АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/305/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 635/9477/14-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

представника Хролівського виправного центру (№140) ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2014р.,-
В С Т А Н О В И Л А :
Указаною ухвалою задоволено заяву про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.01.1995р. Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.3 ст.17-140, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки за ст.46-1 КК України;

- 16.03.1998р. Харківським обласним судом за ст.93 «б», ч.2 ст.206, ч.3 ст.206, ч.2 ст.141, ч.3 ст.222, ст.ст.42,43 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 05.05.1998р. ухвалою Верховного Суду України вирок змінено в частині засудження за ст.93 «б» КК України скасований, постановлено вважати засудженим за ч.2 ст.206, ч.3 ст.206, ч.2 ст.141, ч.3 ст.222, ст.ст.42,43 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 02.10.1998р. Харківським обласним судом за ст.93 «б», ч.3 ст.42, ст.43 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 23.11.2009р. за постановою Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 13.11.2009р. умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 19 днів за ст.81 КК України,
який засуджений 23.08.2011р. Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, на невідбутий строк 09 місяців 19 днів.
Згідно з оскаржуваною ухвалою, засуджений ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, посилаючись на те, що за період відбування покарання він зарекомендував себе з позитивної сторони, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, вказавши при цьому, що станом на 26.12.2014р. він відбув 04 роки 08 місяців 12 днів, до відбуття залишилось 09 місяців 19 днів.

Задовольняючи заяву засудженого, суд в ухвалі вказав, що ОСОБА_9 відбув понад ? частини строку призначеного йому покарання, позитивно характеризується адміністрацією центру, має 5 заохочень та 2 стягнення, які погашені в установленому законом порядку, до праці ставиться сумлінно, проявляє ініціативу, на заходи виховного характеру реагує правильно.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу у зв`язку з невідповідністю її нормам кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, та призначити новий судовий розгляд. Прокурор посилається на те, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.04.2014р., згідно зі ст.82 КК України, ОСОБА_9 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на 1 рік 7 місяців 1 день обмеження волі; з дня винесення цієї ухвали ще не минув рік, отже засуджений, на думку прокурора, відповідно до вимог ч.8 ст.154 КВК України, не може бути звільнений умовно-достроково. Крім того, прокурор вважає, що час відбування ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі у Хролівському виправному центрі протягом 5 місяців є недостатнім для можливості оцінки його поведінки і ставлення до праці, до того ж рішенням комісії цієї установи від 26.06.2014р. йому відмовлено у поданні матеріалів до суду щодо застосування ст.81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення, а тому, на думку прокурора, засуджений не мав права звертатись з заявою до суду раніше, ніж через рік після цього рішення комісії.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурора засуджений просить залишити її без задоволення. Засуджений вважає посилання прокурора на порушення судом вимог ч.8 ст.154 КВК України необґрунтованими, оскільки він не направлявся в місця відбування покарання, а був переведений до кримінально-виконавчої установи відкритого типу. Засуджений вказує, що він відбув встановлений строк покарання для застосування до нього ст.81 КК України, та просить врахувати, що за час відбування покарання у виді позбавлення волі в Темнівській виправній колонії його поведінка була зразковою, за добросовісне ставлення до праці він неодноразово заохочувався та має відповідні подяки, у зв`язку з чим був переведений у Хролівський виправний центр №140.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_9 та представника Хролівського ВЦ (№140), які вважали ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необгрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, виходячи з наступного.
Як вбачається з ухвали суду, ОСОБА_9 засуджений 23.08.2011р. Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.186, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.04.2014р. замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 7 місяців 1 дня позбавлення волі на обмеження волі на той же термін.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_9 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки він позитивно характеризується адміністрацією виправного центру, має 5 заохочень та 2 стягнення, які погашені в установленому законом порядку, до праці ставиться сумлінно, проявляє ініціативу, на заходи виховного характеру реагує правильно. З пояснень представника установи виконання покарань в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_9 має твердий намір офіційно працевлаштуватися після застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
На відміну від інших видів звільнення особи від покарання та його відбування, при заміні покарання більш м`яким особа фактично не звільняється, а продовжує відбувати покарання, хоча й іншого виду, і не втрачає статус засудженого. Крім того, замінити можна лише те покарання, яке раніше вже було призначене обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст.81 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання в тому числі у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що стаття 81 КК України не має обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.
Разом з тим, як вбачається зі змісту ч. 8 ст. 154 КВК України, однорічний строк встановлений цією статтею для представлення особи, у відношення якої було замінено покарання більш м`яким, до умовно-дострокового звільнення рахується з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі, така ухвала у відношенні засудженого постановлена не була. Зазначена норма поширюється тільки на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.
За таких обставин, застосування до засудженого, який став на шлях виправлення, заміни покарання більш м`яким, не може, у разі доведення останнім сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, закривати йому перспективу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання при настанні умов, передбачених ст. 81 КК України.
Таким чином, доводи прокурора з приводу неможливості умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 з підстав, передбачених ч. 8 ст. 154 КВК України, є безпідставними, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2014 року, якою ОСОБА_9 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 23.08.2011р., за яким він засуджений за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, на невідбутий строк 09 місяців 19 днів - без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5