Справа № 347/2618/14-к
Провадження № 11-кп/779/300/2015
Категорія ст.121 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , матеріали кримінального провадження № 0000231 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Косівського районного суду від 07 травня 2015 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, раніше судимого 26.04.2013 року Косівським районним судом за ст. 125 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, 11.08.2014 року покарання замінене на 30 годин громадських робіт, покарання не відбуте, -

в с т а н о в и л а :
даним вироком ОСОБА_7 засуджено за ст. 121 ч.2 КК України та призначено покарання 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України повністю приєднано покарання за попереднім вироком Косівського райсуду від 26.04.2013р. та постанови суду від 11.08.2014р. за правилами ст.72 п.г КК України та остаточно визначити - 7 (сім) років 3 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винуватий у вчиненні злочину за таких обставин.

22.08.2014р. близько 08 години, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на подвір`ї ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 висловлюючи претензії до ОСОБА_9 розпочав словесний конфлікт. Під час конфлікту, в присутності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс удар кулаком правої руки в область грудної клітки ОСОБА_9 від чого останній впав на землю перед будинком. Після чого умисно наніс удар правою ногою ОСОБА_9 в область підборіддя зліва та ще декілька ударів ногою по тулубу.

24.08.2014 року, біля 19:50 год., ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер на території власного господарства. Внаслідок завданих ударів ОСОБА_7 . ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого плеча, що має ознаки легких тілесних ушкоджень, закритої внутрішньої черепної травми із здавленням головного мозку гострою лівобічною субдуральною гематомою, крововиливами під мякі оболонки головного мозку, синцем на шкірі та крововиливами в мякі тканини в ділянках підборіддя, лівої щоки та шиї, синцем нижньої повіки лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи трупа за №122 від 15 жовтня 2014 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення від яких наступила смерть.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи кваліфікацію своїх злочинних дій, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що судом безпідставно визнано рецидив вчинення злочину, як обтяжуючою обставиною вчинення злочину і призначене йому покарання є надто суворим. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, виключити рецидив, як обтяжуючу обставину вчинення злочину та пом`якшити йому покарання, у зв`язку з суворістю останнього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, яка не підлягає до задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок в цій частині не перевіряється.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_12 в скоєнні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю грунтуються на розглянутих в судовому засіданні і наведених у вироку доказах.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог матеріального права і кримінального процесуального законодавства перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про виключення рецидиву, як обтяжуючої обставини вчинення злочину, оскільки ним було оплачено штраф за вироком Косівського районного суду від 26 квітня 2013 року, то дане твердження не відповідає дійсності та спростовується довідкою з кримінально-виконавчої інспекції від 21 жовтня 2014 року (т.1 а.с. 106) про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Косівського районного суду від 11 серпня 2014 року покарання у виді штрафу було змінено на покарання у виді 30 годин громадських робіт і в повному обсязі дане покарання не відбуте, із 30 годин ним відпрацьовано 12 годин.

Тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_7 вбачається рецидив вчинення злочину.

Що стосується призначення покарання, то відповідно до ст. 65 КК України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року п. 2 Про практику призначення судами кримінального покарання, з наступними змінами, роз`яснив, що відповідно до ст. 65 ч. 1 п. 1 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

Як видно із вироку, суд, призначаючи покарання, в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, те що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю відшкодовано заподіяну шкоду потерпілому.

Обставини, що обтяжують йому покарання судом визнано, як рецидив злочину.

Згідно зі ст. 50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що покарання ОСОБА_7 відповідає загальним засадам призначення покарань, встановлених у ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційних підстав для зміни, або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Косівського районного суду від 07 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, з часу його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2