У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Пошви Б.М. і Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула в судовому засіданні 22
травня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними поданнями
заступника прокурора Чернігівської області на вирок Козелецького районного суду
Чернігівської області від 28 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку с. Красноглинки Арцизського району Одеської області, таку, що не
має судимостей,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 191
КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням
права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
господарсько-адміністративних обов'язків на підприємствах, установах і
організаціях, незалежно від форм власності строком на 1 рік;

- за ч. 1 ст. 366 КК України до
покарання у виді штрафу у сумі 510грн.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання
ОСОБА_1. призначено у виді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням
права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
господарсько-адміністративних обов'язків на підприємствах, установах і
організаціях, незалежно від форм власності строком на 1 рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1. від відбування покарання
звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік з покладанням на неї
відповідних обов”язків.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватою і засуджено за те, що вона перебуваючи у період із 1 січня 2006
року до 10 квітня 2006 року на посаді голови Максимівської сільської територіальної виборчої комісії
(СТВК) Козелецького району Чернігівської
області, при цьому, одночасно виконуючи обов'язки бухгалтера цієї СТВК, і будучи посадовою особою, яка наділена
організаційно-розпорядчими функціями, неодноразово зловживала своїм посадовим
становищем, використовуючи підроблені документи, а саме з метою привласнення готівкових
коштів, які були спрямовані на виплату заробітної плати членам Максимівської
СТВК. Протягом вказаного періоду ОСОБА_1. вносила до офіційних документів, які
використовувалися у бухгалтерських реєстрах, завідомо неправдиві відомості про
нарахування заробітної плати та премій за весь виборчий період по Максимівській
СТВК, а також підробили підписи членів виборчої комісії.

В апеляційному порядку справа не
переглядалася.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування вироку
щодо ОСОБА_1. та направлення справи
на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, яка просила
задовольнити касаційне подання частково в частині, що стосується доводів
подання про неправильне застосування кримінального закону, а саме, що суд при
звільненні ОСОБА_1. від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України,
звільнив її як від основного, так і додаткового покарання, перевіривши
матеріали справи та доводи, наведені у касаційному поданні, колегія суддів
вважає, що воно підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд, визнавши ОСОБА_1. винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
191, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання
менш суворого більш суворим призначив їй покарання у виді 1 року позбавлення
волі з позбавленням права
обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 1 рік, тобто призначив як основне, так і
додаткове покарання, та звільнив її на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Проте, звільняючи ОСОБА_1. від відбування покарання на підставі
ст. 75 КК України, суд не дотримався роз'яснень, що містяться у п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами
кримінального покарання” № 7 від 24.10.2003 року.

При звільненні з випробуванням від основного покарання суд відповідно до
вимог ст. 77 КК України, може призначити додаткове покарання у виді позбавлення
права обіймати певні посади. При цьому додаткове покарання підлягає реальному
виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

Крім того, суд призначивши ОСОБА_1. фактично два основних покарання, одне з
яких - штраф, що відповідно до вимог ст. 75 КК України не давало підстав для
звільнення засудженої від відбування цього покарання з випробуванням.

Оскільки судом порушено закон при призначенні покарання, то вирок як такий,
що постановлений в порушення вимог ст. 371 КПК України, підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду належить дослідити всі обставини справи,
вирішити питання, перелічені у ст. 324 КПК України, при призначенні покарання
дотримуватись вимог ст. ст. 65, 70 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Чернігівської області задовольнити
частково, вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 28
листопада 2006 року щодо ОСОБА_1скасувати, справу направити на новий судовий
розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

С у д д і :

Пивовар В.Ф.
Пошва Б.М. Кузьменко О.Т.