Справа №538/563/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" квітня 2015 р. Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта
середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого
27.02.2014 року Лохвицьким районним судом за ч. 2 ст. 190, ч. 2
ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком
на 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України від відбування
покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливою метою, скориставшись відсутністю господарки викрав знайдену ним банківську карту з пін-кодом № НОМЕР_1 , виданої ОАО "ПРІОРБАНК" на ім"я ОСОБА_5 .
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в скоєнні ним даного кримінального правопорушення визнав повністю.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 суд прийшов до висновку, що його винуватість повністю доведена.
В судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що він дійсно перебуваючи в м. Ліда Республіки Білорусь в квартирі № 2 буд. № 4 другого переулка Р. Люксембург, яка належить ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю господарки викрав знайдену ним банківську карту з пін-кодом. Після чого в період часу з 24.07.2013 року по 21.10.2013 року, через банкомати встановлені в м. Ліда за допомогою банківської пластикової картки виданої на ім"я ОСОБА_5 , шляхом ведення через вказані банкомати таємного пін-кода, заволодів коштами, які були на картці - рахунок громадянки ОСОБА_5 в сумі 18700000 білоруських рублів.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги заявлені в цивільному позові підтримує повністю.
Щодо вказаної потерпілої судом з урахуванням думки учасників судового провадження було вирішено питання про проведення судового розгляду без її присутності згідно ст. 325 КПК України.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оскаржуються, зокрема дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального провадження і рахує обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 .
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності його позицій та роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Розгляд судового провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення під час судового провадження доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_4 скоєні ним з прямим умислом, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України.
При визначенні виду і міри покарання суд врахував, що ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину визнав, щиро розкаявся. Дані обставини згідно ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 винен в скоєнні кримінального правопорушення, вчиненому ним до винесення Лохвицьким районним судом Полтавської області попереднього вироку від 27 лютого 2014 року.
Суд, враховуючи тяжкість вчиненого, особу підсудного, обставини, що пом`якшують покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.
Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.
Речові докази відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в сумі шістдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1020 грн.).
На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів громадян (1020 грн.) та покарання за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.02.2014 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням терміном три роки виконувати самостійно.
Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 залишити до набрання вироком законної сили.
Речові докази відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженому ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_6
Згідно: голова суду ОСОБА_7
ст. секретар ОСОБА_8