У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі за участю прокурора та потерпілої ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 квітня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 26 вересня 2014 року та хвалу Апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та мешканку АДРЕСА_1, громадянку України, раніше не судиму, -

засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання на підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 7.09.2005 року власник будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 подарував своїй доньці ОСОБА_7 62/100 частки домоволодіння за вказаною адресою, право власності вона 21.09.2005 року зареєструвала в Малинському районному державному комунальному підприємстві технічної інвентаризації.

Після смерті ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2), його дружина ОСОБА_9 та діти спадкодавця: ОСОБА_10 і ОСОБА_7 успадкували за законом по 19/150 частки домоволодіння кожен за адресою: будинок АДРЕСА_2.

Зважаючи на те, що спадкоємець ОСОБА_10 постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, то відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, він прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не відмовився від неї.

Після смерті ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_3) жоден із спадкоємців не звернувся до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини.

У 2012 році у ОСОБА_7, яка на той час вже була власником 62/100 частки домоволодіння АДРЕСА_2, виник намір оформити на своє ім'я решту часток зазначеного домоволодіння, шо залишилися після смерті матері ОСОБА_9 та брата.

15.05.2012 року ОСОБА_7 звернулась до паспортиста Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства (далі - Малинське ВК ЖРЕП) ОСОБА_11 з проханням надати довідку про склад сім'ї та осіб, які проживали разом з її батьком ОСОБА_8 на час смерті останнього за адресою: АДРЕСА_2. Неналежно виконуючи свої службові обов'язки паспортист Малинського ВК ЖРЕП належним чином не перевірила відомості, що містилися у наданій ОСОБА_7 домовій книзі, виготовила довідку № 2022 від 15.05.2012 року, до якої внесла відомості про те, що на час смерті ОСОБА_8 за місцем його проживання за вказаною вище адресою ніхто більше не проживав, що не відповідало дійсності, і в цей же день видала вищевказану довідку ОСОБА_7

ОСОБА_7, отримавши довідку та достовірно знаючи про те, що зазначені в ній відомості не відповідають дійсності, вирішила використати її шляхом подачі нотаріусу для оформлення спадщини, а саме: решти часток домоволодіння АДРЕСА_2, які залишились після смерті матері та брата.

Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи про те, що на час відкриття спадщини у зв'язку із смертю батька ОСОБА_8, разом із ним проживала його дружина ОСОБА_9 та син ОСОБА_10, які відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину та усвідомлюючи те, що вона за вищевказаних обставин пропустила строк прийняття спадщини на майно свого покійного брата у розмірі 19/150 часток домоволодіння АДРЕСА_2, на початку червня 2012 року ОСОБА_7 разом із заявою про прийняття спадщини, подала до Малинської державної нотаріальної контори довідку № 2022 від 15.05.2012 року, достовірно знаючи, що довідка містить неправдиві відомості.

Таким чином, шляхом подання підробленої довідки № 2022 від 15.05.2012 року державному нотаріусу Малинської державної нотаріальної контори, яка підтверджувала відсутність будь-яких перешкод для спадкування за законом ОСОБА_7 решти частин житлового будинку, що належав ОСОБА_8, вона використала завідомо підроблений документ.

В результаті використання ОСОБА_7 завідомо підробленого документу, вона у протиправний спосіб отримала свідоцтво на право власності за законом на 38/100 часток домоволодіння за адресою: будинок АДРЕСА_2, у тому числі на 19/150 часток житла, яке належало її покійному брату ОСОБА_10

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить судові рішення щодо неї скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на те, що в її діянні відсутні об'єктивна та суб'єктивна сторона злочину, через малозначність даний злочин не становить суспільної небезпеки та не доведено, що її діянні є склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України. Крім того вона зазначає, що подана до нотаріальної контори довідка Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства № 2022 від 15.05.2012 року не є офіційним документом та не є підставою для оформлення спадщини. Законом не врегульовано порядок отримання інформації від житлово-експлуатаційної організації щодо місця реєстрації померлих осіб. Діючим законодавством факт видачі даної довідки взагалі не передбачений, їх правовий статус законом не врегульовано. Тому скаржник вважає, що суд безпідставно визнав подану до нотаріальної контори довідку ЖРЕП як офіційний документ. Разом з тим, вказує, що ОСОБА_6 спадщину не прийняла і строк її для прийняття пропустила, а тому незаконно визнана потерпілою, оскільки матеріальної шкоди їй не заподіяно. Крім того зазначає, що вилучення органами досудового слідства речовий доказ - оригінал домової книги здійснено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, бо процесуальних документів при цьому наскладалось.

У письмових запереченнях потерпіла ОСОБА_6 просить касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок щодо неї - без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення потерпілої, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, думку прокурора про часткове задоволення касаційної скарги, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в цьому суді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за використання завідомо підробленого документу - довідки Малинського ВК ЖРЕП № 2022 від 15.05.2012 року, що містила відомості про те, що на час смерті ОСОБА_8 за місцем його проживання по АДРЕСА_2 ніхто не проживав, яку вона подала до Малинської державної нотаріальної контори та таким чином у протиправний спосіб отримала право власності на 38/100 частин вказаного домоволодіння, у тому числі 19/150 цього домоволодіння, що належало її покійному брату ОСОБА_10

Проте, як вбачається із показань свідка ОСОБА_11 - паспортиста Малинського ВК ЖРЕП, у 2012 році вона видала ОСОБА_7 довідку на підставі будинкової книги, не звернувши увагу на те, що всі особи, які проживали у вищевказаному будинку, були зняті з реєстрації на момент видачі такої довідки, а не на момент смерті батька ОСОБА_7.

Як вбачається з матеріалів провадження, даних про те, що саме ОСОБА_7 схилила паспортиста ОСОБА_11 підробити вказану довідку для незаконного оформлення успадкування 38/100 домоволодіння АДРЕСА_2 після смерті її матері та рідного брата, ці матеріали не містять, що ставить під сумнів висновки судів першої та апеляційної інстанцій про використання ОСОБА_7 завідомо підробленого документа з вказаною метою, на що вона звертала увагу апеляційного суду та зазначила у своїй касаційній скарзі.

Ці обставини були предметом апеляційного розгляду, але апеляційний суд дійшов передчасного та упередженого висновку про те, що дії ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у виготовленні та використанні завідомо підробленого та використаного останньою документа між собою не взаємопов'язані та не виключають «тої ти іншої сторони».

З таким припущенням апеляційного суду колегія суддів погодитись не може, оскільки видача паспортисткою довідки, що не відповідала дійсності, не стала би підставою відповідного рішення нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори, а змусила би ОСОБА_7 вирішувати питання успадкування решти домоволодіння АДРЕСА_2 у судовому порядку, для чого у неї були правові підстави, про що свідчать послідуючі рішення Малинського районного суду Житомирської області та Апеляційного суду Житомирської області щодо вирішення спору успадкування вказаного домоволодіння.

Крім того, ні органи досудового слідства, ні суди першої та апеляційної інстанції не звернули уваги на те, що після смерті батька та матері, ОСОБА_7 у встановленому законом порядку успадкувала відповідні частини вказаного домоволодіння, а тому висновки судів про заволодіння нею рештою вказаного домоволодіння, а саме 38/100 його частини, є необґрунтованими, бо суперечить фактичним обставинам справи. Більш того, в процесі розгляду своєї касаційної скарги, ОСОБА_7 надала касаційному суду рішення Апеляційного суду Житомирської області, яким задоволено її апеляцію, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 5 лютого 2015 року скасовано в частині задоволення позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 8.06.2012 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8 на 38/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за АДРЕСА_2, в частині спадщини, що складається з 19/150 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за АДРЕСА_2, та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні вказаного позову. В решті це рішення залишено без зміни.

Хоча вищевказане рішення апеляційного суду постановлено після розгляду апеляції ОСОБА_7 на вирок суду першої інстанції про визнання її винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, проте воно також ставить під сумнів законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду щодо незаконності її дій з використанням завідомо підробленого документу та заподіянні цими діями шкоди потерпілій ОСОБА_6, оскільки свідчать про цивільно-правові стосунки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вирішенні спірних правовідносин успадкування будинку НОМЕР_1 з відповідними господарськими будівлями по АДРЕСА_2.

Оскільки висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_7 у використанні завідомо підробленого документу залишились без належної перевірки апеляційного суду, що ставить під сумнів правильність застосування до неї кримінального закону, ухвала апеляційного суду, відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 438 та положень п. 2 ч. 1 ст. 436 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду цим судом, під час якого мають бути перевірені доводи апеляції засудженої, які фактично аналогічні доводам касаційної скарги, та постановлено законне і обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 27 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3