Справа №490/54/15-к 26.01.2015 26.01.2015 26.01.2015

Провадження № 11-сс/784/25/15 Категорія ст. ст. 183, 194 КПК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві судове кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2015 року, якою відносно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ; -
- застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 .
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та постановленою з порушенням норм процесуального права.
- що оголошена підозра не підтверджена доказами, що здобуті законним шляхом. При цьому посилається: на застосування до ОСОБА_7 незаконних методів досудового слідства; на не виявлення під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного жодних доказів його причетності до злочину; на проведення слідчої дії - впізнання - з грубими порушеннями норм кримінального процесу через наявність різких відмінностей в одязі статистів та підозрюваного, та її проведення після впізнання по фотографії;
- що судом не достатньо враховано наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, неповнолітньої дитини на утриманні та сімї, що він позитивно характеризується за місцем проживання та серед односельців і що він ніколи не притягався до кримінальної відповідальності;
- що ОСОБА_7 не вчиняв дій, які б свідчили: про наміри ухилення або переховування від органів слідства або суду, про вплив на свідків, а також, що перебуваючи на волі, він може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування або вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення.
Наводячи у резолютивній частині прохання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , захисник в мотивувальній частині апеляційної скарги в той же час наводить доводи щодо наявності підстав для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу. Також наводить доводи на користь обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчий суддя прийшов до висновку:
про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, пославшись на сукупність здобутих в процесі розслідування даного кримінального провадження доказів, а саме: показання потерпілої ОСОБА_11 , відповідно до яких 09 січня 2015 року приблизно об 11.35 год. в магазин «Кожа Люкс», де вона працює, увійшли три особи та, зв`язавши її скотчем, склали в сумки куртки, шуби та дублянки, з якими пішли у невідомому напрямку; дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2015 року, у ході якого потерпіла ОСОБА_11 вказала на ОСОБА_7 як на одну з осіб, яка вчинила вищезазначений злочин; про існування ризику знищення, приховування речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме викраденого майна. При цьому слідчий суддя вказав, що на наявність цих ризиків вказує те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років та у той же час до теперішнього часу не встановлено місцезнаходження викрадених речей, особи і місцезнаходження принаймні іще одного виконавця злочину; що таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки навіть при застосуванні такого запобіжного заходу як домашній арешт, ОСОБА_7 не буде позбавлений можливості спілкуватися з іншими особами за допомогою засобів телекомунікації (мобільний телефон, Інтернет тощо), а, відповідно, не буде позбавлений можливості через цих осіб переховати, збути чи знищити викрадене майно.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначив, що відповідно до вимог п. З ч. 1 ст. 194 КПК України є доведеним недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, більш м`яких ніж тримання під вартою, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. З ст. 186 КК України злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років і який пов`язаний із застосуванням насильства, згідно ч. 1, п. 4 ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
При вирішенні питання про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дотримався загальних положень про застосування запобіжних заходів, передбачених ст. ст. 176 178, 194 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб.
Так, матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження вищезазначеного, зокрема:
дані протоколу огляду місця події від 09 січня 2015 року - магазину «Кожа Люкс», який, окрім іншого, обладнаний відеокамерами. З місця події вилучені сліди взуття, фрагменти скотчу та відеозапис на електронному носії (а. с. 6 - 9);
показання потерпілої ОСОБА_11 про обставини пограбування 09 січня 2015 року приблизно об 11.35 год. магазину «Кожа Люкс» (де вона працює) трьома чоловіками, які зв`язали її скотчем і викрали куртки, шуби та дублянки (а. с. 10 - 12);
дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2015 року, під час якого потерпіла ОСОБА_11 вказала на ОСОБА_7 як на одного з викрадачів. При цьому слід зауважити, що таке впізнання проведено 10.01.2015 року з 15.00 год. до 15.20 год., тобто більш ніж за 6 годин до затримання підозрюваного ОСОБА_7 в цей же день о 21.30 год. (а. с. 26, 20 - 22);
повідомлення про підозру ОСОБА_12 (а. с. 18 - 19);
дані відеозапису, вилученого з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час огляду місця події від 09 січня 2015 року;
пояснення самого підозрюваного ОСОБА_7 від 11.01.2015 року як про обставини готування до вчинення даного злочину, так і про обставини його вчинення (а. с. 13 - 14).
Зазначене підтверджує висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та водночас спростовує доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів такої та про порушення кримінального процесуального законодавства при проведенні впізнання особи потерпілою за фотознімками.
Також вмотивованим є і висновок слідчого судді про існування ризику знищення, приховування речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме - викраденого майна (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Є обґрунтованим і висновок слідчого судді, що такому ризику не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання під вартою, оскільки і при застосуванні такого запобіжного заходу як домашній арешт, ОСОБА_7 не буде позбавлений можливості спілкуватися з іншими особами за допомогою засобів телекомунікацій (мобільний телефон, Інтернет тощо), і в такий спосіб буде мати можливість через цих осіб переховати, збути чи знищити викрадене майно.
За такого колегія суддів погоджується, що відповідно до вимог п. З ч. 1 ст. 194 КПК України та з урахуванням обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. З ст. 186 КК України злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, є доведеною недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, більш м`яких ніж тримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 1, п. 4 ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та з огляду на вищевикладене, з урахуванням того факту, що вказаний злочин пов`язаний із застосуванням насильства, є вірним висновок слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Таким чином, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя правильно встановив, що надані суду докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 вказаного злочину та про наявність, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.
Тому, доводи апеляційної скарги і в цій частині є безпідставними.
Що стосується доводів захисника про міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_7 (наявність сім`ї з малолітньою дитиною) та його позитивні характеристики за місцем проживання, то вони не зменшують існування передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику. А, крім того, зазначені обставини не втримали підозрюваного від вчинення злочину, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 не вчиняв дій, які б свідчили про наміри ухилення або переховування від органів слідства або суду, про вплив на свідків, або вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому підозрюється, оскільки слідчий суддя на таке не посилався.
Твердження захисника про застосування до ОСОБА_7 незаконних методів досудового слідства з використанням шокеру та нанесення побоїв спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 59 від 16.01.2015 року, проведеної на виконання ухвали слідчого судді від 13.01.2015 року, відповідно до якої у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден в області лівого стегна, які утворилися від дії тупих твердих предметів зі строком давності не менше 3 діб. Не виявлено характерних слідів, які б вказували на дію електрошокеру, рук та ніг людини.
Тобто, не знайшла свого підтвердження заява ОСОБА_7 під час розгляду слідчим суддею 13.01.2015 року вищезазначеного клопотання слідчого про застосування до нього фізичного насильства працівниками міліції із застосуванням електрошокеру .
Посилання апелянта на невиявлення під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 доказів його причетності до інкримінованого йому злочину є безпідставними, оскільки є інші дані, які свідчать про обґрунтованість його підозри у вчиненні цього злочину, а, крім того, даний злочин вчинено групою осіб, не всі з яких на теперішній час є затриманими.
З огляду на вищевикладене апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 407 ч. 3 п. 1, 422, 424 ч. 4, 532 ч. 4 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2015 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 березня 2015 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4