Копія.
Провадження № 11/792/4/15
Справа № 1-184/12 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2,3,5 ст.27, ч.2 ст. 15
ч.3,4 ст. 368 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Хмельницької області кримінальну справу за апеляціями прокурора, захисника ОСОБА_12 , в інтересах засудженої ОСОБА_13 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 13 листопада 2012 року, -
в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Подільське Летичівського району Хмельницької області, українку, громадянку України, з вищою освітою, одружену, працюючу заступником керівника виконавчого апарату керуючою справами Летичівської районної ради Хмельницької області, мешканку АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судиму, -
засуджено за ч. 2 ст.15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків та на підставі ст.77 КК України без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 3 роки.
На підставі ст.54 КК України ОСОБА_9 позбавлено 9 рангу та 5 категорії державного службовця.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередню підписку про невиїзд.
Долю речових доказів вирішено згідно вимог ст.81 КПК України (1960р.).
Постановлено звільнити з-під арешту належні на праві власності ОСОБА_9 - будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,12 га, яка знаходиться за межами Летичівської селищної ради Хмельницької області, земельну ділянку площею 0,068 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку площею 0,121 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортні засоби марки ВАЗ 210994-20 державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 ; ВАЗ 210994-20 державний номерний знак НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 ; УАЗ 31512 державний номерний знак НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 ; грошові кошти в сумі 100 грн., які вилучені у неї, та які знаходяться на зберіганні у відділі фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Хмельницькій області; мобільні телефони «Нокіа 3.2 мега піксел» та «Самсунг», які знаходяться при кримінальній справі (т. 6; а.с. 20-22, 35, 46).
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 4459 грн. 05 коп.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відносно яких справа за апеляційним провадженням у даному засіданні не розглядається.
За вироком суду, ОСОБА_10 , обіймаючи посаду голови Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області та будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, за сприяння начальника відділу Держкомзему у Летичівському районі ОСОБА_11 , яка також була службовою особою, що займає відповідальне становище, та заступника керівника виконавчого апарату керуючого справами Летичівської районної ради ОСОБА_9 організувала та намагалася отримати від ОСОБА_14 хабар в особливо великому розмірі у сумі 30 000 доларів США за передачу у власність двох земельних ділянок на території Летичівського району, 19 червня 2011 року ОСОБА_10 за пособництва ОСОБА_11 та ОСОБА_9 одержала частину вищевказаного хабара у сумі 13 000 долрів США, що згідно з курсом Національного банку України на час вчинення злочину становило 103 655,50 грн., а ОСОБА_11 крім цього, отримала 2 100 доларів США, що за курсом Національного банку України на той час складало 16 744, 34 грн., після чого їх було затримано співробітниками правоохоронних органів, а гроші вилучено.
В апеляційній скарзі, зі змінати та доповненнями прокурор просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати та визнати ОСОБА_9 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України ( в редакції Закону від 05 квітня 2001 року) і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням орзанізаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього особистого майна, крім житла.
Посилається на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженої, внаслідок м`якості.
Вважає, що місцевий суд безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_9 як замах на одержання хабара в особливо великому розмірі, оскільки вона вимагала хабар в сумі 30000 доларів США і отримала його частину в сумі 15000 доларів США, а тому її дії у відповідності з положенням п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002 року „Про судову практику в справах про хабарництво мають кваліфікуватись, як закінчений злочин.
Зазначає, що судом не враховано, що засуджена вчинила злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких, вину не визнала, змінювала показання з метою уникнення відповідальності. Прокурор вважає, що за відсутності каяття, застосування до ОСОБА_9 ст. 75 КК України неправомірне, тим більше, що раніше вона притягувалась до кримінальної відповідальності.
Безпідставним на його думку є застосування до ОСОБА_9 ст. 69 КК України, оскільки суд не навів у вироку обставини, перелік яких дає підстави для застосування цього закону.
В судовому засідані апеляційного суду прокурор змінив вимоги і просив застосувати до ОСОБА_9 ст. 69 КК України із призначенням 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків та без конфіскації майна.
Захисник ОСОБА_12 , в інтересах засудженої ОСОБА_9 , просить вирок скасувати, та закрити кримінальне провадження, за недоведеністю вини ОСОБА_9 у інкримінованому їй злочині.
Звертає увагу на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і вважає безпідставною кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, оскільки дії ОСОБА_15 , не були пов`язані з використанням нею свого службового становища. За вказаних обставин вона не може бути, суб`єктом злочину, передбаченого ст. 368 КК України.
На думку захисника, у ОСОБА_9 , не було умислу на отримання хабара, тому її дії не можуть бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 КК України, оскільки цей злочин може бути скоєний лише з прямим умислом. Звернула увагу, що суд не встановив в чому полягає роль ОСОБА_9 як пособника.
У доповненнях до апеляційної скарги захисника, засуджена ОСОБА_9 , як видно із змісту, просила вирок місцевого суду змінити, перекваліфікувавши її дії з ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України, врахувавши, що її дії охоплювалися умислом щодо 28 тис. доларів США, а не 30 тис. доларів США, як за обвинуваченням (за мінусом 2 тис. доларів США отриманих ОСОБА_11 поза її участі). Звідси з урахуванням податкової соціальної пільги, яка на 2011 рік складала 470 грн. 50 коп., вона не може нести відповідальність за ч.3 ст. 368 КК України, оскільки зазначений закон передбачає відповідальність за хабар, який перевищує 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
При винесені судового рішення апеляційною інстанцією просила врахувати другорядну роль у злочині, позитивні дані про її особу, визнання вини, каяття.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2013 року вказаний вирок щодо ОСОБА_9 залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2013 року ухвалу апеляційного суду Хмельницької області щодо засудженої за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 ч.4 ст.368 КК України ОСОБА_9 скасовано, а кримінальну справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 16 травня 2014 року вказаний вирок в частині звільнення засудженої ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного їй покарання з випробуванням скасовано, та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_9 постановлено вважати засудженою за ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України у редакції закону від 05 квітня 2011 року, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків, без конфіскації майна.
На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_9 позбавленно 9 рангу та 5 категорії державного службовця.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2014 року вирок апеляційного суду Хмельницької області щодо ОСОБА_9 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку доданої апеляції, засуджену ОСОБА_9 та її захисника, на часткову підтримку власної апеляції, та із запереченнями проти апеляції прокурора, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, надавши засудженій можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, апеляція захисника, в інтересах засудженої ОСОБА_9 , із доповненнями засудженої задоволенню не підлягає з наступних підстав.
І хоч ОСОБА_9 заперечує умисел до участі і намаганні групи осіб за попередньою змовою в отриманні хабара саме 30 000 доларів США, сукупність доказів по справі, які суд ретельно перевірив під час розгляду справи, дали йому обгрунтовані підстави на спростування таких тверджень.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_10 , перебуваючи відповідно до розпорядження Президента України № 855/2010-рп від 4 червня 2010 року на посаді голови Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області, та маючи 7 ранг і 3 категорію державного службовця, займаючи відповідальне становище, організувала і намагалась одержати хабар в особливо великих розмірах 30000 доларів США, частину якого в сумі 15000 доларів США отримала. У цьому їй сприяли начальник відділу Держкомзему у Летичівському районі ОСОБА_11 , яка перебувала на цій посаді відповідно до наказу начальника Головного управління Держкомзему у Хмельницькій області № 10-к від 2 червня 2009 року і мала 11 ранг і 6 категорію державного службовця і займала відповідальне становище, та ОСОБА_9 , що перебувала відповідно до розпорядження голови Летичівської районної ради № 9/2011-к від 24 січня 2011 року на посаді заступника керівника виконавчого апарату - керуючого справами Летичівської районної ради і мала 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування та 5 категорію посади органів місцевого самоврядування. Злочин мав місце за таких обставин.
На початку квітня 2011 року фізична особа - підприємець ОСОБА_14 , який проживає в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, прибувши в службовий кабінет голови Летичівської райдержадміністрації ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_3 , звернувся до неї з проханням передати у власність особі, інтереси якої він представляв, дві земельні ділянки площею 0,50 га кожна на території Летичівського району.Потребу пояснив веденням особистого селянського господарства, з подальшою зміною цільового призначення та будівництва на них автозаправочних комплексів.
Одержавши попередню згоду ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , з метою одержання земельних ділянок, наприкінці квітня 2011 року звернувся до свого знайомого - жителя м. Львова ОСОБА_16 , який надав згоду на оформлення двох земельних ділянок на себе та офіційне представництво ОСОБА_14 його інтересів з приводу одержання у власність двох земельних ділянок на території Летичівського району.
21 квітня 2011 року в першій половині дня ОСОБА_10 і ОСОБА_14 прибули на територію Требуховецької сільської ради Летичівського району, а після цього на територію Ялинівської сільської ради Летичівського району, де біля автошляху Львів - Кіровоград - Знам`янка оглянули орієнтовні місця розташування земельних ділянок.
Маючи умисел на одержання від ОСОБА_14 хабара в сумі 30000 доларів США за передачу у власність земельних ділянок на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад особі, інтереси якої той представляє, та боячись бути викритою в одержанні хабара, ОСОБА_10 залучила в якості пособника для вчинення своїх протиправних дій начальника відділу Держкомзему у Летичівському районі ОСОБА_11 , якій дала вказівку зустрітись з ОСОБА_14 з приводу з`ясування остаточного місця розташування земельних ділянок, а також поставити тому вимогу дати хабар в сумі 30000 доларів США за виділення двох земельних ділянок. При цьому, ОСОБА_10 повідомила ОСОБА_11 , що грошові кошти йдуть не їй особисто, а комусь із її керівництва у м. Хмельницькому, а також пригрозила ОСОБА_11 в разі відмови виконати її вказівку звільненням. Розуміючи реальність виконання ОСОБА_10 зазначених погроз, та боячись втратити роботу, ОСОБА_11 змушена була погодитись виконувати вказівки ОСОБА_10 .
ОСОБА_10 умисно, продовжуючи свої протиправні дії на початку травня 2011 року, попередньо ввівши в курс справ про одержання 30000 доларів США від ОСОБА_14 свою дочку ОСОБА_9 , вступила з нею у попередню змову, давши вказівку передавати свої вимоги з приводу одержання від ОСОБА_14 хабара ОСОБА_11 .
Продовжуючи виконання злочинного умислу, ОСОБА_10 на початку травня 2011 року повідомила ОСОБА_14 про необхідність спілкуватись з усіх питань, в тому числі фінансових, пов`язаних з передачею у власність земельних ділянок, із ОСОБА_11 . Реалізовуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 наказала ОСОБА_11 зустрітись з ОСОБА_14 із вимогою дати хабар в сумі 30000 доларів США. Виконуючи вказівку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на початку травня 2011 року біля приміщення «ПриватБанку», що в смт. Летичеві, зустрілась з ОСОБА_14 та на його транспортному засобі прибули на територію Ялинівської сільської ради оглядати місце розташування земельної ділянки. Під час огляду земельної ділянки, що в районі 329 км автодороги Львів - Кіровоград Знам`янка на території Ялинівської сільської ради Летичівського району, ОСОБА_11 , виконуючи вказівку ОСОБА_10 , поставила ОСОБА_14 вимогу дати хабар за передачу у власність двох земельних ділянок на території Ялинівської та Требуховецької сільських рад Летичівського району для ведення особистого селянського господарства та подальшу зміну їх цільового призначення для будівництва автозаправочних комплексів в сумі 30000 доларів США.
ОСОБА_14 , розуміючи, що іншим чином реалізувати право ОСОБА_16 на одержання у власність двох земельних ділянок не зможе, погодився з даною вимогою та попросив зменшити суму хабара. На початку травня 2011 року ОСОБА_11 передала ОСОБА_10 це прохання, проте остання відмовилась зменшувати суму хабара, про що ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_14 .
На початку травня 2011 року у вечірній час після спільної зустрічі ОСОБА_14 з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в кафе «Меджибіж», що на території Летичівського району, ОСОБА_10 підтвердила ОСОБА_14 обіцянку передати у власність земельні ділянки, вказавши з усіх питань, в тому числі і фінансових, продовжити спілкуватись з ОСОБА_11 .
Одержавши 11 травня 2011 року офіційну довіреність на представництво інтересів ОСОБА_16 , ОСОБА_14 13 травня 2011 року звернувся від імені ОСОБА_16 із заявою на ім`я голови Летичівської райдержадміністрації про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок орієнтовною площею по 0,50 га на території Ялинівської та Требуховецької сільських рад Летичівського району для ведення відповідно сінокосу та особистого селянського господарства. Зазначену заяву з додатками ОСОБА_14 передав ОСОБА_11 , яка того ж дня подала її для подальшої реєстрації у приймальню голови Летичівської райдержадміністрації та повідомила про це ОСОБА_10 .
Одержавши заяву ОСОБА_16 , ОСОБА_10 16 травня 2011 року своєю резолюцією на заяві доручила її розгляд заступнику голови Летичівської райдержадміністрації ОСОБА_17 , завідуючій юридичним сектором Летичівської райдержадміністрації ОСОБА_18 та начальнику відділу Держкомзему у Летичівському районі ОСОБА_11 . Того ж дня, ОСОБА_11 , одержавши для виконання зазначену заяву, доручила головному спеціалісту-юрисконсульту відділу Держкомзему у Летичівському районі ОСОБА_19 вивчити заяву та за наявності підстав підготувати пропозицію на ім`я голови Летичівської райдержадміністрації, щодо можливості прийняття розпорядження про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою по даних земельних ділянках. Вивчивши документи, ОСОБА_19 підготував на ім`я голови Летичівської райдержадміністрації пропозицію про можливість прийняття відповідного розпорядження головою Летичівської райдержадміністрації про надання дозволу на розробку проектів землеустрою, щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад. Підписавши пропозицію, ОСОБА_11 подала її до приймальні голови Летичівської райдержадміністрації.
Одержавши пропозицію відділу Держкомзему у Летичівському районі, ОСОБА_10 16 травня 2011 року своєю резолюцією доручила її розгляд та підготовку проекту розпорядження голови Летичівської райдержадміністрації заступнику голови Летичівської райдержадміністрації ОСОБА_17 та завідуючій юридичним сектором Летичівської райдержадміністрації ОСОБА_18
18 травня 2011 року, одержавши підготовлене працівниками Летичівської райдержадміністрації розпорядження про надання ОСОБА_16 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад, ОСОБА_10 підписала його та повернула у загальний відділ для реєстрації та виготовлення примірників проекту розпорядження.
Розуміючи, що сума в 30000 доларів США є значною, а також з метою гарантування одержання земельних ділянок, ОСОБА_14 наприкінці травня 2011 року, під час чергової зустрічі з ОСОБА_11 , попросив розділити суму хабара на дві частини - першу частину в сумі 15000 доларів США дати за передачу у власність земельної ділянки площею 0,50 га на території Ялинівської сільської ради Летичівського району для ведення особистого селянського господарства та подальшу зміну її цільового призначення, а другу частину - в сумі 15000 доларів США дати після виготовлення проекту землеустрою по земельній ділянці на території Требуховецької сільської ради площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства. Дізнавшись від ОСОБА_11 про прохання ОСОБА_14 , ОСОБА_10 погодилась на розподіл загальної суми хабара на дві частини, про що повідомила своїй дочці ОСОБА_9 , а та через ОСОБА_11 повідомила про це ОСОБА_14 .
На початку червня 2011 року ОСОБА_11 висловила претензію до ОСОБА_10 про те, що вся відповідальність за дачу ОСОБА_14 хабара падає на неї, однак жодних коштів за це вона не отримує. На ці вимоги ОСОБА_10 погодилась на одержання ОСОБА_11 2000 доларів США із загальної суми хабара, повідомивши тій, що собі залишає 3000 доларів США, а решту суми 25000 доларів США передає комусь у м. Хмельницький.
На початку червня 2011 року ОСОБА_10 наказала ОСОБА_11 передати ОСОБА_14 , що у зв`язку із затягуванням ним передачі частини хабара вона може відмінити своє розпорядження № 275/2011-р від 18 травня 2011 року про надання дозволу ОСОБА_16 на виготовлення проекту землеустрою. З цією ж метою ОСОБА_9 , виконуючи попередню домовленість з ОСОБА_10 , з першої половини травня 2011 року до 19 червня 2011 року неодноразово зверталась до ОСОБА_11 із вказівками пришвидшити виконання ОСОБА_14 вимог щодо передачі хабара.
З метою одержання гарантій виконання ОСОБА_10 обіцянки передати у власність дві земельні ділянки та в подальшому змінити їх цільове призначення, ОСОБА_14 15 червня 2011 року о 22 годині 40 хвилин, зателефонувавши до ОСОБА_11 , попросив організувати йому 16 червня 2011 року зустріч із ОСОБА_10 . Того ж дня, о 22 годині 43 хвилини ОСОБА_11 , зателефонувавши до ОСОБА_10 , повідомила про це прохання. З метою уникнення викриття в одержанні хабара, ОСОБА_10 дала вказівку своїй дочці ОСОБА_9 повідомити ОСОБА_11 про неможливість зустрічі із ОСОБА_14 16 червня 2011 року о 8 годині 03 хвилини під час телефонної розмови ОСОБА_9 переказала ОСОБА_11 застереження ОСОБА_10 . Цього ж дня, близько 10 години під час чергової зустрічі з ОСОБА_14 в кафе «Смак», що в смт. Летичеві, ОСОБА_11 повідомила, що за погодженням з ОСОБА_10 вона особисто для себе із загальної суми хабара отримає 2000 доларів США.
З метою пришвидшити одержання хабара від ОСОБА_14 , 17 червня 2011 року близько 8 години ОСОБА_10 , керуючи злочинними діями, в присутності ОСОБА_20 наполягла на тому, щоб ОСОБА_11 зателефонувала ОСОБА_14 та повідомила, що в разі невиконання домовленості про передачі хабара, вона скасує зазначене розпорядження. Виконуючи вказівку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 о 9 годині 05 хвилин в телефонній розмові з ОСОБА_14 повідомила вимогу ОСОБА_10 . В той же день ОСОБА_14 , зустрівшись біля входу в приміщення Летичівської райдержадміністрації з ОСОБА_10 , попросив зустрічі віч-на-віч з нею. Однак, та боячись бути викритою у вчиненні злочину правоохоронними органами відмовилась від зустрічі, звернувши увагу на затягування ОСОБА_14 дачі хабара, а також вирішення усіх пов`язаних питань через ОСОБА_11
19 червня 2011 року, узнавши від ОСОБА_14 про його прибуття для давання хабара в смт. Летичів, ОСОБА_11 о 19 годині 29 хвилин по телефону повідомила про це ОСОБА_9 .
Того ж дня, близько 20 години 20 хвилин неподалік приміщення Летичівської райдержадміністрації, що по вулиці Горького, 2 в смт. Летичеві, ОСОБА_14 в салоні власного транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц «Авангард» зустрівся з ОСОБА_11 , яка сіла на переднє пасажирське сидіння. Виконуючи попередні вимоги ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_14 дав 15000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США кожна та помилково ще 100 доларів США, а всього: 15100 доларів США, що по курсу Національного банку України становило 120399 грн. 85 коп. за передачу у власність ОСОБА_16 земельної ділянки площею 0,50 га на території Ялинівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства та подальшу зміну її цільового призначення.
Отримавши грошові кошти, ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_14 , що вона відмовляється брати участь у одержанні другої частини хабара в сумі 15000 доларів США та спілкуватись з ним з цього приводу.
Повернувшись додому, ОСОБА_11 , перерахувавши вказані грошові кошти, виявила, що загальна їх сума становить 15100 доларів США. Залишивши собі обумовлену з ОСОБА_10 частину хабара в сумі 2000 доларів США та ще одну купюру номіналом 100 доларів США, а загалом - 2100 доларів США, що по курсу Національного банку України становило 16744 грн. 34 коп., вона зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила про одержання хабара, домовившись при цьому про зустріч.
Після цього, ОСОБА_9 на своєму транспортному засобі марки ВАЗ 210994-20 державний номерний знак НОМЕР_1 , прибувши в обумовлене місце неподалік пам`ятника У. Кармалюку, що по вул. 50-річчя Жовтня в смт. Летичеві, разом ОСОБА_11 , повезли ОСОБА_10 до будинку останньої, що по АДРЕСА_4 . Пересвідчившись, що гроші в неї, ОСОБА_10 наказала ОСОБА_9 перерахувати їх та забрати до себе додому належну їй частину хабара, в сумі 13 000 доларів США, що та і зробила.
Відразу після цього, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 були затримані співробітниками західного відділу ОРУ Департаменту ДСБЕЗ МВС України, а грошові кошти вилучені.
Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_9 у пособництві у закінченому замаху на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара в особливо великому розмірі, за виконання в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, за обставин встановлених судом та детально викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказах.

Даний висновок підтверджується показаннями засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в судовому засіданні апеляційного суду визнали свою вину у вчиненні злочину, за який їх засуджено, погодившись із всіма обставинами скоєння злочину, які встановлені місцевим судом та детально викладені у вироку.

Крім того, при прийнятті рішення по справі, судом взяті до уваги, належно оцінені та перевірені в апеляційній інстанції показання засудженої ОСОБА_11 , із слів якої на досудовому слідстві і в судах першої та апеляційної інстанцій вбачається, що вона працювала на посаді начальника відділу Держкомзему у Летичівському районі з 4 червня 2009 року. В кінці квітня або на початку травня 2011 року до неї в кабінет зайшла ОСОБА_21 , дала папірець, на якому був записаний телефон, та сказала, щоб вона зателефонувала до цієї людини, оскільки вона хоче взяти дві земельні ділянки на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад для ведення сільського господарства, з подальшою зміною цільового призначення для автозаправок. Їй потрібно було виїхати з цією людиною та оглянути земельні ділянки, після чого озвучити суму в 30000 доларів США за вказані земельні ділянки. Вона не хотіла цього робити, однак ОСОБА_10 наполягла, повідомивши, що вона не буде працювати, якщо відмовиться. Згодом вона зателефонувала по даному номеру, слухавку взяв чоловік, який на той час знаходився біля «ПриватБанку», що в смт. Летичеві. Зустрівшись з ним, сіли в його автомобіль. Чоловік представився " ОСОБА_22 ". Вони поїхали на територію Ялинівської сільської ради, щоб подивитись по картах, чи можливо надати цю ділянку. Почувши від неї про суму за вказані ділянки, ОСОБА_22 спочатку погодився. Але коли вони сіли в автомобіль, він почав просити, чи можливо зменшити цю суму, на що вона відповіла, що це не її компетенція, але після того як вона поговорить з керівництвом, то зможе відповісти. Також вони їздили до Требуховецької сільської ради, але там виявилось не можливим надати земельну ділянку. На другий день вона повідомила ОСОБА_21 прохання ОСОБА_22 про зменшення суми за ділянки, але та відмовила. При наступній зустрічі з ОСОБА_22 вони поїхали шукати іншу земельну ділянку на території Требуховецької сільської ради. При цьому ОСОБА_22 попросив розділити суму за ділянки по 15000 доларів США, на що вона відповіла, що дасть відповідь тільки після того, як порадиться. Спочатку ОСОБА_21 не погодилась поділити суму на дві частини, але пізніше дала свою згоду. Перша частина грошей мала піти за земельну ділянку, що на території Ялинівської сільської ради. Іноді ОСОБА_15 викликала її та цікавилась про хід цієї справи. Також вона зв`язувалась з ОСОБА_21 та питала, що їй робити, а та давала їй вказівки. ОСОБА_22 попросив звести його з проектантом, що нею було зроблено. ОСОБА_21 повідомила, що гроші мають бути передані в понеділок, а якщо їх ОСОБА_22 не привезе, то розпорядження буде відмінено. За виконання цієї роботи вона повинна була отримати 2000 доларів США. 17 червня зателефонувала ОСОБА_21 , сказала принести їй розпорядження на земельні ділянки, оскільки немає грошей від ОСОБА_22 . Вона віддала розпорядження ОСОБА_21 і сказала їй, що "виходить з гри". На що ОСОБА_21 пригрозила їй звільненням з роботи, якщо вона відмовиться виконувати її доручення, повідомивши їй при цьому, що вона перед цим зверталась в обласну адміністрацію, де ставила питання про зняття її з посади, оскільки вона її не влаштовує. Вона сказала ОСОБА_21 , що не буде брати гроші за виконану роботу, але та наказала їй взяти гроші. В цей же день вона зателефонувала ОСОБА_22 і сказала йому, щоб він привіз гроші, оскільки на цьому наполягала ОСОБА_21 . При зустрічі з ним, вона повідомила, що віддала розпорядження ОСОБА_21 , а той, в свою чергу, пообіцяв привезти гроші. Вона сказала, щоб гроші він віддав ОСОБА_21 , оскільки її не буде в місті. 18 червня вона в телефонній розмові повідомила про розмову з ОСОБА_23 , на що той відповів, що приїде 19 червня. При зустрічі він запитав її, як має відбуватись передача грошей, рекомендував їх перерахувати, але оскільки вона відмовилась, ОСОБА_22 кинув гроші їй в сумку та відвіз її додому, де вона, перерахувавши їх, виявила 15100 доларів США, тобто на 100 доларів США більше, ніж вони домовлялись, про що вона повідомила ОСОБА_22 по телефону. Відклавши собі 2100 доларів США, вона зателефонувала ОСОБА_15 та повідомила їй про косметику, оскільки вони домовились так назвати гроші, які передасть ОСОБА_22 . Склонна заїхала за нею і вони поїхали до ОСОБА_21 . Зайшовши в будинок, вони пішли в дальню кімнату, де на журнальному столику вона виложила із сумочки гроші. Літвін сказала ОСОБА_15 перерахувати гроші. Перерахувавши гроші та виявивши, що там лише 13000 доларів США, ОСОБА_15 запитала чому стільки, на що ОСОБА_21 повідомила, що так треба. Потім ОСОБА_21 попросила відкласти 3000 доларів США в одне місце, а інші 10000 доларів США - в інше. Також ОСОБА_24 повідомила, що при зустрічі з ОСОБА_22 вона сказала, що гроші брати не буде і в подальшому не буде брати участь у цій справі. Літвін їй повідомляла, що вона отримає 3000 доларів США, а скільки візьме ОСОБА_15 - їй не говорила. Склонна була обізнана у всьому та давала їй розпорядження від імені ОСОБА_21 .
Ці показання засудженої ОСОБА_11 об`єктивно підтверджені сукупністю зібраних по справі доказів.
Із показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що в 2011 році він звернувся до ОСОБА_10 з проханням про виділення двох земельних ділянок. Після цього вона познайомила його з ОСОБА_24 , з якою він поїхав до ОСОБА_26 , а потім і до Требуховецької сільських рад. Пізніше ОСОБА_24 була оголошена сума 30000 доларів США, як плата. ОСОБА_10 сказала йому, аби він всі розмови про оборудку він вів з ОСОБА_24 . В подальшому, він передав ОСОБА_24 грошові кошти в сумі 15100 доларів США, після чого мав бути виготовлений державний акт на земельну ділянку, яка знаходиться на території Ялинівської сільської ради. Зі ОСОБА_9 його познайомила ОСОБА_10 . Він бачив, що ОСОБА_9 часто заходила в кабінет до ОСОБА_10 , а тому він зрозумів, що вона контролює дану справу щодо виділення земельних ділянок. Йому було відомо, що з тих грошей, які він передав ОСОБА_24 , 2000 доларів США та мала залишити собі, а решту - передати ОСОБА_10 . ОСОБА_24 він передав кошти через тиждень після виготовлення розпорядження про виділення земельної ділянки. Решту суми він мав заплатити після того, як отримає державний акт на земельні ділянки. Розмови із засудженими він записував на власний диктофон, який передав працівникам міліції, для роздруківки записів.
Показання засудженої ОСОБА_11 про обставини оформлення права на земельну ділянку співпадають з показаннями ОСОБА_14 і підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 .
Той факт, що оформлення земельних ділянок на ім`я ОСОБА_16 було прикриттям фактичної протиправної передачі земельних ділянок ОСОБА_14 , доведено показаннями самого ОСОБА_16 , який суду показав, що в 2011 році він мав розмову з ОСОБА_22 з приводу того, чи не використав він своє право на отримання землі. Оскільки таке право ним було ще не використане, ОСОБА_22 повідомив, що є можливість взяти земельну ділянку на території Хмельницької області. В зв"язку з тим, що у нього не було часу цим займатись, вони поїхали до нотаріуса, де він дав ОСОБА_22 доручення з цього приводу. В подальшому, зустрівшись з ОСОБА_22 влітку, він дізнався, що є ускладнення, оскільки за земельну ділянку вимагають 15000 доларів США.
Факт вилучення у ОСОБА_9 предмету хабара 13000 доларів США, підтвердила понята ОСОБА_32 , яка показала, що в 2011 році вона була присутня в якості понятої при вилученні з будинку ОСОБА_15 грошових коштів, а саме: доларів, які знаходились в двох пакетах. Крім того свідок ОСОБА_33 , показав, що в 2011 році він був присутній в якості понятого при поміченні грошових коштів в м. Львові, при вилученні з будинку ОСОБА_24 грошових коштів в сумі 2000 доларів США та при вилученні з будинку ОСОБА_21 грошових коштів, а саме: євро та гривні. Показання цього свідка підтверджує свідок ОСОБА_34 .
Про обставини подачі і одержання заяв про виділення земельних ділянок пояснила на досудовому слідстві свідок ОСОБА_35 . З її показань випливає, що заява була подана до неї в приймальню, після чого передана на розгляд ОСОБА_10 , яка своєю резолюцією доручила розпочати процес передачі земельної ділянки.
Факт звернення ОСОБА_22 до правоохоронних органів із заявою про дачу хабара доведено протоколом прийняття заяви ОСОБА_14 від 15 червня 2011 року, із якої вбачається вимога голови Летичівської райдержадміністрації ОСОБА_10 через начальника відділу Держкомзему у Летичівському районі про хабар в сумі 30000 доларів США за передачу у власність двох земельних ділянок на території Ялинівської та Требуховецької сільських рад (т. 1, а.с. 36);
Із протоколу огляду та помітки грошових коштів від 15 червня 2011 року, зафіксовано оброблення препаратом "Промінь 1" грошових коштів в сумі 15000 доларів США.
(Т. 1, а.с. 37-41).
Згідно протоколу обшуку від 19 червня 2011 року, із будинку ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_1 вилучено 13000 доларів США.
(Т. 1, а.с. 56-61).
В результаті обшуку помешкання ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_5 , що мало місце 19 червня 2011 року вилучено 2100 доларів США.
(Т. 1, а.с. 68-69).
Із заяви ОСОБА_16 на ім`я голови Летичівської райдержадміністрації від 13 травня 2011 року вбачається прохання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства на території Требуховецької сільської ради та площею 0,50 га для сінокосу на території Ялинівської сільської ради.
(Т.1, а.с. 237)
Розпорядженням голови Летичівської райдержадміністрації № 275/2011-р від 18 травня 2011 року ОСОБА_16 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад.
(Т. 1, а.с. 236).
Із супровідного листа начальника відділу Держкомзему у Летичівському районі ОСОБА_11 від 16 травня 2011 року № 04-02-05/113 на ім`я голови Летичівської райдержадміністрації ОСОБА_10 , знайдено можливість прийняття розпорядження «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Требуховецької та Ялинівської сільських рад».
(Т. 1, а.с. 235)
Факт розмови ОСОБА_14 і ОСОБА_10 на передачу земельних ділянок за хабар доведено протоколом огляду диктофона та прослуховуванням записів від 21 липня 2011 року, відповідно до яких між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 відбувається розмова з приводу способу одержання нею хабара.
(Т. 2, а.с. 109-123).
Твердження ОСОБА_9 у місцевому суді про її непричетність до хабарництва спростовується даними висновку криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 2675 від 28 липня 2011 року, згідно із яким встановлено, що надані на експертизу грошові кошти в сумі 13000 доларів США, що вилучені під час обшуку з будинку ОСОБА_9 , містять нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має спільні родові ознаки із спецхімречовиною «Промінь-1», зразок якої наданий на дослідження. На поверхнях представлених на дослідження ватних тампонів зі змивами з правих рук ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має спільні родові ознаки з наданим на дослідження зразком спецхімречовини «Промінь-1»
(Т.2, а.с. 218-221).
Показання ОСОБА_11 про обставини скоєного злочину і причетність до нього ОСОБА_21 і ОСОБА_15 , окрім вищенаведених висновків експертиз, доведені висновком криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 2674 від 28 липня 2011 року.
Експертизою встановлено, що грошові кошти в сумі 2100 доларів США, які вилученні під час обшуку з помешкання ОСОБА_11 , містять нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має спільні родові ознаки із спецхімречовиною «Промінь-1», зразок якої наданий на дослідження. На поверхнях представлених на дослідження ватних тампонів зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_11 і внутрішніх поверхнях її сумки виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має спільні родові ознаки з наданим на дослідження зразком спецхімречовини «Промінь-1»
(Т. 2, а.с. 233-234).
Той факт, що предметом хабара, а звідси і злочину були долари США підтверджується висновком криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 2676 від 3 серпня 2011 року. Згідно експертизи встановлено, що надані на експертизу грошові кошти в сумі 15100 доларів США, що вилучені під час обшуку з помешкання ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , виготовлені способом, який використовується при виробництві таких же банкнот зразка 1996 року, що випускалися в обіг Федеральною Резервною Системою США в різні роки, тобто є банкнотами USD номіналом 100 доларів США зразка 1996 року, які виготовлені та випущені в обіг Федеральною Резервною Системою США.
(Т.2, а.с. 251-253).
При кваліфікації дій засудженої ОСОБА_9 суд першої інстанції правильно виходив із роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 "Про судову практику у справах про хабарництво".
Згідно п. 14 абз. 4 даної постанови, якщо при умислі службової особи на одержання хабара у великому або особливо великому розмірі нею було одержано з причини, що не залежали від її волі, лише частину обумовленого хабара, вчинене належить кваліфікувати як замах на одержання хабара у розмірі, який охоплювався її умислом.
Судом було і колегією суддів апеляційного суду обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали хабар у розмірі 15000 доларів США, при тому, що розмір обумовленого із ОСОБА_14 хабара становив 30000 доларів США. ОСОБА_11 після отримання від ОСОБА_14 хабара в розмірі 15000 доларів США передала його частину в розмірі 13000 доларів США ОСОБА_10 . ОСОБА_9 при вказаних подіях сприяла вчиненню даного злочину порадами та вказівками, тим самим виступала у якості пособника у тому числі і щодо загальної суми хабара у 30000 доларів США.
Місцевим судом обгрунтовано встановлено, що хабар передав ОСОБА_14 , який діяв в інтересах ОСОБА_16 за довіреністю № 18624800 від 11 травня 2011 року.
Оцінивши роль ОСОБА_9 при цих подіях, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність у її діях кваліфікуючої ознаки злочину „одержання хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабар, будь-якої дії, поєднаного з вимаганням через, що цю ознаку із вироку обгрунтовано виключив.
Колегія суддів також вважає обґрунтованими і законним рішення місцевого суду, про виключення із обвинувачення ОСОБА_9 кваліфікуючої ознаки злочину „використання наданої влади та службового становища особою, яка займає відповідальне становище, оскільки вчинення засудженою злочину, не було пов`язано із займаною нею посадою.
Однак, як встановлено колегією суддів, при кваліфікації дій засудженої ОСОБА_9 не взято до уваги, що злочинні дії засудженої мали місце з початку квітня по 19 червня 2011 року, тобто до набрання чинності Закону України від 07 квітня 2011 року №3207-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення», який набрав чинності 01 липня 2011 року. Вказаним законом статтю 368 КК України доповнено частиною другою, яка встановила відповідальність за одержання хабара у значному розмірі, відповідно змінивши попередню нумерацію частин з другої на третю та з третьої на четверту.
Із обвинувачення вбачається, що на момент скоєння ОСОБА_9 інкримінованого їй злочину, ст.368 КК України діяла у редакції закону від 05 квітня 2011 року, в якому усі кваліфікуючі ознаки за якими вона визнана винною, були передбачені частиною 3 ст.368 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діянь визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Таким чином, закон про кримінальну відповідальність, який застосований місцевим судом при кваліфікації дій засудженої ОСОБА_9 , не підлягав застосуванню, а тому її дії неправильно кваліфіковані за ч.4 ст.368 КК України в редакції закону, який набрав чинності з 01.07.2011 року.
Тому, колегія суддів вважає доводи прокурора у цій частині апеляції обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а судове рішення щодо ОСОБА_9 скасуванню.
Дії ОСОБА_9 необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.368 КК України на ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України у редакції закону від 05 квітня 2011 року і вважати доведеною вину пособництв і в закінченому замаху на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара в особливо великому розмірі, за виконання в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб.
Доводи ОСОБА_9 про перекваліфікацію її дій на ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України за відсутності доведеності умислу та причетності на отримання 30000 доларів США хабара, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зібрані по справі докази, а саме показання засудженої ОСОБА_11 , в тому числі і в апеляційному суді, свідка ОСОБА_14 і частково засудженої ОСОБА_10 таке твердження ОСОБА_9 спростовують.
Згідно із показаннями засудженої ОСОБА_11 , ОСОБА_9 була обізнана із розміром суми хабара, який мав бути переданий ОСОБА_14 ОСОБА_10 саме у 30 000 доларів США.
Умисел на отримання саме такої суми хабара підтвердила апеляційному суді ОСОБА_10 , за вказівками якої діяла ОСОБА_9 .
Місцевий суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_9 за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, згідно ст. 89 КК України раніше не судима, її конкретну роль у вчиненні злочину. Вказані обставини суд правильно визнав пом`якшуючими і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину.
У зв`язку із цими обставинами та з врахуванням даних про особу винної, її часткового визнання вини в апеляційній інстанції та щиросердного каяття у скоєному, є підстави до застосування до ОСОБА_9 положень ч. 1 ст. 69 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст. 368 КК України у редакції закону від 05 квітня 2011 року, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків, без конфіскації майна.
Колегія суддів зазначає, що місцевий суд обґрунтовано врахував вимоги п. 17 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно із яким, у випадках, коли додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У таких випадках посилання на ст. 69 КК України є необов`язковим.
Що ж стосується рішення суду про звільнення ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, то його, на думку колегії суддів, не можна визнати обгрунтованим.
Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.367 КПК України (1960 року) підставою для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Згідно вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" п.3 суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.
Положеннями ст.65 КК України, визначено, що поряд із врахуванням тяжкості злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, слід врахувати не тільки мету і мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а також її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, тощо.

Між тим, зазначені вимоги судом не були дотриманні, оскільки при призначенні ОСОБА_9 покарання та звільненні від його відбування з випробуванням, судом не в повній мірі враховані обставини, які впливають на його призначення, що свідчить про незаконність та необґрунтованість вироку.
Приймаючи рішення про звільнення засудженої ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, місцевий суд послався на її позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, що не є судимою згідно ст.89 КК України, незначну роль у вчиненні даного злочину, тобто фактично навів аналогічні обставини, за якими застосував до засудженої положення ч.1 ст. 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Очевидно, що одні і ті ж обставини не розмежовані і стали підставою для призначення засудженій ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень, ст.69 КК України і ст.75 КК України.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням необхідно враховувати не тільки дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують покарання, а й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з особливостей та обставин його вчинення.

Між тим, із матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_9 на досудовому слідстві і в судовому засіданні місцевого суду із позиції власного захисту, вину у вчиненому злочині визнавала частково, змінювала свої показання щодо знаходження хабара за місцем свого проживання та його походження.

Ці суперечливі показання ОСОБА_9 свідчили про намагання зменшити міру та уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Тому очевидно, що застосування місцевим судом щодо ОСОБА_9 ст. 75 КК України є необгрунтованим.

За вказаних обставин, доводи прокурора щодо м`якості призначеного їй покарання, а звідси скасування вироку місцевого суду, заслуговують на увагу.
Однак, зміна позиції засудженою у стадії розгляду справи в апеляційній інстанції та часткове визнання вини в інкримінованому їй злочині на думку колегії суддів повинна врахуватися при обранні покарання, а звідси є підставою для зменшення покарання, оскільки свідчить про щиросердечність каяття ОСОБА_9 про, що колегія суддів переконалася під час розгляду справи.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати її не головну роль у злочині, куди ОСОБА_9 по суті втягнула її мати ОСОБА_10 .
Згідно характеристики Хмельницького СІЗО від 19.01.2015 року ОСОБА_9 за період перебування в установі характеризується позитивно, порушень вимог режиму утримання не допускала, до дисциплінарної відповідальності не притягувалась.
Відповідно до наказу начальника установи СІЗО від 20.06.2014 року №24 за створення належних санітарно побутових умов заохочена подякою.
За місцем проживання і попередньої роботи ОСОБА_9 також характеризується лише з позитивної сторони.
За довідкою Хмельницького СІЗО від 05.02.2015 року №510 ОСОБА_9 неодноразово зверталась до медичної частині із скаргами на погіршення здоров`я. За встановленими діагнозами отримує медичну допомогу і перебуває під диспансерним спостереженням.
Згідно рішення Летичівського районного суду від 15 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_36 розірвано.
Зазначені обставини свідчать про те, що у ОСОБА_9 на теперішній час склались неблагополучні та несприятливі життєві обставини, стан її здоров`я погіршився.
Обираючи ОСОБА_9 покарання, колегія суддів враховує, що за матеріалами кримінальної справи засуджена не є виконавцем і не виконувала об`єктивної сторони злочину, передбаченої ч.3 ст. 368 КК України, що значно знижує ступінь суспільної небезпечності злочину скоєного нею.
Враховуючи зазначені дані про особу ОСОБА_9 , що вона не судима відповідно до ст. 89 КК України, у вчиненому злочині покаялась частково визнавши вину, колегія суддів дійшла висновку про можливість призначення покарання щодо ОСОБА_9 із застосуванням ст. 69 КК України.
На ці обставини колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу при обранні покарання відносно ОСОБА_9 .
Згідно із приписами п.2 ч.1 ст.378 КПК України (1960 року) апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 323, 324, 367, 371, 372, 378 КПК України (в редакції 1960 року), п.п. 11,15 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-
п р и с у д и л а :
Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_12 , в інтересах засудженої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 13 листопада 2012 року, в частині засудження ОСОБА_9 скасувати.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.368 КК України на ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України в редакції закону України від 05 квітня 2001 року і призначити покарання за цим Законом, із застосуванням ч. ч.1, 2 ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських обов`язків та без конфіскації майна.
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_9 9 рангу та 5 категорії державного службовця.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з 06 лютого 2015 року, із заліком часу перебування її під вартою з 20 червня 2011 року по 01 липня 2011 року та з 25 квітня 2014 року по 05 лютого 2015 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_9 залишити попередній тримання під вартою.
В решті вирок Хмельницького міськрайонного суду від 13 листопада 2012 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом одного місяця через апеляційний суд Хмельницької області з моменту проголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/
Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду ОСОБА_2