Справа № 1-160/10
Провадження №без н/п
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2010 року Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Збицької К.Д.,

з участю прокурора Лозовика А.В.,

захисника ОСОБА_1,

представника служби у справах дітей ОСОБА_2,

при секретарі Гузіковій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, який навчається в 10-му класі Гранітнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, засудженого 18 грудня 2009 року Малинським районним судом за ст.185 ч. З Кримінального кодексу України на три роки шість місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,104 КК України з іспитовим строком один рік,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, студента ІНФОРМАЦІЯ_8, нежонатого, не судимого, - обох за ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

встановив:

08 квітня 2010 року близько 22-ї години неповнолітній ОСОБА_3 повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, на вулиці Чехова в смт. Гранітне з метою викрадення чужого майна підійшли до автомобіля МАЗ-5549 з державним реєстраційним номером 107-20 ВВ, що належить ОСОБА_5, зняли та таємно викрали дві акумуляторні батареї - українського виробництва «FORSE» потужністю 190 Ah вартістю, 900 грн. та «Источник тока курский» потужністю 190 Ah вартістю 800грн., чим завдали ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 1700 гривень.

У судовому засіданні як і на досудовому слідстві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вину в інкримінованому їм злочині визнали повністю та підтвердили обставини його вчинення, викладені в обвинувальному висновку.

Крім того підсудний ОСОБА_3 показав, що після зустрічі з ОСОБА_4 він запропонував останньому злити солярку з одного з автомобілів. З цією метою пішли до гаражів, де знаходився автомобіль МАЗ-5549, належний ОСОБА_5, але бензобак був закритий на навісний замок, який вони відкрити не змогли. Тоді вирішили зняти акумуляторні батареї, які знаходились у ящику, закритому гайкою. У літній кухні бабусі ОСОБА_4 взяли гайковий ключ. Спочатку ОСОБА_4 відкрутив гайку, зняв клейми живлення з акумуляторів, потім зняв акумулятори, які вони вдвох по одному занесли до залізничної колії, сховали у водостічній ямі. У подальшому хотіли їх продати.

Аналогічні показання дав підсудний ОСОБА_4. Він також показав, що після зустрічі з ОСОБА_3 випив пляшку пива. Іван пива не пив. Обидва щиро каються.

Крім визнавальних показань підсудних їх винуватість у вчиненні зазначеної крадіжки підтверджується показаннями потерпілого, письмовими доказами.

При відтворенні обстановки та обставин події підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали та розказали, коли, де, яким шляхом та за яких обставин вони вчинили крадіжку акумуляторів та де їх сховали (а.с.40-41, 42-43), що повністю відповідає їхнім показанням, даним у суді.

З показань потерпілого ОСОБА_5 йому належить автомобіль МАЗ-5549, який 8 квітня цього року після роботи залишив поблизу гаража. Наступного дня вранці, збираючись на роботу, не міг його завести, після чого виявив відсутність двох акумуляторних батарей. Повідомив в міліцію. В процесі слідства вони йому повернуті. Претензій майнового характеру до підсудних не має.

При огляді місця події 09 квітня 2010 року в акумуляторному відсіку автомобіля НОМЕР_1 виявлена відсутність акумуляторів (а.с.5), а при огляді відрізку двохколійної залізничної колії сполученням Київ-Коростень на відстані 20-ти метрів від електричної опори із цифрою 9 у водостічній ямі під бетонною плитою виявлено дві акумуляторні батареї жовтого та чорного кольорів потужністю 190 Ah (а.с.6). Вони оглянуті, визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів справи та передані на зберігання ОСОБА_5 (а.с.44-45,46,11).

Вартість викрадених акумуляторних батарей з врахуванням ступеню зносу визначена висновком товарознавчої експертизи (а.с.28-29).

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку щодо доведеності вини підсудних у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_3 повторно, й кваліфікує їхні дії за ч.2 ст. 1 85 Кримінального кодексу України.

Визначаючи вид та міру покарання, у відповідності до ст. 65 КК України суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, особи винних, обставини справи.

Вчинений підсудними злочин класифікується як злочин середньої тяжкості. ОСОБА_3 вчинив його в період іспитового строку, визначеного вироком суду від 18 грудня 2009 року, у звязку з чим перебував на обліку в кримінальній міліції у справах неповнолітніх. ОСОБА_4 вчинив злочин вперше. Характеризується ОСОБА_3 за місцем навчання негативно, за місцем проживання посередньо, ОСОБА_4 за місцем проживання посередньо.

Вину свою підсудні визнали, активно сприяли розкриттю злочину, усунули заподіяну шкоду. ОСОБА_3 вчинив його у неповнолітньому віці, є дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи. Ці обставини відповідно до ст.66 КК суд визнає такими, що помякшують покарання.

Обставиною, яка у відповідності до ст.67 Кримінального кодексу України обтяжує покарання підсудному ОСОБА_3 є рецидив злочинів, підсудному ОСОБА_4 - вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

З врахуванням наведеного суд визнає за необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів призначити підсудним покарання в межах санкції статті, за якою вони засуджуються, у виді позбавлення волі. При цьому суд визнає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від його відбування з випробуванням та іспитовим строком.

Підсудному ОСОБА_3, який вчинив злочин під час іспитового строку, суд визначає покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Малинського районного суду від 18 грудня 2009 року на підставі ч.З ст.78, ч.1 ст.71 Кримінального кодексу України. При цьому суд враховує, що він через нетривалий час після

постановлення попереднього вироку, за яким був засуджений за крадіжку до трьох років шести місяців позбавлення волі із застосуванням ст.104 Кримінального кодексу України, вчинив новий аналогічний злочин, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став і належних висновків не зробив.

Речові докази, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5, підлягають поверненню йому за належністю.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Керуючись ст.ст.323,324,327 Кримінально-процесуального кодексу України, -

засудив :

визнати винними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі кожному.

Засудженого ОСОБА_4 на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити від відбування призначеного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до п.3,4 ч.1 ст.76 цього Кодексу обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Засудженому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 71 Кримінального кодексу за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком визначити три роки вісім місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити підсудним підписку про невиїзд.

Речові докази, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - дві акумуляторні батареї - українського виробництва «FORSE» потужністю 190 Ah та «Источник тока курский» потужністю 190 Ah, повернути йому за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6