбачено
Законом України «Про оперативно
розшукову діяльність».

У зв'язку з чим, постанова в цій
частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України
1960 року, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляцію прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції - задовольнити частково.

Постанову Комсомольського
районного суду м. Херсона від 01
листопада 2013 року повернення
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ч.3 ст. 368 КК
України на додаткове розслідування
прокурору Херсонської області -
змінити.

Виключивши з мотивувальної
частини постанови вказівки суду про
недопустимість та фальсифікацію
доказів, зокрема, за результатами
оперативно-розшукових заходів,
протоколів слідчих дій за участю
ОСОБА_4, показань свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_5; про кваліфікацію дій
обвинувачених та про необхідність
зміни обвинувачення, про наявність
факту провокації свідків хабара з боку
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5 та працівників
міліції, про відсутність підстав для
звільнення ОСОБА_7 від кримінальної
відповідальності.

У решті постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Міру запобіжного заходу щодо
ОСОБА_2 - заставу, щодо ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - підписку про невиїзд залишити
без зміни.

Судді: