Провадження № 1-кп/331/232/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«20» квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта професійно-технічна, працевлаштованої розпорядником робіт на АТ «Мотор Січ», сімейний стан не одружена, дітей на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в тому, що 09 березня 2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, вона, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «площа Радянська», що по проспекту Леніна в м. Запоріжжі, в ході раптово виниклого конфлікту, шляхом нанесення численних ударів кулаками рук по обличчю потерпілої ОСОБА_4 , 1989 року народження, спричинила останній тілесні ушкодження. В результаті умисного нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 заподіяла ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 888 від 13.03.2015 року, крововиливи в правій тім`яній області, в лобно-скроневій області зліва, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Своїми умисними діями, що виразилися у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Під час досудового розслідування, 25 березня 2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , на підставі вимог ст. ст. 468, 469 КПК України укладено угоду про примирення, яка відповідно до ст. 471 КПК України разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Виходячи зі змісту даної угоди, потерпіла та обвинувачена дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останньої за ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні, щиросердно розкаялася у вчиненому.
Згідно даної угоди, сторони погодилися на призначення покарання, яке повинна понести обвинувачена за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт і остання погодилася на його призначення. Також вказаною угодою передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним або обвинуваченим.
Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені їй п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Потерпіла ОСОБА_4 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення.
В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачена погоджується на призначення узгодженої між нею та потерпілою міри та виду покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 і призначення останній узгодженої сторонами міри та виду покарання.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 25 березня 2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим з підстав: призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч. 6-7 ст. 474 КПК України;

- прокурором з підстав затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1