ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Тернопільської

області в складі:

головуючого: Коваленка Є.П.

суддів: Вавріва І.З., Римар Т.М.

з участю прокурора Парусова A.M.

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі кримінальну справу за апеляційним поданням скаргою помічника прокурора Зборівського району на
вирок Зборівського районного суду Тернопільської області
від б лютого 2007 року, яким засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Заруддя Зборівського району Тернопільської
області, українця, громадянина України, із середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого, жителя АДРЕСА_1, раніше судимого 17 жовтня 2001 року Зборівським районним судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років б місяців позбавлення волі; 29 травня 2006 року Зборівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням
ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік б місяців

за ст.395 КК України, із
застосуванням ст.69 КК України, до штрафу в розмірі 520 грн.. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків
приєднано до призначеного покарання невідбуте покарання за
вироком Зборівського районного суду від 29 травня 2006 року у виді 2 років позбавлення волі, згідно якого на підставі ст.75
КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 1 рік б місяців і на підставі ч.3 ст.72 КК України кожне покарання
виконувати окремо.

Згідно вироку
суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те,
що він будучи особою відносно якої постановою Зборівського районного суду
Тернопільської області від 18 січня 2006 року встановлено адміністративний
нагляд, 28 липня 2006 року, без відповідного дозволу органів внутрішніх справ,
самовільно залишив місце свого
проживання у

Справа № 11-104 Головуючий у першій інстанції: Снігурський В. В.

Категорія: ст.395 КК України Доповідач:
Ваврів І.З.

2

с. Озерняка Зборівського району Тернопільської
області та виїхав
у Миколаївську область, де знаходився до 29 грудня 2006 року.

В апеляційному "поданні помічник прокурора Зборівського району, який приймав участь в розгляді справи, наводячи доводи,
що призначене засудженому покарання не відповідає
тяжкості вчиненого ним злочину, просить в зв'язку з цим вирок суду
скасувати, постановити новий вирок, яким
призначити ОСОБА_1 покарання у виді 6 місяців арешту, відповідно до ст.72 КК України перевести 6 місяців арешту у 6 місяців позбавлення волі та згідно ст.71 КК України приєднати
невідбуте покарання за попереднім вироком у вигляді 2
років позбавлення волі і призначити остаточну
міру покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію і просить скасувати вирок суду у зв'язку з
невідповідністю призначеного покарання ступеню
тяжкості та особі винного і постановити новий вирок,
яким призначити ОСОБА_1 за вчинений злочин покарання у виді 6 місяців арешту позбавлення волі та за правилами
ст.ст.71, 72 КК України остаточне покарання
визначити у виді 2 років 6 місяців позбавлення
волі; засудженого ОСОБА_1, який просить вирок суду залишити без
змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та дослідивши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляцію прокурора
слід задовольнити.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним
обставинам справи, кваліфіковані правильно і в
апеляції не оспорюються.

Признаючи покарання засудженому ОСОБА_1, суд прийняв до уваги його щире каяття, сприяння
органам слідства у розкритті злочину, а також в
якості обставин, що пом'якшують відповідальність - вчинення злочину внаслідок збігу важких особистих та сімейних
обставин, а також вчинення злочину під впливом душевного хвилювання.

Разом з тим, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин може бути визнана судом як
обставина, що пом'якшує покарання, коли злочин вчиняється під впливом таких
обставин, які об'єктивно несприятливо
склалися для винного, тобто - виникли об'єктивно,
були справді тяжкими, а не тільки на думку самого винного і обумовили
вчинення злочину винним.

В даному випадку
суд не врахував те, що ОСОБА_1. не одружений;
на утриманні неповнолітніх осіб не має; дитину, яка народилася у його колишньої співжительки і хворобою якого він
пояснив вчинення злочину, він не
усиновлював; його показання щодо відвідування дружини та сина жодним
чином не підтверджені.

За таких умов, на думку колегії суддів, вказана обставина не могла бути
визнана судом як така, що пом'якшує покарання.

3

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано визнав пом'якшуючою покарання обставиною - вчинення
злочину під впливом душевного хвилювання,
оскільки у відповідності до ст.66 ЮС України
обставиною, яка пом'якшує покарання є «вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаними
неправомірними або аморальними діями потерпілого», а такі дії по відношенню до
засудженого не мали місця.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. за місцем проживання характеризувався негативно, раніше
неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, а
даний злочин вчинив в період дії іспитового строку,
встановленого йому вироком Зборівського районного від 29 травня 2006 року.

Приймаючи рішення про призначення ОСОБА_1 покарання у виді штрафу, тобто більш м'якого ніж передбачено законом, судом першої інстанції, всупереч вимог ст.ст.65, 66, 69 КК України не
взято до уваги, особу засудженого та його попередню
злочинну діяльність і помилково зроблено висновок про можливість
виправлення засудженого без відбування покарання.

Аналіз вказаних
обставин свідчить про стійкість протиправної поведінки
засудженого ОСОБА_1, а тому колегія суддів вважає, що його виправлення без реального відбування
покарання є неможливим.

Виходячи з
цих міркувань, колегія суддів приходить до висновку, що твердження прокурора про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості та особі засудженого
є обґрунтованим, а тому вирок суду щодо ОСОБА_1 в
частині призначення йому покарання слід скасувати і
постановити по справі новий вирок відповідно до п.2 ч.1 ст.378
КПК України.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1, колегія суддів, у відповідності
до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані щодо особи винного,
зокрема те, що він неодноразово
судимий, вчинив злочин в період дії іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду і приходить
до висновку, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства
є неможливим, а тому вважає за
необхідне призначити йому покарання передбачене санкцією ст.395 КК
України у виді арешту.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.365, 366, 367, 371, 372, 378 КПК України, колегія
суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційне подання прокурора
Зборівського району - задовольнити.

Вирок
Зборівського районного суду Тернопільської області від 6 лютого 2007 року відносно ОСОБА_1 в частині призначення йому
покарання - скасувати.

4

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України
та призначити йому покарання за цією статтею у виді 6 (шести) місяців арешту.

Відповідно до ст.72 КК України перевести 6 місяців арешту у 6 місяців позбавлення
волі.

На підставі
ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Зборівського районного
суду від 29 травня 2006 року у
вигляді 2 (двох) років позбавлення волі та остаточну міру покарання ОСОБА_1 визначити у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців
позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1, підписку про невиїзд з постійного місця
проживання, до вступу вироку в законну силу, залишити без зміни.

В решті вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 6 лютого 2007 року відносно ОСОБА_1 -залишити
без зміни.

Вирок може бути
оскаржений або на нього може бути внесене касаційне
подання до Верховного Суду України через апеляційний суд Тернопільської області
протягом одного місяця з часу його проголошення а засудженим - в той же строк з
моменту вручення йому копії вироку.