Справа №1-548/10 28.10.2010 28.10.2010 28.10.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11- 675/10р. Головуючий І-ї інстанції
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст. 190 ОСОБА_1
КК України Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Маркової Т.О.

Суддів Кателіна В.П., Олещук Т.Л.

за участю прокурора Кириленка Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2010року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, судимий 23.03.2010р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, керуючись правилами, передбаченими ст. 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2010 року та остаточно ОСОБА_3 призначено покарання 5 років позбавлення волі.

Цим же вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимий,

засуджений за ст. 198 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком суду ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнані винними в тому, що

27.02.2010 року приблизно о 22.00год. ОСОБА_3, знаходячись в барі «Янтар», розташованому на зупинці громадського транспорту «Матеріальні ворота» в м. Миколаєві, діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом подзвонити, заволодів мобільним телефоном вартістю 695 грн. та сім - картою оператора мобільного звязку «МТС» вартістю 10 грн., на рахунку якої були гроші в сумі 20 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 725 грн. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на свій розсуд.

Того ж дня, 27.02.2010 року в вечірній час ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та невстановленою особою, знаходячись біля будинку № 13 по пер. Кобера в Ленінському районі м. Миколаєва, діючи повторно, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, яке виразилось у нанесенні ударів в область обличчя та шиї, відкрито заволоділи майном, яке належало потерпілому ОСОБА_6, а саме: курткою вартістю 600 грн., в якій знаходився пропуск на завод «Зоря - Машпроект» вартістю 50 грн., зарплатна картка вартістю 27 грн., чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 677 грн. Після чого ОСОБА_3, ОСОБА_4 та невстановлена особа з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

27.02.2010 року в вечірній час ОСОБА_5Знаходячись біля бару «Янтар» , розташованого на зупинці громадського транспорту «Матеріальні ворота» в м. Миколаєві, достовірно знаючи, що ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6, взяв викрадений телефон на тимчасове зберігання за місцем свого проживання за адресою м. Миколаїв, вул. 12-та Прокольна, б. № 47 а, кв. 121, де і зберігав його до 28.02.2010 року.

28.02.2010 року в ранковий час ОСОБА_5, знаходячись на ринку «Колос», розташованому по пр. Миру в м. Миколаєві, в одному з кіосків збув зазначений мобільний телефон за грошову винагороду в сумі 80 грн.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_3, посилається на те, що його вина у вчиненні злочинів судом не доведена, а тому просить скасувати вирок. Заперечує факт викрадення майна у потерпілого. Стверджує, що взяв телефон у потерпілого з метою подзвонити, але у нього самого цей телефон забрали інші особи. Пограбували потерпілого також інші особи.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав, що вирок повинен бути залишений без зміни, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів при обставинах, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам, які детально викладені у вироку.

Так, потерпілий в судовому засіданні показав, що 27.02.2010 року приблизно о 22.00 год. він зайшов до бару, розташованого на зупинці громадського транспорту «Матеріальні ворота», де були раніше не знайомі йому хлопці, серед яких, як зясувалось в ході слідства ОСОБА_3, ОСОБА_4. Під час вживання спиртних напоїв з ними ОСОБА_3 попросив у нього телефон під приводом подзвонити, з яким вийшов з бару. Потім ОСОБА_3 повернувся до бару, але телефон не вернув. Через це між ним та хлопцями виник конфлікт. Коли він вийшов із приміщення бару в парк, слідом за ним вийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В парку вони почали наносили йому удари в область обличчя та шиї, після чого, коли він упав на землю, зняли з нього куртку та втекли. Викрадену куртку йому в ході слідства повернули.

Ці показання потерпілого узгоджуються з протоколом огляду місця події (а.с.4), висновком експерта № 622/419/10 від 30.03.2010р., згідно якого у потерпілого ОСОБА_6М виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців та садни в області обличчя, крововиливу в слизову нижньої губи з її пошкодженням, які могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних потерпілим ( а.с.28), протоколом виїмки, згідно якого ОСОБА_7 мати ОСОБА_4 за місцем їх проживання добровільно видала працівникам міліції куртку, належну потерпілому ОСОБА_6 ( а.с. 44, 100).

Крім того, вина ОСОБА_3 підтверджується і іншими доказами, а саме: протоколом очної ставки між потерпілим та підозрюваним ОСОБА_3, під час якої він показав, що саме він узяв у ОСОБА_6 мобільний телефон під приводом подзвонити. Також пояснив, що він, ОСОБА_4 та знайомий йому хлопець на імя Денис вийшли на вулицю, де ОСОБА_4 та Денис наносили удари потерпілому, а він зняв з потерпілого куртку (а.с. 66); протоколом очної ставки між підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_3, під час якої він підтвердив, що взяв у потерпілого мобільний телефон під приводом подзвонити, однак повертати телефон не збирався і віддав його ОСОБА_5 для того, щоб наступного дня його продати. ОСОБА_5 підтвердив, що зрозумів, що ОСОБА_3 шляхом обману викрав у ОСОБА_6 телефон (а.с.68), протоколом очної ставки між підозрюваними ОСОБА_4 та ОСОБА_3, під час якої ОСОБА_3 підтвердив, що взяв у потерпілого телефон під приводом подзвонити, однак телефон повертати не збирався. Крім того, на вулиці саме він зняв з потерпілого куртку, а тілесні ушкодження наносив ОСОБА_4 (а.с.69).

За таких обставин доводи апелянта про те, що він не вчиняв злочинів, є безпідставними, оскільки спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Надавши доказам належну оцінку, суд правильно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 190 та за ч.2 ст. 186 КК України.

Щодо призначеного ОСОБА_3 покарання, то суд І-ої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України правильно призначив йому покарання за кожний із вчинених злочинів та остаточно визначив до відбуття покарання за правилами ст.ст. 70, 72 КК України

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції засудженого.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2010 року відносно ОСОБА_3 без зміни.

Головуюча

Судді