Справа № 346/2090/15-к
Провадження № 11-кп/779/275/2015
Категорія ч.2 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2015 року про відмову у задоволенні спільного подання начальника Коломийської виправної колонії №41 ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Коломийської РДА ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою щодо ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Богородчанського районного суду від 22 червня 2010 року за ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК) на 7 років 6 місяців позбавлення волі, громадянина України,-

відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Коломийської виправної колонії №41 ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Коломийської РДА ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від призначеного цим вироком покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що як встановлено у судовому засіданні, засуджений хоча й працездатний, але працював з перервами, значної участі у громадському життя колонії не мав, а тому на момент розгляду подання, позитивна характеристика та оголошення декількох заохочень не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_7 положень ст.81 КК та свідченням, що засуджений довів своє виправлення, а тому відмовив у задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання.

Із змісту апеляційної скарги (далі АС) ОСОБА_7 вбачається, що він покликається на незаконність ухвали суду щодо нього, оскільки суд не врахував те, що він фактично вже відбув більше двох третини строку визначеного йому покарання, а також дані про його особу, які свідчать, що він став на шлях виправлення, тому безпідставно не застосував до нього положення ст.81 КК.

Просить ухвалу суду щодо нього скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного судом першої інстанції покарання.

В судове засідання апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 , представник спостережної комісії та представник Коломийської виправної колонії №41 не з,явились, хоча були належним чином повідомлені.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 просить застосувати до нього положення ст.81 КК; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви АС засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Апеляційний суд зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд першої інстанції взагалі не перевірив і не врахував строк фактично відбутого засудженим строку покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Богородчанського районного суду ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.121 КК на 7 років 6 місяців позбавлення волі. Початок відбування засудженим строку покарання постановлено відраховувати з 07 квітня 2010 року, а його кінець - 07 жовтня 2017 року (а.с.1).

Таким чином, на час внесення подання 15 квітня 2015 року, засуджений ОСОБА_7 відбув 5 років і 8 днів позбавлення волі, що становить більше 2/3 терміну покарання, призначеного Богородчанським районним судом.

Однак, даний факт суд першої інстанції не перевірив, і в мотивувальній частині ухвали про це не вказав.

Натомість, суд першої інстанції обмежився дослідженням характеристики поведінки засудженого ОСОБА_7 , і необґрунтовано вказав, що засуджений недостатньо працював, значної участі у громадському житті колонії не брав, і тому, враховуючи позитивну характеристику з місць позбавлення волі, немає підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення, і дійшов помилкового висновку про те, що підстав для застосування до нього положень ст.81КК немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.81 КК, оскільки його висновки не ґрунтуються на доказах, що є в матеріалах справи, а сама ухвала є недостатньо вмотивованою.

Тому, колегія суддів зазначає, що оскільки суд першої інстанції не застосував до ОСОБА_7 закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а тому його ухвала є незаконною і не може залишатися в силі. З цих підстав її слід скасувати.

Колегія суддів визнає, що на час розгляду справи в апеляційному суді, тобто станом на 19 червня 2015 року, засуджений ОСОБА_7 вже відбув більше 2/3 строку позбавлення волі, а саме 5 років 2 місяці і 12 днів, а невідбута ним частина покарання становить 2 роки 3 місяці і 18 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема характеристики на ОСОБА_7 , під час тримання як в СІЗО м.Івано-Франківська, так і під час відбування призначеного покарання в Коломийській виправній колонії №41, засуджений не допускав порушень вимог режиму тримання в цих установах. Окрім цього, він працював в їдальні колонії, приймав активну участь в громадському житті, залучався до робіт по благоустрою території. З 27 вересня 2013 року ОСОБА_7 переведений до дільниці соціальної реабілітації, старанно виконує доручену йому роботу, приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Церковне відродження». За психологічними характеристиками ОСОБА_7 зарекомендував себе як неконфліктний, підтримував позитивний зв`язок із іншими засудженими та родичами (а.с.2).

Як вбачається з копії опитувального листа, долученого засудженим до АС, висновками членів комісії Коломийської виправної колонії, ОСОБА_7 заслуговує на застосування до нього положень ст.81КК (а.с.62).

Із довідки видно, що ОСОБА_7 , за час відбування покарання оголошувались 4 заохочення від імені начальника Коломийської ВК, і стягнення на нього не накладались (а.с.3).

Колегія суддів враховує і те, що на засудженого ОСОБА_7 не поступали виконавчі листи, і у період з січня 2014 року по лютий 2015 року регулярно працював із незначними перервами та отримував заробітну плату, що підтверджується довідкою про його працевлаштування (а.с.4, 6).

По стану здоров`я ОСОБА_7 є практично здоровий та працездатний, що встановлено довідкою від начальника медсанчастини Коломийської ВК (а.с.5).

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 своєю позитивною поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення і фактично відбув більше двох третин строку визначеного судом, а тому колегія суддів приходить до висновку, що до нього слід застосувати положення ст.81 КК та умовно достроково звільнити його від відбування покарання на строк 2 роки 3 місяці 18 днів позбавлення волі, таким чином задовольнити подання начальника КВК №41.

За таких обставин, АС засудженого ОСОБА_7 підлягає до задоволення, а ухвалу суду першої інстанції щодо нього слід скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 419 КПК, ст.ст.81 КК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ухвалити нову.

Задовольнити спільне подання начальника Коломийської виправної колонії №41 ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Коломийської РДА ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2010 року.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 , на підставі ст.81 КК, умовно-достроково від відбування покарання на строк 2 роки 3 місяці 18 днів позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2