Справа № 1-83, 2007р.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Савинського
Г.Б.

при
секретарі - Бодик
К.М.

з участю
прокурора - Ткаченко
В.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в приміщенні суду
в м. Лохвиці кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця м. Лохвиця Полтавської області, українця, громадянина
України, освіта середня -технічна, не працюючого, не одруженого, жителя
АДРЕСА_1, раніше судимого 15.12.2000 року Лохвицьким районним судом за ч. 1 ст.
81 КК України (1960 р.), в скоєнні злочину, передбаченого ч. І ст. 162 КК
України,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2007 року ОСОБА_1, грубо порушуючи конституційне право на недоторканість
житла, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, шляхом віджимання нижньої
частини вхідних дверей, незаконно проник до житлового будинку гр. ОСОБА_2, що розташований
в АДРЕСА_1, звідки викрав побутових матеріалів на загальну вартість 272 грн.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 вину в
скоєнні злочину визнав в повному об"ємі.

У відповідності до ст. ст. 299, 301-1 КПК України суд
обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного ОСОБА_1

Заслухавши пояснення підсудного ОСОБА_1., суд прийшов до висновку, що вина підсудного повністю
доведена.

Як видно з пояснень підсудного ОСОБА_1,
він дійсно 13.03.2007 року в стані алкогольного сп'яніння проник до
житлового будинку гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, звідки викрав побутових матеріалів на
суму 272 грн.

Суд вважає, що навмисні дії ОСОБА_1., скоєні з прямим
умислом, що виразились в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння
особи, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України.

При визначенні виду і міри покарання суд врахував,
щоОСОБА_1 вину в скоєнні
злочину визнав, щиро розкаявся, позитивно характеризується по місцю проживання.
Дані обставини суд визнає пом"якшуючими покарання.

Обставини, що
обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1,
судом не встановлені.

Враховуючи тяжкість вчиненого, особу підсудного, обставини, що пом"якшують
покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1
можливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що речові докази - 2 металічних швелера
довжиною по 2 м. кожний, які зберігаються у ОСОБА_2, підлягають поверненню за
належністю.

Цивільний позов
по справі не заявлявся.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 162 КК до 2 ( двох ) років обмеження волі.

У відповідності із ст. 75 КК України суд звільняє ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням, якщо він на протязі іспитового строку в 1 ( один )
рік не вчинить нового злочину.

Згідно ст. 76 КК
України суд покладає на ОСОБА_1 такі обов"язки: - не
виїзджати за межі
України на постійне
проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,

роботи або навчання;

- періодично з"являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити

підписку про
невиїзд.

Речові докази - 2 металічних швелера довжиною по 2 м. кожний, які
зберігаються у ОСОБА_2 - повернути за належністю власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Полтавської області на протязі п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок
постановлено в нарадчій кімнаті і виготовлено суддею на комп"юторі.