Справа № 10- 227 /2007 рік Головуючий у 1
санкції Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого
судді Козака В.І.

суддів Акуленко CO., Білоброва В.Д.

з участю
прокурора Біленка A.M.

захисника ОСОБА_1

старшого
слідчого Потія П.А.

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляцією начальника
відділу прокуратури Чернігівської області на постанову Деснянського районного
суду м. Чернігова від 21 серпня 2007 року,

встановила:

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від
21 серпня 2007 року було відмовлено в обранні щодо:

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с Новоселівка,
Чернігівського району, Чернігівської області, громадянина України, з вищою
освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, раніше не судимого,
пенсіонера, мешканця АДРЕСА_1, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого
ст.ст. 163 ч.2, 359 ч.2 КК України, запобіжного заходу у вигляді - взяття під
варту.

Приймаючи рішення суд мотивував тим, що обвинувачений
ОСОБА_2 частково визнав свою вину у вчиненні злочину, раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем
проживання та колишньої роботи, має на утриманні неповнолітню дитину та має
постійне місце проживання, по кримінальній справі виконані невідкладні слідчі
дії і прийшов до висновку, що застосування відносно нього запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту є надто суворим і для цього немає законних підстав.

Не погоджуючись з даною постановою суду, начальник
відділу прокуратури Чернігівської області подав апеляцію, в якій просить
постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд,
посилаючись на те, що судом не враховано, що своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив
права громадян на таємницю телефонних переговорів, гарантованих ст. 31
Конституції України.

Крім того, судом при прийнятті рішення не враховані встановлені під час
досудового слідства обставини, а саме: не взято до уваги результати проведених
обшуків за місцем проживання ОСОБА_2 та його минулої роботи (наявність інших
технічних засобів негласного зняття інформації); обставини проведення обшуку за
місцем проживання ОСОБА_2, зокрема, намагання невстановлених осіб знищити
предмети та документи, які мають значення для встановлення істини у справі.

Зазначене свідчить, що перебуваючи на волі ОСОБА_2 може ухилитись від
слідства та суду, перешкоджати виконанню процесуальних рішень у справі та
продовжуватиме займатися злочинною діяльністю. А єдиною гарантією, яка
унеможливить настання цих негативних наслідків, є обрання щодо нього
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора Біленка A.M., який підтримав
апеляцію і просив її задовольнити з вказаних в ній підстав, пояснення старшого
слідчого Потія П.А., який підтвердив в судовому засіданні, що обвинувачений на
його виклики з'являється своєчасно, дає послідовні показання, але вважає, що
неможливо в подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного
при більш м'якому запобіжному заході, пояснення захисника ОСОБА_1 та
обвинуваченого ОСОБА_2, які просили відмовити в задоволенні апеляції, вважали постанову
суду обгрунтованою і просили залишити її без зміни, враховуючи також стан
здоров'я останнього, наголосили, що по даному факту вже є судові рішення, а
органи досудового слідства нічого нового не надали, перевіривши представлені
матеріали судової справи і обговоривши викладені у апеляції доводи, колегія
суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_2
підозрюється у тому, що 15 серпня 2007 року, він, знаходячись у м. Чернігові на
проспекті Перемоги, неподалік від будинку УМВС України в Чернігівській області
в автомобілі марки „Фольксваген-Венто", д.н. НОМЕР_1, з використанням ноутбука, мобільного
телефону „Нокіа 6230" та спеціального технічного засобу, здійснював
прослуховування телефонних переговорів громадян без їх відома та згоди

Згідно вимог чинного законодавства України та Закону України „Про
оперативно-розшукову діяльність", правом контролю за телефонними
розмовами, зняття інформації з каналів зв'язку, застосування інших технічних
засобів отримання інформації наділені лише оперативні підрозділи відповідних
державних органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність.

Зазначені дії ОСОБА_2 заподіяли істотну шкоду
охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян.

Дані дії ОСОБА_2
кваліфікувалися за ст. 359 ч.2 КК України.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, виключно позитивно характеризується за місцем
проживання та колишньої роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне
місце проживання, а також частково визнав свою вину у вчиненні злочину, дав
послідовні показання, на виклики слідчого своєчасно з'являється, на момент
розгляду подання судом першої інстанції ніяких даних про те, що підозрюваний

буде
чинити перепони в ході слідства та продовжувати злочинну діяльність не було
виявлено, суд першої інстанції прийшов до висновку що, мотивацію прокурора про
необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту з огляду лише на тяжкість вчиненого злочину та припущення, що
підозрюваний буде ухилятися від слідства та продовжувати злочинну діяльність,
не можна вважати обгрунтованою та об'єктивною і 17 серпня 2007 року в
задоволенні подання відмовив.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції про відмову в
обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 у вигляді взяття під варту,
колегія суддів апеляційного суду розглянувши апеляцію 23 серпня 2007 року,
також не вбачала.

21 серпня 2007 року ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення, за вищевказані
дії, по ст.. ст.. 163 ч.2,
259 ч.2 КК України.

В обґрунтування своїх вимог старший слідчий слідчого відділу УСБ України в
Чернігівській області в поданні про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту зазначив, що ОСОБА_2 вчинив тяжкі злочини і може ухилятися від суду.

В судове засідання апеляційної інстанції досудовим слідством суду так і не
було надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_2 може скритися від слідства
або суду, а також те, що він своїми діями буде перешкоджати встановленню істини
по справі.

Відповідно до вимог ст..
150 КПК України
при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується також
тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан
здоров'я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та
інші обставини, що її характеризують.

ОСОБА_2 має постійне місце проживання, характеризується виключно з
позитивної сторони, вперше притягується до кримінальної відповідальності,
одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, пенсіонер, має хворобливий
стан здоров'я, а саме: гіпертонічну хворобу II ст., атеросклеротичний
кардіосклероз, ХНКІ ст.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно дав оцінку цим обставинам і не знаходить підстав для
задоволення апеляції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію начальника відділу прокуратури Чернігівської
області залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м.
Чернігова від 21 серпня 2007 року про відмову в обранні запобіжного заходу щодо
ОСОБА_2 без зміни.