Справа № 359/657/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/403/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 07.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_8

за участю в режимі відео конференції засудженого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, якою в задоволенні спільного подання БВК-119 та спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_9 відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_9 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2009 року засуджено за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, 70 КК України та призначено покарання 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

В.о. начальника БВК-119 та спостережна комісія при Бориспільській райдержадміністрації звернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з поданням про заміну засудженому ОСОБА_9 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року в задоволенні даного подання відмовлено. Своє рішення, суд першої інстанції обґрунтував тим, що представником БВК-119 та засудженим не доведено обставини, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення. Крім того, відповідно до ст. 57 КК України виправні роботи призначаються на строк не більше 2 років. Згідно ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає 3 дні виправних робіт, а невідбута частина покарання у засудженого ОСОБА_9 на день розгляду справи 12.02.2015 становить 3 роки 1 місяць 19 днів, що при здійсненні відповідного перерахунку буде складати більше ніж 2 роки виправних робіт.

В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просять ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задоволити в повному обсязі та замінити засудженому ОСОБА_9 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт відповідно до спільного подання адміністрації БВК-119 та спостережної ради при Бориспільській РДА Київської області. Свої апеляційні скарги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні подання зайняв хибну правову позицію про те, що ОСОБА_9 та його заявниками (адміністрацією колонії та спостережною комісією) не було доведено тієї обставини, що засуджений став на шлях виправлення, яка не відповідає обставинам справи та спростовується доказами по ній. Зазначають, що з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_9 став на шлях виправлення ще в 2011 році, отримавши 2 заохочення за рік, і згодом підтвердив, що знаходиться на шляху виправлення, фактом отримання ще одного заохочення в 2013 році та фактом переведення його на ділянку соціальної реабілітації, адже відповідно до ст. 101 КВК України, переведення на ділянку соціальної реабілітації може бути застосоване лише відносно засуджених, які стали на шлях виправлення. Позиція суду про те, що якщо ОСОБА_9 не мав нових заохочень то значить, не став на шлях виправлення, є протиправною, оскільки факт отримання попередніх заохочень вичерпно доводить, що засуджений став на шлях виправлення, а факт відсутності стягнень та звернення адміністрації колонії та спостережної комісії з вказаним подання що він з цього шляху не зійшов. Зазначають, що суд не провів повний та об`єктивний розгляд справи та не забезпечив засудженому ОСОБА_9 право на справедливий суд в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судовий розгляд справи та висновки суду були явно не справедливими.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, та його захисника, котрі, підтримали свої апеляційні скарги і просять замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке,а саме: виправні роботи чи обмеження волі, думку прокурора, котрий апеляційні скарги не підтримав, представника БВК-119, котрий просить замінити ОСОБА_9 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що вони підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третіх строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як видно з матеріалів провадження ОСОБА_9 засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2009 р. за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, 70 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Початок строку покарання рахується з 30.07.2008 року, кінець строку 1.04.2018 року.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні подання про застосування ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_10 послався на те, що останній не став на шлях виправлення.

Проте такий висновок суду є безпідставним. ОСОБА_9 за період відбування покарання у БВК-119 характеризується позитивно, має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 7.07.2014 року в порядку ст. 101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштований різноробочим, будь-яких стягнень не мав.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що до засудженого ОСОБА_9 , може бути застосована ст. 82 КК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно відмовив у заміні невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць 19 днів на виправні роботи, як про це просив засуджений.

Однак, як видно з подання адміністрація БВК-119 та спостережна комісія просили замінити покарання на більш м`яке, не конкретизуючи.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 не заперечував проти заміни невідбутої частини покарання на обмеження волі, вказавши, що ця позиція узгоджена із засудженим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що засудженому ОСОБА_9 можливо замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке обмеження волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання БВК -119 та спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації засудженому ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково. Замінити ОСОБА_9 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі терміном 2 роки 11 місяців 24 дні.

СУДДІ :