Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

суддів: Поповича С.С., Вилки С.С.,

з участю секретаря Перегінець О.Л.,

прокурора Грищука В.І.,

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Калуського міськрайонного суду від 06 вересня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, без визначеного місця проживання, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, неодруженого, українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу 16.09.2009р. Жидачівським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначена остаточна міра покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України - на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; за ст.395 КК України на 3 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено засудженому покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.81 КК України, за правилами ст.ст.71,72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком та призначено ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу фактичного затримання з 22.06.2012 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним в таємному викраденні чужого майна повторно, відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, повторно, та порушив правила адміністративного нагляду.

Як встановив суд, засуджений вчинив злочини при наступних обставинах.

22.08.2011 року з дачного масиву м. Калуша - "Залісся-2", з подвір'я господарства ОСОБА_3, викрав металеві ворота вартістю 200 грн. та дві секції металевого сіточного паркану, вартістю 100 грн. кожна, чим завдав збитків потерпілій на загальну суму 400 грн.

16.01.2012 року, близько 17:30 год. по вул. Литвина що у м. Калуші, біля будинку № 15 ОСОБА_2 з метою відкритого викрадення мобільного телефону, підійшов до неповнолітніх ОСОБА_4А та ОСОБА_5 по черзі у кожного з них попросив телефон, щоб здійснити дзвінок. Після їхньої відмови ОСОБА_2, погрожуючи застосувати насильство щодо ОСОБА_5 - побити його, повторив вимогу надати йому мобільний телефон. Потерпілий, побоюючись застосування насильства, віддав засудженому свій мобільний телефон марки «Verlise V6», вартістю 1050 грн., в якому знаходились сім-карти операторів мобільного зв'язку МТС вартістю 10 грн. та "Білайн", вартістю 15 грн. Вчиненим ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_5 шкоду на загальну суму 1075 грн.

01.05.2012 року, близько 16:00 год. ОСОБА_2 з приміщення крамниці "Сантехніка", що у м. Калуші по вул. Пушкіна, 3, таємно викрав мобільний телефон марки «Philips X100» з сім-картами операторів мобільного зв'язку "МТС" та "Білайн", належний продавцеві ОСОБА_6, спричинивши потерпілій шкоду на загальну суму 549 грн. і з місця вчинення злочину скрився.

04.05.2012 року, близько 18:30 год. ОСОБА_2 в під'їзді № 2 будинку № 62, що у м. Калуші по вул. Б.Хмельницького, на сходовій клітці між першим та другим поверхами, після відмови малолітньої ОСОБА_7 дати йому подзвонити зі свого мобільного телефону, відкрито вирвав у неї з рук мобільний телефон марки «Samsung GT-E 2530», вартістю 680 грн., всередині якого знаходилась сім-карта оператора мобільного зв'язку МТС вартістю 10 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 30 грн., чим спричинив потерпілій шкоду на загальну суму 720 грн.

Крім того, ОСОБА_2 порушив правила адміністративного нагляду, встановленого йому 17 червня 2011 року Шевченківським районним судом м. Львова. В період з 03.04.2012 року по 30.05.2012 року не з'являвся для реєстрації в органи внутрішніх справ без поважних причин, а також змінив місце проживання, не повідомивши про це в Калуський МВ УМВС.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити та, із застосуванням ст.69 КК України, з врахуванням незадовільного стану його здоровя помякшити призначене покарання.

В засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав подану ним апеляцію, пояснив, що хворіє туберкульозом легень, з приводу чого перебував на диспансерному обліку, в 2003 році навіть був звільнений судом по амністії у звязку із вказаним захворюванням, в даний час знаходиться під наглядом лікаря СІЗО, однак ні досудове ні судове слідство не зібрало даних щодо стану його здоровя, і суд не врахував цієї обставини при призначенні йому покарання, яке вважає надто суворим.

Заслухавши доповідь судді Іванів О.Й., пояснення ОСОБА_2, який просить, застосувавши ст.69 КК України, призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за грабіж, заслухавши міркування прокурора Грищука В.І. щодо законності та обґрунтованості вироку суду, який апеляцію просить залишити без задоволення, провівши судове слідство в частковому обсязі в частині призначення засудженому покарання, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікації неправомірних дій ОСОБА_2 у вчиненому злочині не оспорюються, тому апеляційною інстанцією, відповідно до вимог ч.1 ст. 365 КПК України, не перевіряються.

Згідно положень ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суд, призначаючи ОСОБА_2 покарання, не в повній мірі врахував всі помякшуючі покарання обставини, а саме: незадовільний стан його здоровя.

Під час розгляду справи апеляційною інстанцією встановлено, що засуджений ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку у лікаря фтизіатра Івано-Франківського слідчого ізолятора з діагнозом: залишкові зміни перенесеного туберкульозу легень у вигляді кальцинованих вогнищ, що підтверджується повідомленням заступника начальника СІЗО, а також за даними консультативної довідки протитуберкульозного диспансеру м. Калуша ОСОБА_2 з 2002 року знаходився на диспансерному обліку з приводу вогнищевого туберкульозу верхніх долей обох легень.

За вказаних обставин, коли дані щодо незадовільного стану здоровя ОСОБА_2 не досліджувались судом першої інстанції під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання засудженому слід змінити: за ч.2 ст.186 КК України призначити йому мінімальне покарання в межах санкції цієї статті та остаточно визначити покарання на підставі ст.ст.70,71 КК України, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на тяжкість вчинених злочинів, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, з врахуванням обставин, що помякшують та обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для застосування до ОСОБА_2 ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої за вчинений ним більш тяжкий злочин, немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 06 вересня 2012 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині призначеного покарання.

За ч.2 ст.186 КК України призначити засудженому покарання - чотири роки позбавлення волі.

За ст.ст. 185 ч.2, 395 КК України залишити покарання призначене судом першої інстанції.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити засудженому покарання за сукупністю злочинів у виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком та остаточно визначити ОСОБА_2 покарання - чотири роки два місяці позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без змін.

Головуюча О.Й. Іванів

Судді: С.С. Попович

ОСОБА_8

Згідно з оригіналом

Суддя О.Й. Іванів