Справа № 314/938/15-к Провадження № 1-кп/314/108/2015
ВИРОК
іменем України
02.04.2015 рік м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02.03.2015 до Вільнянського районного суду Запорізької області в порядку ст.ст. 291,474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Згідно обвинувального акту затвердженого прокурором від 27 лютого 2015 року встановлено, що ОСОБА_4 , знаходячись на автодорозі «Запоріжжя-Донецьк», 26 км поблизу очисних споруд КП «Водоканал», які розташовані за адресою: вул. Південна 4, м. Вільнянськ, Запорізької області, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито заволодів саморобним металошукачем, вартістю 850 гривень, що знаходився на узбіччі біля дорожнього покриття вказаної автодороги та який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після цього, завершивши свій злочинний намір, ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину на автомобілі «ВАЗ-2106», зеленого кольору, д/н НОМЕР_1 , спричинивши тим самим ОСОБА_5 , матеріальну шкоду в розмірі 850 гривень.
Дії ОСОБА_4 , судом кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, як «відкрите викрадення чужого майна (грабіж)».
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 186 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у вигляді 200 годин громадських робіт.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.
Потерпілий просив суд затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та потерпілого, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину невеликої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого та обвинуваченого.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Також судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, погоджується з призначенням судом обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про примирення і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 27 лютого 2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 27 лютого 2015 року покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1