№1-кп/0202/221/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000693 від 22.04.2015 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Ростов-на-Дону, Ростовської області, Російська Федерація, громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
· 15.11.2011 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 06.01.2014 року звільнений по відбуттю строку покарання;
обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30 березня 2015 року приблизно о 11 годині ОСОБА_4 перебував біля адміністративної будівлі ТОВ «Мінотавр» за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Верхня, будинок №7, де в нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення вказаної будівлі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 30 березня 2015 року приблизно о 11:02 годин ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу через відкриті двері, пройшов до приміщення господарської кімнати вищевказаної адміністративної будівлі ТОВ «Мінотавр» за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Верхня, будинок №7, де побачив жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти та шкіряний гаманець зеленого кольору, та які він визначив як предмет свого злочинного посягання.
З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 30 березня 2015 року приблизно о 11:03 годин ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні вищезазначеної господарської кімнати, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно з сумки потерпілої ОСОБА_5 , а саме: шкіряний гаманець зеленого кольору, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 310 гривень у виді 3 банкнот номіналом по 100 гривень, 1 банкнота номіналом 10 гривень та 30 гривень банкнотами номіналом по 1 та 2 гривні; окремо 500 гривень банкнотами номіналом по 50 гривень.
В цей момент до вищевказаного приміщення зайшла потерпіла ОСОБА_5 та побачила в руках ОСОБА_4 свій гаманець. Намагаючись припинити незаконні дії ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 схопила його двома руками за куртку, через що ОСОБА_4 , з метою придушення опору потерпілої на його незаконні дії, відштовхнув ОСОБА_5 від себе, в наслідок чого остання впала на підлогу, а ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з викраденим майном втік, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 840 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що 30.03.2015 року він зайшов до будівлі ТОВ «Мінотавр» де побачив жіночу сумку, з якої дістав гаманець з грошовими коштами, та в цей момент до приміщення зайшла потерпіла, та спробувала його зупинити, на що ОСОБА_4 через неї спрямував до виходу та з викраденим майном вийшов з приміщення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 3 ст. 186 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднаному з проникненням до іншого приміщення, вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він офіційно не працює, характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.127-129, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання - з 22.04.2015 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1