н/п 1-кп/640/560/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4
Московським районним судом м. Харкова від 14.02.2002р. за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185, ст.304 КК України на підставі ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково постановою Первомайського міського суду Харківської області від 05.06.2002 року; Комінтернівським районним судом м. Харкова від 12 травня 2005 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; Фрунзенським районним судом м.Харкова від 08 вересня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; Московським районним судом м. Харкова від 25 жовтня 2011 року за ч. 2 ст,::185 КК України до 3 років позбавлення волі із випробувальним терміном 2 роки. Київським районним судом м. Харкова від 14 січня 2014 року за ч.З ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; Відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2014, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
01 серпня 2014 року приблизно о 15.15 годні ОСОБА_5 , знаходячись в трамваї № 26, який рухався від зупинки Героїв праці до зупинки Журавльовського гідропарку в м. Харкові, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу таємно із жіночої сумочки ОСОБА_6 викрав майно, яке належало потерпілій, а саме: гаманець із штучної шкіри чорного кольору, знаходився в користуванні, який не представляє матеріальнім цінності для потерпілої, а також гроші на загальну суму 198 грн. Після цього ОСОБА_5 вийшов з трамваю на зупинці громадського транспорту, яка розташована біля ТЦ Караван та направився в сторону лісосмуги. ОСОБА_6 прослідувала за ним та просила його зупинитися, але ОСОБА_5 на її прохання не відреагував та продовжував йти. Продовжуючи переслідування ОСОБА_6 помітила ОСОБА_7 який відпочивав в лісосмузі та завернулась до нього за допомогою, на що ОСОБА_7 погодився пішов в напрямку, в якому йшов ОСОБА_5 . Пройшовши приблизно 5-6 хвилин ОСОБА_7 помітив ОСОБА_8 який, рухаючись в сторону ТЦ Каравані викинув у очерет предмет схожий на гаманець. В цей час ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 і штовхнув руками в груди, від чого останній впав на землю. Після цього, скориставшись ремінцем від сумки, ОСОБА_7 зв`язав руки ОСОБА_5 за спиною. В цей момент до них підійшла ОСОБА_6 та повідомила, що саме цього чоловіка вона переслідувала. Після чого ОСОБА_7 відвів ОСОБА_5 до охоронців ТЦ Караван, де передав співробітникам міліції.
Своїми діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
В судовому засіданні між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_5 була досягнута угода про примирення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явлення обвинувачення та вид покарання, який буде до нього застосований в результаті укладення угоди про примирення. Обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення угоди.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила затвердити укладену угоду про примирення.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 досягли угоду про примирення, підписали її, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин, між ним та потерпілою досягнута домовленість про призначення покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік - суд розглядає справу відповідно до положень ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5)відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу підозрюваної.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілу, думку прокурора, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинена повторно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 до набуття вироку законної чинності залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 року обмеження волі. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 до набуття вироку законної чинності залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1