Справа №1-10 2007р.
ВИРОК ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 січня 2007 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Кішковської З.А.,

при секретарі - Забаровській
С.А.,

за участю прокурора - Телечкан
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Снігурівка кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця с Новоселівка Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина
України, не військовозобов'язаного, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1, не судимого за ст. 122 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2006 року приблизно о 16-00 в с Кобзарці Снігурівського району Миколаївської області біля магазину «Хороший», підсудний, бувший в стані алкогольного
сп'яніння, в ході сварки, на грунті особистих неприязних стосунків умисно наніс потерпілій ОСОБА_2. удар ногою в область
лівої частини тулуба, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді перелому 9-го ребра зліва, що за критерієм тривалості
розладу здоров»я відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню
тяжкості. В судовому засіданні підсудний
вину в скоєнні злочину визнав частково. Суду пояснив, що за наведених обставин
дійсно спричинив потерпілій тілесні ушкодження нанесенням ударів руками та
ногою в область обличчя та тулуба, маючи на меті покласти край протиправним діям потерпілої, яка безпідставно
застосувала насильство до його співмешканки ОСОБА_3. Не зважаючи на часткове визнання вини підсудним,
його вина у вчиненні злочину підтверджується:

- показаннями
потерпілої, яка стверджувала, що сварку та її насильницькі дії спровокували
підсудний зі співмешканкою,
висловлюючи образи. Натомість схопила та стала тягти ОСОБА_3 за волосся.
Підсудний у відповідь став наносити
їй удари руками та ногами у різні частини тіла. Припинив протиправні дії лише
за втручання сторонніх осіб.

·показаннями свідка ОСОБА_3 про те, що потерпіла як бувша дружина її
співмешканця - підсудного по справі 25 вересня 2006 року близько 16-00 в
с.Кобзарці біля магазину «Хороший» з ревнощів за відсутності будь-яких
провокуючих дій з її боку та з боку ОСОБА_1.
несподівано підбігла до машини, в якій свідок знаходилася, та ображаючи
словесно схопила і тягла за волосся. Підсудний на
захист від посягання став відтягувати потерпілу. Надалі між ними виникла сварка
та зав»ячалася бійка. Свідок бачила як підсудний наніс потерпілій удар
ногою в область тулуба.

·показаннями свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що 25 вересня 2006 року по обіді
у приміщенні сільської ради до неї як сільського голови звернулася
потерпіла, просила зателефонувати до міліції у зв»язку з застосуванням
насильницьких дій з боку бувшого чоловіка ОСОБА_1.
Вказані особи були у збудженому стані, поводилися агресивно один до одного. Як потерпіла
так і підсудний мали тілесні ушкодження.

·допитані свідками ОСОБА_5. та ОСОБА_6. підтвердили про наявність між
підсудним та потерпілою неприязних стосунків, слідством
яких систематичні сварки, образи, застосування насильства та пошкодження майна

·заявою потерпілої (датованої 25.09.2006 року) про вчинення що до неї
насильницьких дій з боку ОСОБА_1. зі спричиненням тілесних ушкоджень
(а.с.3).

·заключения судово-медичної експертизи № 100М75 (а.с.30), за
висновками якої ОСОБА_2. при встановлених слідством обставинах окрім численних крововиливів на тілі, завдано тілесне
ушкодження у вигляді перелому 9-го ребра зліва, яке утворилося від дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою
поверхнею, та відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості
спричиненням тривалого розладу здоров"я. Дослідивши
докази, суд кваліфікує дії підсудного за ст.122 ч.1 КК України як умисне
середньої тяжкості тілесне ушкодження,
тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою
наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило
тривалий розлад здоров"я. Призначаючи
покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином
середньої тяжкості, обставини справи,
віктивну поведінку самої потерпілої, дані про особу підсудного, який за місцем
проживання характеризується посередньо,
його поведінку після вчинення злочину, а також враховує думку потерпілої щодо
міри покарання підсудного, відсутність
пом»якшуючих вину обставин, обтяжуючу вину обставину - вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння. На підставі
викладеного, суд приходить висновку про можливість виправлення підсудного без
відбування покарання у вигляді
позбавлення волі та вважає за можливе звільнити підсудного від відбування
призначеної міри покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75,76 КК
України. Цивільний позов потерпілої про
відшкодування завданої матеріальної шкоди не знайшов підтвердження, постільки
за її поясненнями вона не несла
витрат на придбання медикаментів, лікування здійснювалося за рахунок медичної
каси, якій і належить право звернення за відшкодуванням. Керуючись ст.323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК
України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі
ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного
покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - один рік не вчинить нового
злочину та виконає обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання за п.3 ст.76 КК України. Стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. на
відшкодування моральної шкоди - 2000грн.. Міру запобіжного заходу засудженому залишити попередню - підписку про
невиїзд.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського
апеляційного суду через місцевий суд протягом 15-ти діб з моменту
проголошення.