АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження за № 0004638 щодо -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської обл.асті, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 22.02.2013 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 289, 75 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднана невідбута
__________________________
Справа: 11-кп/796/466/2015
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
частина покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2013 року і призначено ОСОБА_6 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Як встановив суд, обвинувачений ОСОБА_6 , 16.04.2014 року, приблизно о 19 год. 50 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського 32/2, розпочав словесну сварку з ОСОБА_9 в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи при цьому суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_6 підійшовши до ОСОБА_9 завдав останньому поранення в грудну клітину ножем, який тримав в правій руці, чим умисно спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №782/Е від 05.05.2014 року у потерпілого ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження: колото-різане проникаюче поранення грудної клітки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком суду та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. Вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначає, що суд при призначенні покарання не звернув увагу на ту обставину, що ОСОБА_6 скоїв новий злочин в період відбування покарання, призначеним за попереднім вироком, а також судом не враховано таку обтяжуючу обставину як рецидив злочинів. Також у своїй скарзі прокурор зазначає, що на його думку, у суду не було підстав для призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 121 КК України, а також мінімально можливого остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без зміни; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи на обґрунтування апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який він засуджений при обставинах викладених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121 КК України відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України апеляційним судом не перевіряються, оскільки, як вбачається з журналу судового засідання, фактичні обставини справи учасниками процесу, в тому числі і обвинуваченим, не оспорювались і стосовно них відповідно до вимог ст. 349 КПК України докази не досліджувались.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та вважає його доводи про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 внаслідок м`якості безпідставними, оскільки судом належним чином були враховані всі обставини, які згідно вимог Кримінального закону враховуються судом при призначенні покарання, зокрема ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше судимий, вину у вчиненому визнав, не працює. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав його щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, покарання необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3