АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІЙСЬКОВО-МОРСЬКИХ СИЛ
УХВАЛА

іменем України

1 березня 2007 року м.
Севастополь

Колегія суддів
військового апеляційного суду Військово-Морських

Сил у складі:

головуючого Леся В.І.,

суддів Нікітіна Г.В., Юненка М.О.,

за участю
старшого помічника військового прокурора Севастопольського гарнізону
підполковника юстиції Врублевського В.Ю., заявника ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні
матеріали за скаргою матроса військової частини НОМЕР_1ОСОБА_1 на постанову про
порушення відносно нього кримінальної справи, за його апеляцією на
постанову військового місцевого суду
Севастопольського гарнізону від 19
лютого 2007 року,

установила:

15 січня 2007
року відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 189 і ч. 2 ст. 406 КК України.

12 лютого ц.р.
заявник оскаржив постанову про порушення кримінальної справи, вказуючи на
непричетність його до викладених фактів, та просив скасувати прийняте
прокурором рішення.

Постановою судді
військового місцевого суду гарнізону від 16
числа того ж місяця в задоволенні скарги заявника відмовлено.

В апеляції
ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову з підстав невідповідності
викладеного в ній фактичним обставинам справи.

справа № 11 - 21 /2007 головуючий
у суді 1 -ї
інстанції Гапонов Д.Ю.

Заслухавши
доповідь судді Нікітіна Г.В., заявника ОСОБА_1 на підтримання апеляції, думку
прокурора, який пропонував залишити апеляцію без задоволення, а також
перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів військового
апеляційного суду вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до
вимог ч, 1 ст. 94 КПК України,
приводами до порушення кримінальної справи, крім іншого, є заяви або
повідомлення окремих громадян та безпосереднє виявлення прокурором ознак
злочину. Справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані,
які вказують на наявність ознак злочину.

З постанови
військового прокурора Севастопольського гарнізону від 15 січня 2007 року вбачається,
що відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 за ч.
1 ст. 189 і ч. 2 ст. 406 КК України
порушено кримінальну справу.

Підставою для
цього були дані про наявність ознак злочину, виявлені під час прокурорської перевірки,
а також заяви матросів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про застосування до них з боку ОСОБА_1
вимагання та фізичного насильства.

З наданих
матеріалів вбачається, що до порушення кримінальної справи під час здійснення
нагляду військової прокуратурою за додержанням і застосуванням службовими
особами військової частини НОМЕР_1 законодавства України, яке регламентує
порядок проходження військової служби, в діях матроса ОСОБА_1 виявлені ознаки
злочину, передбаченого ч. 1
ст. 189 і ч. 2 ст. 406 КК. Крім того,
військовослужбовці зазначеної частини ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 звернулись з заявою до військового прокурора гарнізону про порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за фактами застосування до них вимагання
та насильства з боку останнього.

Статтями 189 і 406 КК України,
відповідно, за вимагання передачі чужого майна і порушення статутних правил
взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості
передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином,
суддя суду першої інстанції правильно прийшов до висновку, що кримінальна
справа була порушена прокурором при наявності для цього достатніх приводів та
підстав.

Що стосується
заяв ОСОБА_1 про непричетність до інкримінованих злочинів, то вони можуть бути
перевірені тільки при розгляді справи по суті.

З урахуванням
наведеного колегія суддів військового апеляційного суду вважає, що рішення
судді про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову прокурора є
обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

На
підставі викладеного і керуючись ст. ст. 366,
377 КПК України, колегія суддів військового апеляційного суду

ухвалила:

Постанову
судді військового місцевого суду Севастопольського гарнізону від 19 лютого 2007 року про відмову
в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову прокурора про порушення кримінальної
справи залишити без зміни, а апеляцію заявника - без задоволення.