ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 1-19/10
провадження № -
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

у складі :

головуючого - судді Синиці Л. П.

при секретарях судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю

прокурора Зубенка С.А.

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

жителя ІНФОРМАЦІЯ_3,

Черкаської області, українця, громадянина України,

із середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого,

раніше судимого,

вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 24.11.2008р. по ст. 164 ч.1 КК України, до одного року обмеження волі з однорічним іспитовим терміном,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 296 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4.Л., обвинувачується в тому, що він 23 червня 2009 року, близько 14 години в с. Хлистунівка, Городищенського району, Черкаської області по вул. Чапаєва, перебуваючи в приміщенні продуктового магазину власником, якого є ОСОБА_5, в стані алкогольного спяніння, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинив сварку з продавцем магазину ОСОБА_6, застосувавши до останньої психічне та фізичне насильство, що виразилось в погрозах фізичної розправи та нанесенню ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичної експертизи №197 від 30 липня 2009 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоровя. Дані дії призвели до тимчасового припинення нормальної торгівельної діяльності магазина.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.296 ч.1 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство).

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю та пояснив, що 23.06.2009 року, близько 14.00 години, він, разом з ОСОБА_7, прізвище якого він не знає, на автомобілі останнього, під'їхав до приміщення магазину приватного підприємця ОСОБА_5, що по вул. Чапаєва. Зайшовши до магазину, він підійшов до прилавку та придбав один бокал пива, після чого звернувся до ОСОБА_6 з приводу того, що йому потрібній були гроші і щоб вона повернула борг, а саме 300 гривень, які він їй позичив в кінці 2008 року. ОСОБА_6 почала на нього кричати та виштовхувати з магазину. В цей час до магазину зайшов чоловік похилого віку, який запитав, що трапилось. Він відповів, що нічого і що він просто зайшов випити пиво. Після даних пояснень він вийшов з магазину та направився до автомобіля, сівши в який він, разом з ОСОБА_7, поїхав у с.Вязівок, Городищенського району, а саме, на хутір «Заводянка», де мали заїхати до його товаришів та попросити паливо для автомобіля. Перебуваючи у вказаному селі, до них підійшов працівник міліції, який затримав його та повіз до приміщення магазину, що в с. Хлистунівка. Під час огляду автомобіля, було виявлено ніж, що йому належав та, який він забув викласти із сумки і він випав на підлогу автомобіля. Напередодні даним ножем він різав продукти харчування, коли ходив відпочивати. Кошти, які він хотів забрати як борг у ОСОБА_6, хотів використати в особистих цілях.

Окрім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_4, його вина в скоєнні злочину підтверджується наступними доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_6 про те, що 23 червня 2009 року, близько 8 години, вона прийшла до приміщення магазину, де працює. Близько 13.30 години, до неї, на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_8 та попросила, щоб вона налила її співмешканцю бокал пива, а гроші та занесе пізніше. Після розмови, через 10-15 хвилин, до приміщення магазину прийшов ОСОБА_4 та запитав, чи телефонувала ОСОБА_8 Вона відповіла, що телефонувала, після чого налила бокал пива. ОСОБА_4.Л., взявши бокал пива, випив половину, після чого поставив бокал та запитав у неї про те, чи буде вона йти додому на обід, пояснивши, що він забув зачинити свою хату. Вона відповіла, що не знає, на що ОСОБА_4 пояснив їй, що встигне. Після цих слів, він попросив мобільний телефон, давши їй 2 гривні. Взявши телефон, ОСОБА_4 вийшов з приміщення магазину, і повернувшись через 10 хвилин, за йшов до приміщення магазину, маючи при собі сумку чорного кольору. Підійшовши до неї, він віддав мобільний телефон. Коли ОСОБА_4 повернувся до магазину, то в приміщенні знаходилась ОСОБА_9, яка купувала продукти харчування. ОСОБА_4.Л. постійно метався то з приміщення магазину, то до нього, при цьому постійно підганяючи ОСОБА_9, щоб та швидше купувала продукти, бо він бажає переговорити з нею. Після того як ОСОБА_9 вийшла з приміщення магазину, ОСОБА_4.Л. знову підійшов до неї та попросив мобільний телефон, вона нічого не відповіла, так як телефон лежав біля вагів. Він сам взяв телефон та вийшов з приміщення магазину. Як тільки вийшов, вона побачила, як ОСОБА_4 закриває перші вхідні двері, після чого вона піднялась зі стільця та мала намір підійти до других вхідних дверей. В цей час ОСОБА_4 нецензурними висловами розпочав вимагати, щоб вона віддала йому виручку, на що вона відповіла, що він жартує. ОСОБА_4 поглянув на вулицю, а вона, в той час, підійшла до самих дверей та закрила їх на крючок, тримаючи їх руками. ОСОБА_4, в свою чергу, сильним поштовхом потягнув їх на себе і вони відчинились. Потім ОСОБА_4 схопив її за праву руку, а так, як вона після поштовху дверей втратила рівновагу, а ОСОБА_4 наніс їй удар ногою по спині, вона впала на підлогу. Він, схилившись над нею, розпочав давити її однією рукою за шию, застосовуючи нецензурну лайку, вимагав, щоб вона віддала йому виручку. На той час в приміщенні магазину знаходилось близько 1860грн. 00коп. Вона відштовхнула ОСОБА_4.Л. в сторону і, тримаючись за грати, піднялася з підлоги, але ОСОБА_4 знову наніс удар ногою по правій стороні спини, від чого вона втратила рівновагу та присіла на мішки, що стояли позаду неї. ОСОБА_4 знову почав її давити, але вона, ставши на навколішки, продовжила просуватися до вхідних дверей, щоб покликати на допомогу. ОСОБА_4.Л. трохи попустив свій захват за шию і вона, що є сили, закричала про допомогу. На її крик, через пару хвилин, прийшов ОСОБА_10, після чого ОСОБА_4 схопився та розпочав поправляти свій одяг. При цьому, ОСОБА_4, застосовуючи нецензурну лайку, пригрозив їй, що якщо вона викличе наряд міліції, то він спалить її хату. Після цих слів, він швидко покинув приміщення магазину та пішов у невідомому напрямку. Через декілька хвилин до магазину прийшла дружина ОСОБА_10, якій вона пояснила, що ОСОБА_4 вимагав у неї гроші та давив за шию. Потім вона зателефонувала до власника магазину та розповіла про дану подію;

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 про те, що 23 червня 2009 року, в період з 14 години по 14.30 години, до нього на мобільний телефон зателефонувала продавець магазину ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_4, зайшовши до приміщення магазину, розпочав наносити їх удари, давити та вимагати гроші (виручку). Почувши дані слова, він, на власному автомобілі поїхав до приміщення магазину, зателефонувавши перед цим до райвідділу міліції та повідомивши про дану подію. По приїзду до магазину, ОСОБА_4 вже не було. Біля вхідних дверей магазину стояла ОСОБА_6, на обличчі якої він помітив кров, вона вся тремтіла та була збентежена. На його запитання, що саме сталось, вона пояснила, що ОСОБА_4 бив її під ребра, давив за шию та вимагав гроші (виручку). Як потім йому стало відомо в магазині на той час було 1860 гривень. Окрім ОСОБА_6, біля магазину стояли люди, що проживають неподалік магазину. Під час бесіди з ними, йому стало відомо про те, що ОСОБА_4 сів у автомобіль та поїхав в напрямку с. Вязівок, Городищенського району. Після цих пояснень він зателефонував до свого батька ОСОБА_5 та попросив його, щоб той поїхав до другого його магазину, що по вул. Шевченка у с. Хлистунівка. Також він повідомив сільського голову, а сам поїхав в сторону с. Вязівок. Приїхавши в с. Вязівок, побачив автомобіль, до салону якого сідав ОСОБА_4 Він скерував автомобіль таким чином, щоб той не зміг виїхати. Вийшовши зі свого автомобіля, він підійшов до передніх пасажирський дверцят автомобіля, з якого вийшов ОСОБА_4 і між ними виникла розмова, в ході якої ОСОБА_4 пояснив йому, що ОСОБА_6 винна йому гроші, яку саме суму, він йому не говорив. Він зателефонував до ОСОБА_6 та запитав, чи дійсно вона винна гроші ОСОБА_4, на що та відповіла, що вона йому ніяких грошей не винна. Після даної розмови він сказав ОСОБА_4, щоб той сів до автомобіля, щоб їхати до приміщення магазину та все виясняти. Почувши це, ОСОБА_4 сів до автомобіля, на якому приїхав до с. Вязівок, і коли сів до автомобіля, то попросив водія, щоб той витягнув ключа із замка запалення та зачинив водійські дверцята, що водій і зробив. Потім ОСОБА_4 сказав водієві, що магазин винен йому 3000 гривень, за що саме, не розповідав. Через деякий час до них підїхав працівник міліції, і під час огляду автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_4, було виявлено та вилучено ножа. Під час розмови з ОСОБА_4, він пояснив працівникам міліції, що даний ніж належить особисто йому. Після складання відповідних паперів, всі поїхали до мого магазину, що по вул. Чапаєва, де було продовжено складання документів;

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 23 червня 2009 року, близько 14 години, вона на велосипеді приїхала до приміщення магазину приватного підприємця ОСОБА_5, де мала намір придбати продукти харчування. Коли зайшла до магазину, то в ньому були сини ОСОБА_6, яка працює там продавцем. ЇЇ сини, поївши морозива, вийшли з магазину та пішли у невідомому напрямку. Через 10-15 хвилин до магазину зайшов ОСОБА_4, який мешкає по вул. Чапаєва, неподалік даного магазину. Коли він зайшов до магазину, то підійшов до морозильної камери, на якій знаходився бокал наполовину заповнений пивом, та взявши даний бокал, вийшов з приміщення магазину, але, через деякий час, знову повернувся та, підійшовши до прилавку, запитав у неї про те, чи довго вона буде іще. Вона відповіла, що ні, і що зараз буде йти. Після чого вона взяла свою покупку та направилась до виходу. Одразу за нею, до виходу, направився і ОСОБА_4 Вона, взявши велосипед, поїхала до свого будинку. Близько 16 години, до її подвіря приїхав син ОСОБА_6 ОСОБА_8, який попросив, щоб вона швидко направилась до приміщення магазину, так як спіймали ОСОБА_4 Почувши це вона запитала, чому його спіймали, на що він відповів, що ОСОБА_4 давив матір та вимагав у неї виручку. Почувши дане пояснення, вона сіла на велосипед та поїхала до приміщення магазину. Коли зайшла туди, то помітила, що ОСОБА_6 була блідна, на обличчі була подряпина, вона вся тремтіла. Що саме відбувалось в приміщенні магазину після того, як вона придбала продукти харчування, їй не відомо так, як вона ні чого не бачила4

- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 23 червня 2009 року, близько 14 години, він, разом зі своєю дружиною, займались по господарству. Коли повернувся до себе на подвіря, то почув крик про допомогу, який лунав з приміщення магазину. Він швидко підвівся та направився до приміщення магазину. Як тільки підійшов до вхідних дверей, то помітив, як ОСОБА_4.Л., застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_6, наносив останній тілесні ушкодження. Він підійшов до них та розпочав кричати на ОСОБА_4.Л., щоб той припинив дані дії. Після його слів, ОСОБА_4 відпустив ОСОБА_6 та відійшов у сторону, сказавши, що він хотів купити бокал пива. Потім швидко пройшов повз нього та пішов в напрямку автомобіля, що знаходився в 200 м від приміщення магазину, в який сів та поїхав у невідомому напрямку. Після цього, він разом з ОСОБА_6 вийшли з магазину, до них підійшла його дружина, якій вони все розповіли. Обличчя у ОСОБА_6 було блідне, на щоках та руках була кров, вона вся тремтіла. ОСОБА_6 також пояснила, що ОСОБА_4.Л. погрожував їй фізичною розправою та те, що він спалить її будинок, якщо вона викличе наряд міліції. Після чого ОСОБА_6 зателефонувала до власника магазину, який викликав наряд міліції;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 23 червня 2009 року, близько 14 години, вона, разом зі своїм чоловіком, знаходились вдома та займались по господарству. Вони почули крик про допомогу, який лунав з приміщення магазину. Так, як вона ледве ходить, то помаленьку розпочала йти до приміщення магазину, а чоловік пішов туди першим. Коли вона вийшла з подвіря, то помітила, як ОСОБА_4 швидко рухався до автомобіля темного кольору і сівши в нього, поїхав у невідомому напрямку. Даний автомобіль знаходився на відстані близько 200 м від приміщення магазину. Коли вона підходила, до приміщення магазину, то з нього вийшов чоловік та ОСОБА_6, яка працювала у магазині. Обличчя у неї було блідне, на щоках та руках була кров, вона вся тремтіла. На її запитання, що сталось, ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 вимагав у неї виручку та намагався її задавити. Саму подію, що відбувалась в приміщенні магазину вона не бачила

- показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що 23 червня 2009 року, близько 14 години, до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_4.Л., який попросив відвезти його з с. Хлистунівка, Городищенського району до м. Сміла. Яка причина даної поїздки, він не говорив. Він погодився, та сівши у автомобіль НОМЕР_1, поїхав до с. Хлистунівка. Там він зустрівся з ОСОБА_4, на якій саме вулиці пояснити не може так, як назв він не знає. Під час розмови з ОСОБА_4, він повідомив про те, що у нього відсутнє пальне і потрібно терміново заправитись, на що той відповів, що покаже дорогу до заправки. По дорозі, вони зупинились біля одного із магазинів, але не напроти магазину, а проїхавши близько 100 метрів від приміщення. ОСОБА_4.Л. вийшов з автомобіля, та відійшовши декілька метрів знову повернувся, взявши свою сумку, та сказавши, що придбає собі пива на дорогу. Після цього, він направився до приміщення магазину, а через 5 хвилин, повернувся швидкими кроками та, сівши до автомобіля, сказав, що потрібно їхати. Він побачив, що у ОСОБА_4 права рука була пошкрябана. Наступна зупинка у них була біля другого магазину, але вже в с. Вязівок. Так, зупинивши автомобіль майже напроти вхідних дверей, ОСОБА_4.Л. вийшов з автомобіля та направився до приміщення магазину, з собою він взяв свою сумку, але зразу ж повернувся. Він пояснив, що в магазині знаходиться жінка і він не хотів говорити при ній. Потім він знову направився до приміщення магазину і через деякий час повернувся та сів у автомобіль. В цей час, його автомобіль підрізав інший автомобіль, з якого вийшов, як потім йому стало відомо, ОСОБА_5, який підійшов до правої пасажирських дверцят, перекривши таким чином рух ОСОБА_4 Коли ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 то він зрозумів, що ОСОБА_4 намагався забрати виручку з магазину. Через деякий час до них приїхав працівник міліції, після чого, з його добровільної згоди, був оглянутий автомобіль, під час якого було виявлено за пасажирським сидіння ніж довжиною близько 25 сантиметрів з чорною ручкою. На запитання працівника міліції, ОСОБА_4 пояснив, що даний ніж належить йому. Після проведення огляду, працівник міліції сказав йому, щоб він їхав разом з ним, після чого він сів до власного автомобіля та поїхав за автомобілем, в якому знаходився працівник міліції. Так, вони проїхали певну відстань та зупинились біля приміщення магазину, де він на передодні зупинявся, та з якого ОСОБА_4 вийшов з пошкрябаною рукою. Що саме відбувалось в приміщенні магазину, коли туди заходив ОСОБА_4, йому не відомо, так як він знаходився в автомобілі, а ОСОБА_4 нічого не розповідав;

- даними протоколу огляду місця події від 23 червня 2009 року, згідно яких було оглянуто приміщення магазину приватного підприємця ОСОБА_5;

- даними відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілої ОСОБА_6 від 24 липня 2009 року;

- даними висновку судово медичної експертизи №197 від 30.07.2009 року.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що предявлене обвинувачення підсудному ОСОБА_4 доказане повністю.

Оскільки, підсудній ОСОБА_4 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 296 КК України.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4, суд, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи та особу винного, а саме: те що він раніше судимий, вину свою у скоєному визнав повністю, вчинив злочин у стані алкогольного спяніння, його характеристику, дійшов до висновку, що ОСОБА_4, для виправлення та попередження нових злочинів, необхідним і достатнім буде призначення покарання у вигляді штрафу.

Цивільний позов, що був заявлений на досудовому слідстві потерпілою ОСОБА_6 на суму 7000,00грн. моральної шкоди, судом не розглядається, так як остання в ході судового розгляду відмовилася його підтримувати.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому за даною статтею покарання у вигляді штрафу в розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 12750грн. .

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4, до вступу вироку в законну силу, залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_12