Справа № 1007/774/2012
Провадження № 1 /1007/108/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2012 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді - Рабець М.Д.

при секретарях - Гривко А.В., Щипакіній К.В.

з участю прокурора - Остапець Т.С.

потерпілої - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, працюючого в кооперативі «Фаро» м.Бровари, нагород, інвалідності не маючого, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 26.06.2008р. Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.186ч.2; 190ч.1; 70 КК України до 4-х років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням, із іспитовим строком 2 роки,

у скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК У країни,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

Судом визнано доведеним, що підсудний ОСОБА_2, будучи раніше судимим, в тому числі за вчинення грабежу, та маючи не зняту і непогашену судимість на шлях виправлення не став і знову в період іспитового строку вчинив злочин за таких обставин.

Так, 29 липня 2008 року, приблизно в 11-й годині, підсудний ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні квартири №26, що розташована по вул. Незалежності, буд.№16-а в м. Бровари, Київської області, в якій зареєстрований та проживав разом з мамою ОСОБА_1, вітчимом ОСОБА_3 та братом ОСОБА_4, прийняв рішення про таємне викрадення чужого майна з вказаної квартири.

З цією метою, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, він зайшов до кімнати-залу, від'єднав дроти з'єднання та живлення від монітору марки «Самсунг 931 С», вартістю 2159 грн.30 коп. та процесора марки «Імпресіо Ініто С 3407», вартістю 3169 грн.30 коп., що належали його матері, потерпілій ОСОБА_1М, помістивши їх до своєї поліетиленової сумки.

Продовжуючи свої злочинні дії, підсудний ОСОБА_2, пройшов до спальної кімнати вказаної квартири, де з комоду, таємно, викрав мобільний телефон марки «ОСОБА_5 200І», вартістю 628 грн., що належав також матері, потерпілій ОСОБА_1, помістивши його до правої кишені своїх брюк.

Після цього, забравши перераховані речі, підсудний ОСОБА_2, залишив приміщення квартири, з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну суму 5 956 грн. 60 коп.

Своїми умисними діями, які виразились в повторному, таємному викрадені чужого майна, що належало потерпілій ОСОБА_1 підсудний ОСОБА_2 вчинив крадіжку.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення за ст. 185 ч.2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину в пред'явленому обвинуваченні за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся. Пояснив, що він зареєстрований і постійно проживає за зазначеною в анкетних даних адресою разом з мамою, вітчимом та меншим братом. В 2008 році був судимий з відстрочкою виконання вироку, з іспитовим строком. В той час в нього були грошові борги перед друзями і тому він, в період іспитового строку по виконанню вироку, прийняв рішення здати в ломбард комп'ютер з монітором та мобільний телефон. Вказаний комп'ютер купили батьки для нього і його меншого брата. Мати і вітчим комп'ютером не користувались. Не спитавши дозволу батьків, він, самостійно, тайно, забрав з квартири мобільний телефон та комп'ютер з монітором і здав в ломбард, щоб за отримані кошти погасити борги. В послідуючому, мав намір попросити гроші в батька чи матері та викупити назад комп'ютер. В зв'язку з цим написав та залишив дома записку, щоб за вчинок його не ругали батьки. На отримані кошти погасив борги, а решту витратив на свої потреби. Також вказав, що злякавшись відповідальності поїхав в село до бабушки, тобто втік від батьків. Розуміє, що вчинив злочин, але тоді так склалась ситуація. Жалкує з приводу вчиненого. За себе повідомив, що постійно весь час працює, на сьогоднішній день середньомісячна зарплата становить приблизно 3000 грн. Останнім часом співмешкає з дівчиною, має намір одружуватись. Інших злочинів не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягався, на відмітки в інспекцію ходив регулярно, наркотики не вживає.

Покази підсудного ОСОБА_2 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ст.299 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом підсудного та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують його особу.

Винність ОСОБА_2, крім його визнавальних показань, підтверджується також сукупністю зібраних по справі досудовим слідством доказів, на досліджені яких підсудний не наполягав, оскільки не оспорював фактичні обставини справи.

Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність винності ОСОБА_2 в пред'явленому йому обвинуваченні.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд приходить висновку, що підсудний ОСОБА_2 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто (крадіжку) і такі його дії правильно кваліфіковано за ст.185ч.2 КК України і тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Цивільний позов по кримінальній справі в процесі досудового слідства та в судовому засіданні не заявлявся.

Обираючи покарання ОСОБА_2 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, особу підсудного, який по місцю проживання та роботи характеризуються позитивно, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1 ч.І ст. 66 КК України, а також те що від його злочинних дій не наступило тяжких наслідків, відсутність цивільного позову.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України, стосовно підсудного ОСОБА_2 в судовому засіданні та на досудовому слідстві не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному, суд враховує перераховані обставини, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, що крадіжка була вчинена з його власного житла, дані про особу ОСОБА_2, що він позитивно характеризується, хоча і вчинив злочин в період відбуття покарання, одначе свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, з часу вчинення злочину пройшло більше трьох років, потерпіла його мати йому пробачила, значних негативних наслідків від крадіжки не настало, а тому приходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбуття покарання.

Враховуючи наявність кількох обставин, а саме щирого каяття у вчиненні злочину та активного сприяння у його розкритті, які пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи підсудного ОСОБА_2, який визнав вину повністю, думку потерпілої і прокурора про можливість виправлення підсудного без ізоляції від суспільства, суд керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, вважає достатніми заходами примусу з боку держави, які необхідні для виправлення підсудного та попередження з його боку вчинення нових злочинів і тому визнає їх достатніми для призначення йому іншого більш м'якого виду основного покарання ніж передбачено санкцією ч.2ст.185 КК України, тобто вважає за можливе застосувати ст.69 КК України та призначити покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

ОСОБА_2 засуджений 26 червня 2008 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ст.ст.186ч.2; 190ч.1; 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до вимог ст.ст.71,72 КК України основне покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлявся, судових витрат немає.

Речові докази по справі - аркуш паперу з написом виконаним ОСОБА_2 слід зберігати в матеріалах справи, (а.с.29. 30).

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому за цією статтею із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді штрафу в розмірі триста п'ятдесяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 6035 (шість тисяч тридцять п'ять) гривень.

До вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_2 залишити без зміни міру запобіжного заходу підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2008 року відповідно до якого ОСОБА_2 засуджений за ст.ст. 186ч.2; 190ч.1; 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно.

Речові докази по справі - аркуш паперу з написом виконаним ОСОБА_2 зберігати в матеріалах справи, (а.с.29, 30).

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспорювалися не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя Рабець М.Д.