У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Селівона О.Ф.

суддів

Пошви Б.М., Шевченко Т.В.

за участю прокурора

Кривов`яза Я.І.

та адвоката

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 26 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду Житомирської
області від 22 грудня 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

не судимого

засуджено
за п.6 ч.2 ст.115 КК України до позбавлення волі на строк 15 років, з
конфіскацією всього майна, що є його власністю;

за ч.4
ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією всього
майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України
покарання за сукупністю злочинів призначено у виді позбавлення волі на строк 15
років, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь потерпілого ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 3673 грн. 50
коп., на відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн.. Стягнуто з засудженого в
доход держави судові витрати в сумі 922 грн. 74 коп.

ОСОБА_2 засуджений за те, що в період
20-21 серпня 2004 року близько 21 години біля автобусної зупинки навпроти поліклініки
ЦРЛ по вул.1 Травня у смт. Ємільчине Житомирської області з метою заволодіння майном ОСОБА_3 вчинив на
нього напад та з метою вбивства з корисливих мотивів штовхнув його у груди, від
чого потерпілий впав на землю, після чого взутими ногами зі значною силою наніс
не менше 4х ударів у голову потерпілому та численні удари по тулубу, заподіявши
тяжкі тілесні ушкодження у виді черепно-лицевої травми, від якої невдовзі
настала смерть ОСОБА_3. З метою приховування скоєного злочину ОСОБА_2 відвіз
господарським візком труп ОСОБА_3 на пасовище бригади №1 ПОСП “Межиріччя”
смт.Ємільчене та вкинув його у криницю.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2
просить вирок скасувати та виправдати його, посилається на те, що вбивства
ОСОБА_3 не вчиняв, під час досудового слідства було порушено його право на
захист, суд не надав оцінки суперечностям у показаннях свідків та висновках
судово-медичних експертиз.

Заслухавши доповідача, адвоката
ОСОБА_1- захисника засудженого ОСОБА_2, який підтримав касаційну скаргу, прокурора
Кривов`яза Я.І., який вважав, що вирок необхідно залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а вирок зміні з таких
підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 у
вчиненні розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_4 з корисливих мотивів
ґрунтується на доказах, що були досліджені в судовому засіданні.

Так, суд обґрунтовано визнав
допустимими доказами показання ОСОБА_2 під час досудового слідства, в яких він
визнавав свою вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_3 (т.2 а.с.171-173,
117-120, 136-157), оскільки в справі немає даних про те, що ці докази отримані
з порушенням закону.

Крім того, визнавальні покази ОСОБА_2
на досудовому слідстві підтверджуються іншими доказами.

Так,
свідок ОСОБА_5 пояснювала, що в серпні 2004 року була у компанії, де
вживали спиртні напої. Там, крім інших, знаходилися ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Близько
20 години ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли проводжати ОСОБА_3 на
автобусну зупинку, повернулися через півтори-дві години. У листопаді 2005 року
ОСОБА_7 розповів їй, що біля автобусної зупинки ОСОБА_2 на відмову ОСОБА_3 дати
гроші на придбання спиртного став бити його. Внаслідок побиття потерпілий
втратив свідомість, після чого його відвезли на візку до криниці, і вкинули
туди (т.2 а.с.4-6, 10-11).

Аналогічні показання ОСОБА_5 давала при
відтворенні обстановки і обставин події та на очних ставках (т.2 а.с.26-39,
15-18, 21-24, 44-45, 237-238).

Свідок ОСОБА_9 як на досудовому
слідстві, так і в суді підтвердила правдивість показань ОСОБА_5 в тій частині,
що у серпні 2004 року ОСОБА_4 дійсно був разом з ними у садку, де вони вживали
спиртні напої, а потім ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 пішли проводжати
його на автобус (т.2 а.с.44-45, 46-47, 51-52, 69-71, 235-236, 53-58).

Названі обставини, а також факт побиття
ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтвердив свідок
ОСОБА_8 (т.2 а.с.65-68, 72-75).

Свідок ОСОБА_6 пояснив на досудовому
слідстві про те, що дійсно ОСОБА_2 говорив йому, що у 2004 році вбив чоловіка,
а також про те, що засуджений наздоганяв ОСОБА_3, щоб взяти у нього декілька
гривень. (т.2 а.с.175-177).

Факт присутності ОСОБА_3 у компанії з
ОСОБА_2 та іншими та вживання ними спиртних напоїв у садку навпроти будинку
АДРЕСА_1 у серпні 2004 року підтвердив свідок ОСОБА_10.

Згідно з висновком комісійної
судово-медичної експертизи ( т.3 а.с.144-157) ОСОБА_3 були заподіяні тяжкі
тілесні ушкодження у виді черепно-лицевої травми, що супроводжувалася
переломами кісток лицевого та мозкового скелету і знаходяться у причинному
зв`язку зі смертю. В цьому висновку експертизи наданий аналіз первинному
висновку судово-медичної експертизи, результатам двох ексгумацій трупу ОСОБА_3
і зроблено висновок про помилковість первинного висновку щодо тяжкості тілесних
ушкоджень та причини смерті ОСОБА_3. Оскільки висновок комісійної
судово-медичної експертизи є обґрунтованим
та не містить суперечностей суд вірно визнав його допустимим доказом по
справі. Тому доводи касаційної скарги про те, що суд не надав оцінку
суперечностям у висновках судово-медичних експертиз, не можна визнати
переконливими.

Також не є обґрунтованими посилання на
порушення права на захист засудженого під час досудового слідства, оскільки на
момент вирішення питання про порушення кримінальної справи не було достатніх
підстав для її порушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК
України і обов`язкової участі захисника. Право на захист ОСОБА_2 було
роз`яснено і він не заявив клопотання про надання захисника (т.2 а.с.110).

Показанням усіх свідків суд надав
оцінку у вироку і вірно дійшов до висновку, що вони узгоджуються як між собою,
так і з показаннями ОСОБА_2 про обставини злочину і обґрунтовано визнав, що
разом з іншими доказами є достатнім підґрунтям для визнання ОСОБА_2 винним у
вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Покарання засудженому обрано із
додержанням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених
злочинів, даних про особу винного, усіх обставин, що пом`якшують та обтяжують
його. Підстав для пом`якшення покарання
не убачається.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України,
колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Вирок Апеляційного суду Житомирської
області від 22 грудня 2006 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_2 - без задоволення.

Судді:

Шевченко Т.В. Селівон О.Ф. Пошва Б.М.