Провадження № 1-кп/200/478/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0002026, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07 травня 2015 року приблизно о 22 годині, ОСОБА_4 знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше знайомого ОСОБА_6 й реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та здійснюючи свій злочинний намір, діючи відкрито,з корисливих мотивів, шляхом ривка, вихопив з руки ОСОБА_6 мобільний телефон «Lenovo A398t» вартістю 1439 гривень 10 копійок.

В подальшому з вищезазначеним викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.1 ст.186 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 07 травня 2015 року приблизно о 22 годині знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , побачив свого знайомого ОСОБА_7 та попрохав у нього 200 грн., на що останній відмовив та сказав, що таких грошей у нього немає. Під час їх розмови в руках ОСОБА_6 він помітив мобільний телефон марки «Леново», яким вирішив заволодіти. З цією метою він шляхом ривка вихопив з руки потерпілого вказаний мобільний телефон й побіг в сторону дитячого садка. Даний мобільний телефон він забрав, не зважаючи на вимогу потерпілого повернути цю річ. Коли він пішов, потерпілий ОСОБА_6 також навздогін кричав повернути йому телефон та попереджав, що звернеться з заявою в міліцію. Але він, незважаючи на ці заяви, телефон не повернув, а зник з місця скоєння злочину. В подальшому його знайома ОСОБА_8 здала викрадений мобільний телефон до ломбарду, жодних пояснень щодо походження цього телефону він їй не повідомляв.

В скоєному щиросердечно покаявся.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 16 травня 2015 року, відповідно до якого об`єктом огляду є ділянка місцевості, розташована біля будинку АДРЕСА_2 , в ході якого нічого не вилучено ( а.с.6-8).

Угодою фінансового кредиту під заставу №35266 від 09 травня 2015 року, яким до ломбарду ПО «Онікс» під заставу був закладений мобільний телефон «Lenovo A398» (а.с.18).

Висновком судово-товарознавчої експертизи №2428-15 від 22 травня 2015 року, відповідно до якого, ринкова вартість мобільного телефону «Lenovo A398t» станом на дату вчинення злочину складала 1439 грн. 10 коп. (а.с.30-33).

Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, одружений та виховує малолітнього сина.

Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України, як таке, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік та шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п.3,4 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи №2428-15 від 22 травня 2015 року у сумі 123 гривень 00 копійок ( а.с.34).

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1