Ухвала

іменем україни

2 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4.

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, такого, що згідно зі ст. 89 КК України судимості не мав,

за участю прокурора ОСОБА_14.,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_15. з вимогами про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_5

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2015 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_15., посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом при постановленні вироку та при його перевірці апеляційним судом, просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5

Мотивуючи касаційну скаргу, захисник зазначає про те, що дані, які містяться в приєднаних до матеріалів кримінального провадження процесуальних документах, не є доказами винуватості ОСОБА_5, та судовими рішеннями вину останнього не доведено.

Як зазначено у вироку, 01 березня 2010 року, близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп'яніння та разом з ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_5 на території цілодобово відкритої для відвідувачів ділянці автозаправної станції «WOG» по вул. Тарногродського, 23 у м. Вінниці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті правила та норми поведінки, з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, під час спілкування з їх знайомим ОСОБА_11, раптово, ударом по голові ззаду збили останнього з ніг та почали наносити йому численні удари по голові та різних частинах тулуба.

ОСОБА_8 взяв у оператора АЗС кухонний ніж, нібито для нарізання продуктів харчування, повернувся до інших співучасників, які насильно утримували ОСОБА_11, та незважаючи на благання останнього та крики про допомогу, застосовуючи насилля, утримували його, а ОСОБА_8, порізав ножем йому палець правої руки, а потім надрізав обидва вуха. При цьому усі продовжували наносити потерпілому удари руками та ногами по голові та тулубу, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Такі дії ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_5 продовжували вчиняти протягом 20 хвилин та припинили їх лише при появі оператора АЗС.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила судові рішення залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, він постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Крім іншого, в ньому належним чином наведено формулювання обвинувачення, пред'явленого ОСОБА_5 і визнаного судом доведеним, висновки суду про винуватість засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, обґрунтовано на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_5 в повному обсязі не визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України.

На спростування позиції ОСОБА_5 про невизнання ним вини у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, суд у вироку послався на показання потерпілого ОСОБА_11, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, про те, що ОСОБА_5 був безпосереднім активним учасником хуліганства, наносив потерпілому впродовж тривалого часу тілесні ушкодження, у тому числі під час застосування ОСОБА_8 ножа. Також суд послався на чисельні протоколи, в тому числі проведення слідчого експерименту від 05 лютого 2014 року, відтворення обстановки і обставин події від 09 грудня 2010 року; висновок експерта № 576/591 від 09 квітня 2010 року про виявлені у потерпілого легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 26 січня 2012 року щодо ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, згідно з яким зазначені особи вчинили злочин групою осіб з участю ОСОБА_5

Вказані вище докази за висновками суду першої інстанції логічно узгоджуються між собою та не містять протиріч.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, обставини його вчинення, форму й ступінь вини, відсутність пом'якшуючих обставин, обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, дані про особу ОСОБА_5, який в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в зв'язку з чим призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 296 КК України.

Як вбачається з ухвали апеляційного суду, за результатами перевірки матеріалів кримінального провадження суд обґрунтовано відкинув доводи апеляційної скарги захисника засудженого, в тому числі про недоведеність вини ОСОБА_5, зазначивши, що рішення про засудження останнього є законним і ухвалене на підставі встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин справи, тому ухвалу щодо ОСОБА_5 можна вважати законною, вмотивованою та обґрунтованою, тобто такою, що відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_5 доводи не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій про його винуватість у вчиненні злочину за ч.4 ст. 296 КК України невірними, в зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5, про що ставиться питання в касаційній скарзі.

Зазначені у вступних частинах судових рішень вказівки про судимість ОСОБА_5 та посилання у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду на судимість за вчинення умисних тяжких злочинів не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і не впливають на законність судових рішень.

За таких обставин касаційна скарга не підлягаю задоволенню, а судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_15 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3