Справа № 11-664- 2007 р. Головуючий у 1-й
ін ст. : Тихоненко М. І.,
ст. 185 ч.3 КК України Доповідач апел.ін ст. :Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області
у складі:

головуючого
Хоміка І.М. ,

суддів Дзюби Ф.С. , Тимошевського В.П.,

за
участю прокурора Осипенко
О.М. ,

захисника
ОСОБА_1

18
вересня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Врадіївського
районного суду Миколаївської області від 10 липня 2007 року, яким,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Ізмаїл Одеської
області, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, проживаючий в с Болгарка Врадіївського району
Миколаївської області, не судимий,

-засуджений: за
ч.3 ст.
185 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Згідно
вироку, ОСОБА_2 визнаний винним в тому,
що 14 грудня 2006 року перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, приблизно в 23 год., шляхом
зриву навісного замка проник в сарай домоволодіння ОСОБА_3 в с Сирово
Врадіївського району Миколаївської області,
звідки таємно викрав 2 кози вартістю кожної по 200 грн., 11 курей вартістю по 25 грн. кожна, та 2 півня вартістю по 30 грн. кожен, всього викрав майна на загальну суму 736 грн.
Матеріальна шкода потерпілій була відшкодована в повному обсязі під час
досудового слідства.

Захисник
ОСОБА_1, в апеляції, не
заперечуючи вчиненого ОСОБА_2 злочину
і кваліфікації його дій судом, просить
вирок змінити і пом'якшити покарання,
обрати покарання не пов'язане з позбавленням волі.

На думку
захисника, суд, при призначенні покарання ОСОБА_2 недостатньо
врахував пом'якшуючі його покарання обставини,
визнання ним вини, щире
каяття, відшкодування заподіяної шкоди
під час досудового слідства та прохання потерпілої в судовому засіданні не
позбавляти ОСОБА_2, волі. Захисник посилається на те, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває мати
похилого віку, яка хворіє, і є опікуном трьох неповнолітніх сиріт.
Захисник також не погоджується з посередньою характеристикою ОСОБА_2, зазначає,
що депутат який був присутнім під час розгляду справи характеризував ОСОБА_2 з позитивної
сторони.

Крім
того, захисник вказує, що зі слів матері засудженого їй стало
відомо, що ОСОБА_2 навчався в
Ізмаїльській допоміжній школі через свої психичні вади, перебуває на обліку у лікаря психіатра які
будуть надані суду.

Прокурор, який брав участь в розгляді справи в
запереченні на апеляцію просить апеляцію захисника залишити без задоволення.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення захисника
ОСОБА_1 на підтримання апеляції, яка
просила вирок змінити та пом'якшити покарання,
думку прокурора Осипенко
О.М. , про залишення
вироку без зміни, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає її підлягаючою задоволенню за таких підстав.

Висновки
суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні
ним крадіжки, таємного викрадення чужого
майна з проникненням в приміщення, за
обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і
підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами.

Фактичні
обставини вчиненого ОСОБА_2 злочину
та кваліфікація його дій за ч.3 ст. 185
КК України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка) з проникненням в приміщення,
є правильними і в апеляції не оспорюються.

Доводи
захисника про те, що ОСОБА_2 має психічні
вади і перебуває на обліку у лікаря психіатра,
не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції, оскільки згідно довідки Врадіївської ЦРЛ від
14.03. 2007 року (а.с. 86), ОСОБА_2 проживаючий в с Болгарка, на обліку у лікаря психіатра не стоїть.

Що стосується
покарання, то як видно з матеріалів
справи і вироку, при призначенні ОСОБА_2 покарання
суд, відповідно до вимог ст.
ст. 65 КК України врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину,
який за

кваліфікацією
злочинів за ст. 12 КК України
відноситься до тяжкого злочину, дані про
особу винного, його позитивну
характеристику з місця проживання. Рішення суду про необхідність обрання
засудженому покарання у виді позбавлення волі є достатньо вмотивованим і зміні
не підлягає.

Разом з
тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не достатньо врахував
обставини які пом'якшують покарання та характеризують особу засудженого, суд при призначенні покарання хоча і вказав
що враховує клопотання потерпілої про незастосування до ОСОБА_2 покарання
пов'язаного з позбавленням волі та про наявність на утриманні ОСОБА_2 хворої матері
яка потребує сторонньої допомоги, але
фактично їх не врахував.

Враховуючи, що викладені обставини вплинули на призначене
судом покарання ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку про можливість
виправлення ОСОБА_2 без
відбування покарання , з випробуванням
, на підставі ст. 75
КК України , з покладенням на нього
обов'язків передбачених п.п. 2, 3
ст. 76 КК України. Засудженого ОСОБА_2 звільнити з-під
варти.

Керуючись ст .
ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляцію
захисника ОСОБА_1 задовольнити. Вирок Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 10 липня 2007 року у відношенні ОСОБА_2, змінити.

На
підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_2 від відбування
покарання, призначеного йому за ст.
185 ч.3 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України у виді одного
року позбавлення волі, звільнити з
випробуванням , з іспитовим строком 1
рік . На підставі п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов'язки: - не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи; -повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання ,
роботи.

Засудженого ОСОБА_2 звільнити з-під
варти, негайно.

В решті
вирок у відношенні ОСОБА_2
залишити без зміни.