АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/462/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №425/2255/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК
Іменем України
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури м. Рубіжне Луганської області та обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 листопада 2014 року, у відповідності з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 25.02.2010 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 122 ч. 1 КК України - до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 28.11.2011 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1, 70 КК України - до 3 років 2 місяців позбавлення волі, з приєднанням не відбутої частини строку покарання згідно зі ст. 71 КК України за вироком Рубіжанського міського суду від 25.02.2010 р., остаточне покарання - 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений 06.02.2014 р. Свердловським ВК в Луганській області за рішенням Свердловського міського суду від 29.01.2014 р. згідно зі ст. 81 КК України умовно-достроково, не відбута частина покарання склала 1 рік 1 місяць 14 діб,
засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі.
Згідно зі ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано покарання - 6 місяців позбавлення волі за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.11.2011 р., та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.
У відповідності з цим же вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця м. Рубіжне Луганської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, навчається у Рубіжанському професійному коледжі на першому курсі, неодружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за наступних обставин.
20 серпня 2014 року, приблизно о 04-30 год., ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходилися на шкільному подвір`ї СОШ № 1, розташованому по вул. Смірнова, 27, м. Рубіжне Луганської області, де разом вживали алкогольні напої.
Під час цього у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я останнього.
Після цього ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , підійшов до ОСОБА_9 , який сидів на огорожі шкільного подвір`я, та наніс йому один удар правою ногою, одягнутою у взуття, у підборіддя, в результаті чого потерпілому було завдано фізичний біль. Внаслідок цього ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав на спину. В цей час ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, почали забирати сумку потерпілого, намагаючись вихопити її з його рук, проте останній чинив опір. З метою подолання опору потерпілого ОСОБА_7 наніс кулаком правої руки три удари йому в обличчя, а саме в лобову частину справа та зліва, завдавши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та саден лобної частини голови зліва та справа, які за своєю сукупністю відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після цього ОСОБА_8 , діючи спільно та злагоджено з ОСОБА_7 , з метою пригнічення волі ОСОБА_9 , перевернув потерпілого на живіт і почав утримувати його за руки однією рукою, а іншою, з метою заволодіння його майном, обшукувати кармани одягу потерпілого, а ОСОБА_7 при цьому у словесній формі вимагав передати йому гаманець. Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 не в змозі чинити опір, ОСОБА_8 заволодів його сумкою торгової марки «Bindіlcci» моделі «FEUOA001TH», зробленої із штучної шкіри чорного кольору, вартість якої складає 78 грн., в якій знаходилося наступне майно: 1) гаманець-портмоне, вартість якого складає 250 грн.; 2) золотий ланцюжок вагою 9 гр. 585 проби, вартість якого складає 2700 грн.; 3) грошові кошти в сумі 30 грн., а також іншими речами, які не мають матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_9 , а саме: паспорт громадянина України; ідентифікаційний код; банківська картка банку «ПУМБ»; пропуск на роботу на ім`я ОСОБА_9 ; ключі від квартири; цукерки «Живинка» в кількості 10 шт.
Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця злочину зникли, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3058 грн.
Суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і розглянув вказане кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , по суті, просить оскаржуваний вирок змінити і перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 186 КК України, вважаючи, що в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , по суті, просить оскаржуваний вирок змінити і перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 186 КК України, зазначаючи, що свою провину за ч. 2 ст. 187 КК України не визнавав, а судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі прокурор, що приймав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, просить оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також внаслідок істотних порушень кримінального процесуального закону при призначенні останньому покарання не зазначено початок строку відбування покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому належить, і на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.11.2011 строком 1 рік, остаточно призначити покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому належить. Запобіжний захід просить залишити тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту проголошення вироку, у який зарахувати строк досудового тримання під вартою з 29.09.2014. В іншій частині вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку своєї апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні і заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.
У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прослуховуванням звукозапису судового процесу при підготовці до апеляційного розгляду провадження встановлено, що суд, впевнившись в правильному розумінні ними положень зазначеної норми КПК України, прийняв рішення про розгляд провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_7 ОСОБА_8 - про неправильність кваліфікації їх дії за ч. 2 ст. 187 КК України, а ОСОБА_8 - про не дослідження всіх доказів, колегія суддів не перевіряє в силі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, які при зазначених вище умовах, позбавляють права цих осіб оскаржувати докази щодо обставин які ніким не оспорювались в апеляційному порядку.
За таких обставин апеляційні скарги обвинувачених задоволенню не підлягають.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному проваджені щодо правильності призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що покарання йому призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував, що він раніше судимий, , за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «хронічний алкоголізм», на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, не працює, останній злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від покарання, у зв`язку з чим суд застосував призначенні остаточного покарання ст. 71 КК україни.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відніс повне визнання ним своєї вини та щире каяття, а що обтяжують - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
За таких обставин суд дійшов правильного висновку, призначивши покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, а в силу ст. 71 КК України остаточно визначив до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.11.2011 року, а доводи апеляційної скарги прокурора правильності висновку суду не спростовують.
Тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 і ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення їм копії цієї ухвали.

Головуючий:

Судді: