Справа № 362/1060/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/15/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 34 15.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника - адвоката - ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_11 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мелітополь Запорізької обл.,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Також судом прийнято рішення щодо судових витрат по справі.

ОСОБА_9 вказаний злочин вчинив, як зазначено у вироку, за наступних обставин.

18 жовтня 2013 року, близько 18 год. 35 хв., ОСОБА_9 , керуючи власним технічно справним автомобілем ,,Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_1 та, рухаючись на ньому по автодорозі ,,Глеваха - Васильків в напрямку м. Василькова, при зїзді із шляхопроводу, поблизу повороту на с. Рославичі, порушуючи вимоги п.п. 2.3 ,,б, 18.4 Правил дорожнього руху України, відволікся від керування автомобілем, виявивши попереду себе транспортний засіб, що зупинився перед пішохідним переходом, заходів для зменшення швидкості не вжив, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході та в межах лівої смуги, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїзну частину з права наліво по пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_11 просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження на підставі ст. 284 КПК України - закрити. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає в апеляційній скарзі те, що вказаний вирок є незаконним, необґрунтованим, а судом допущена неповнота судового розгляду, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

До початку апеляційного розгляду до апеляційного суду надійшли зміни та доповнення від адвоката ОСОБА_11 , які також підтримані обвинуваченим ОСОБА_9 та в яких апелянт просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 змінити, пом`якшити останьому покарання, призначивши основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років та застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити від відбування покарання. В обґрунтування прохання зазначається, що ОСОБА_9 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину не заперечує та повністю визнає, зробив для себе належні висновки зі скоєного, критично оцінює свої дії та щиро розкаюється у вчиненому і ще раз вибачається перед потерпілою. Крім того, ОСОБА_9 не відмовляється від свого обов`язку відшкодувати завдану шкоду, він здійснив часткове відшкодування, переказавши потерпілій 20 000 грн. Також у нього є можливість надати їй додаткові кошти і він має намір це зробити, якщо вона не буде заперечувати. На момент ДТП його ( ОСОБА_9 ) відповідальність була застрахована, а тому потерпіла не позбавлена можливості отримати і страхове відшкодування, для чого їй необхідно звернутись в страхову компанію. ОСОБА_9 має сімю, постійне місце проживання та роботу, його дружина зараз не працює, є тяжкохворою на онкологічне захворювання ІV ступеню, перенесла складну операцію, має інвалідність ІІ групи. Суд не взяв до уваги стан здоровя ОСОБА_13 , оскільки він має ряд хронічних захворювань, а також те, що він протягом десятиліть бездоганно працював, займався науковою та педагогічною діяльністю, має чисельні наукові праці.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_14 та її представник - адвокат ОСОБА_8 вважають, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 ухвалено відповідно до положень ст. 65 КК України і постанови Пленуму ВС України ,,Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року №7 і є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Зокрема, суд, наряду з іншим, прийняв до уваги, що ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся, будь-яких дієвих заходів для залагодження провини перед сімєю потерпілої не вжив, що вказує на вкрай непри пустиме його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення. Натомість, намагаючись ухилитися від відповідальності та уникнути покарання, сторона захисту зневажала покази незалежних свідків, які вказували на винуватість ОСОБА_9 , в тому числі й тих свідків, які перебували з ним у автомобілі під час ДТП, відмовилася проводити слідчий експеримент, в тому числі за участю очевидців події, а з метою отримання завідомо неправильного висновку експерта надала йому (експерту Дочірнього підприємства ,,Центр експертних досліджень) вихідні дані, взяті лише з показів самого ОСОБА_9 , незважаючи на те, що вони суперечать обставинам справи і матеріалам розслідування. В свою чергу він ( ОСОБА_8 ) в інтересах та за дорученням потерпілої звернувся із заявою про проведення автотехнічної експертизи до Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області, надавши всі необхідні матеріали кримінального провадження. Як слідує з показів ОСОБА_9 , у тому числі в судовому засіданні, йому було достеменно відомо про місце розташування цього пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 (пішохідний перехід), а також дорожньою розміткою 1.14.3 (пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод), оскільки цим маршрутом (Васильків - Київ і назад) ОСОБА_9 їздив на роботу до Києва постійно, а пішохода помітив перед зіткненням. Незважаючи на достатність і беззаперечність доказів вини ОСОБА_9 , його захисник звернувся з апеляційною скаргою, однак, на думку авторів заперечень, будь-яких належних обґрунтувань порушень КПК України в апеляційній скарзі не відображено, а її доводи суперечать матеріалам справи і фактичним обставинам. Автори заперечень просять апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_9 - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення та виступи в судових дебатах: обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з врахуванням внесених до неї змін та доповнень; прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували проти апеляційної скарги, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та внесених до неї змін та доповнень, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів встановлено, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 проведений судом першої інстанції у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону. Судом досліджені усі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення по справі. Зібрані у кримінальному провадженні докази суд перевірив з точки їх допустимості, достатності та спростованості.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам справи і грунтується на достатньо повно та об`єктивно досліджених в судовому засіданні та детально наведених та оцінених у вироку доказах. Правильність висновків суду першої інстанції у винуватості ОСОБА_9 у вчиненому також підтверджується заявою про зміну і доповнення до апеляційної скарги, яку було надано до апеляційного суду обвинуваченим. Крім того, останній повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, під час апеляційного розгляду справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що під час розгляду справи по суті не допущено таких порушень КПК України, які б були підставою для скасування чи зміни вироку.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів приходить до такого.

Так, при визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_9 , суд 1-ї інстанції, як вбачається з вироку, враховував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що вчинений ним злочин відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів, вчинених з необережності, а також те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно за місцем роботи. Також враховувалась судом думка потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання, а також та обставина, що потерпілим взагалі не відшкодована потерпілій ні матеріальна, ні моральна шкода.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи те, що в результаті вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, настали тяжкі наслідки - загибель молодої людини, позицію потерпілої, яка не змінилася в судовому засіданні апеляційного суду, не зважаючи на те, що під час апеляційного розгляду обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненому та надані ним документи щодо його особи та його сімейного стану і часткового відшкодування заподіяної шкоди потерпілій, колегія суддів прийшла до висновку, що покарання призначено обвинуваченому судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції ст. 286, ч. 2 КК України і є за своїм видом та розміром справедливим.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

Головуючий підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом. Суддя ОСОБА_2