Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/66/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участі прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженої: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2014 року, якою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Семенівка, Чернігівської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, яка не одружена, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджена: 14.11.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185 КК України до 1-го року позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

залишено без задоволення подання заступника начальника Кіровоградського МРВ КВІ УДПтС України в Кіровоградській області про скасування їй випробувального терміну і заміну його на позбавлення волі,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2014 рокузалишено без задоволення подання заступника начальника Кіровоградського МРВ КВІ УДПтС України в Кіровоградській області про скасування ОСОБА_7 випробувального терміну і заміну його на позбавлення волі. Своє рішення суд мотивував тим, що неявка на реєстрацію до органу КВІ не може свідчити про злісність та систематичність невиконання засудженою покладених судом на неї обов`язків та про небажання стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити подання Кіровоградського МРВ КВІ. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на засуджена вироком суду покладено один із обов`язків періодично з`являтися на реєстрацію до КВІ, однак ОСОБА_7 даний обов`язок належним чином не виконувала, будь-яких поважних причин неявки на реєстрацію не надала.

Заслухавши доповідача, засуджену ОСОБА_7 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який просив задовольнити свою скаргу, перевіривши матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з таких підстав.

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням на 1 рік, із зобов`язанням не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи навчання, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

24.12.2013 року ОСОБА_7 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а 06.02.2014 року встановлено дні явки на реєстрацію 1 та 2 четвер кожного місяця, про що засуджена була ознайомлена, що підтверджується її підписами.

Однак за період відбування покарання засуджена не виконала обов`язки, які на нею покладені судом, а саме декілька разів не з`являлась на реєстрацію 03.01., 06.03.,10.04., 08.05., 07.07., та 04.09. 2014 року. Даний факт підтверджується рапортами та поясненнями дільничних інспекторів міліції, інспекторів кримінально-виконавчої установи.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджена ОСОБА_7 пояснила, що у 2014 році не офіційно працювала реалізатором та заготівельником у приватного підприємця, іншого доходу не мала, а тому не з`являлася на реєстрацію до органів КВІ, оскільки не мала можливості залишити місце роботи та боялася його позбутися. Також, пояснила, що протягом 2014 року їй двічі передавались виклики до КВІ, але вони надходили пізніше дати виклику.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, неофіційно працювала у приватних осіб, за період випробувального терміну не вчиняла нового злочину, до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Також, із вказаних матеріалів не можливо встановити, що ОСОБА_7 належним чином повідомлялась про виклики до КВІ, так як більша частина викликів не підписані засудженою і на них не має відмітки поштового відділення про направлення таких викликів та про їх вручення.

Крім того, всупереч вимогам чинного законодавства, яке регулює здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, інспекторів КВІ не перевіряв доводи ОСОБА_7 , щодо її праці, не надав запит до роботодавця, не перевіряв дані, щодо знаходження засудженої за місцем проживання у нічний час, не відібрав пояснення у сусідів з цього приводу, не долучив оновлені характеризуючі дані з місця проживання та з фактичного місця роботи.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання.
Доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 обов`язок, передбачений ст. 76 КК України належним чином не виконувала, будь-яких поважних причин неявки на реєстрацію не надала є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним. Достатніх доказів того, що органом КВІ перевірялись доводи засудженої про поважність неявки на реєстрацію із-зі зайнятості на роботі, суду апеляційної інстанції не надано. До того ж, подання про скасування ОСОБА_7 випробувального терміну і заміну його на позбавлення волі, до суду першої інстанції було направлено лише в кінці закінчення іспитовий термін звільнення засудженої від покарання, що вказує на неналежну профілактичну роботу інспектора, яким було виявлені перші випадки неявки засудженої на реєстрацію.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, зважаючи на проаналізовані вище матеріали, а тому апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2014 року, якою залишено без задоволення подання заступника начальника Кіровоградського МРВ КВІ УДПтС України в Кіровоградській області про скасування ОСОБА_7 випробувального терміну і заміну його на позбавлення волі без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4