Справа № 2404/655/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2012 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

при секретарі Задорожняк О.М.

з участю прокурора Данко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, розлученого, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, раніше не судимий в силу ст.89 КК України,

в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_1 в ніч з 02 на 03 квітня 2011 року зайшовши на територію домогосподарства своєї матері потерпілої ОСОБА_2, що розташоване в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, шляхом відчинення дверей проник в приміщення сараю звідки викрав три мішка зерна та шість мішків вівса на загальну суму 500 гривень.

Крім того, підсудний ОСОБА_1 28 лютого 2012 року приблизно о 19-00 годині зайшов на територію домогосподарства своєї матері потерпілої ОСОБА_2, що розташоване в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, шляхом відчинення дверей повторно проник в приміщення сараю звідки викрав два мішка зерна кукурудзи та один мішок пшениці на загальну суму 304 гривень. Цього ж дня підсудний ОСОБА_1 близько 21-00 години повернувся на територію домогосподарства потерпілої ОСОБА_2 та повторно з приміщення сараю скоїв крадіжку двох мішків зерна кукурудзи вартістю 200 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково і показав, що 28 лютого 2012 року він проходив неподалік житлового будинку своєї матері потерпілої ОСОБА_2 У вікнах світла не було і він зрозумів, що матері не має. Зайшов на подвіря, пройшов до приміщення сараю та відчинивши двері проник в середину. В подальшому він викрав один мішок пшениці та два мішка кукурудзи, які по одному переніс до сусідки свідка ОСОБА_3 та продав їй за 240 гривень. Після цього він повернувся на територію господарства своєї матері проникнувши в сарай викрав ще два мішка кукурудзи, які продав сусіду свідку ОСОБА_4 за 50 гривень. При цьому вказаним свідкам він не повідомляв, що зернові культури в мішках ним викрадені.

По епізоду крадіжки в квітні 2011 року показав, що він її не скоював, а в ніч з 02 на 03 квітня 2011 року перебував на ставку в урочищі Паприжівкаразом із свідком ОСОБА_5 Там же він і переночував. Зранку його зустрів свідок ОСОБА_6

В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Крім визнання своєї вини підсудним ОСОБА_1, його вина повністю підтверджується даними в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_7 та показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_4, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи.

Так, потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що підсудний ОСОБА_1 є її сином. В грудні 2011 року він виписався від неї, однак фактично не жив з нею з 2003 року. Вільного доступу на територію її подвіря він не мав. В ніч з 02 на 03 квітня 2011 року у неї викрали девять мішків з зерновими культурами. Як виявилося це скоїв її син, бо після того як вона повідомила правоохоронні органи по крадіжку він попросив її забрати заяву, а він в свою чергу зобовязався виписатися від неї. В лютому 2012 року у неї знову з сараю викрали пять мішків із зерновими культурами, вона звернулася до правоохоронних органів і як виявилося крадіжку знову вчинив її син підсудний ОСОБА_1 Показала, що шкода їй частково відшкодована, претензій до підсудного вона не має та просить його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що в лютому 2012 року підсудний ОСОБА_1 приніс вечором їй додому три мішка зерна та запропонував купити по 80 гривень за один мішок. Вона погодилася та заплатила йому всього 240 гривень. Про те, що зерно крадене вона не знала.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що приблизно шість місяців тому вечором він купив у підсудного ОСОБА_1 два мішка кукурудзи за які заплатив 50 гривень. Того факту, що вказане майно викрадене він не знав. Приблизно через тиждень він добровільно видав дані зернові культури працівникам міліції.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в судовому засіданні показали, що були понятими під час добровільної видачі мішків свідком ОСОБА_4, останній повідомив, що придбав їх у підсудного ОСОБА_1

З даних в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_8 та оголошених показів свідка ОСОБА_11 видно, що свідок ОСОБА_3 добровільно видала працівникам міліції три мішки зерна та повідомила, що придбала їх у підсудного ОСОБА_1

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що минулого року на початку квітня підсудний ОСОБА_1 пилив разом з ним дрова, а потім пішов на ставок до свідка ОСОБА_5 Наступного дня з ранку він його також бачив.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що підсудний ОСОБА_1 2011 року в один з днів допомагав йому на ставку в с.Веренчанка по господарству, після того він залишився у нього ночувати, а зранку пішов. Також додав, що точної дати коли це було він не пригадує, а даючи покази слідчому міг помилитися.

Таким чином, покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 хоча й мають посилання на однакові події, однак не містять точної вказівки на дату та день тижня вказаних ними подій. Суд не бере покази вказаних свідків як доказ непричетності підсудного ОСОБА_1 до епізоду крадіжки, яка мала місце в квітні 2011 року.

Вина підсудного ОСОБА_1 у вчинені вказаних злочинів підтверджується також протоколом усної заяви про злочин потерпілої ОСОБА_2 від 01.03.2012 року (а.с. 18) та заявою від 01.03.2012 року (а.с. 19) в яких зафіксовано повідомлення потерпілої про скоєння крадіжки її сином. З протоколу огляду місця події від 01.03.2012 року та фото таблиці до нього (а.с. 22-26) видно, що приміщення сараю, яке зачиняється на засов розташоване в середині двору домогосподарства власником якого є потерпіла ОСОБА_2 та в середині нього зберігаються зернові культури в мішках. В протоколі явки з повинною ОСОБА_1 від 08.03.2012 року (а.с. 34) містяться зізнавальні покази скоєння крадіжки 28 лютого 2012 року.

Картка первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 03.04.2011 року (а.с. 40) та протокол прийняття заяви про злочин від 03.04.2011 року (а.с. 41) містять відомості про крадіжку майна потерпілої ОСОБА_2 саме її сином підсудним ОСОБА_1

Як випливає з заяви потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 54), вона просила закрити провадження по кримінальній справі у звязку із тим, що син підсудний ОСОБА_1 зобовязався добровільно відшкодувати шкоду. З заяви підсудного від 19.03.2012 року (а.с. 85) вбачається, що він відмовився від проведення відтворення обстановки та обставин подій у звязку з тим, що йому соромно за те, що він двічі скоїв крадіжку у своєї матері.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена, а його дії кваліфіковано органами досудового слідства правильно по ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення вчинена повторно.

Невизнання своєї вини підсудним по епізоду крадіжки зерна в квітні 2011 року суд розцінює як намагання його уникнути більш серйозної відповідальності.

Призначаючи покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме те, що вчинений ним злочин у відповідності до ст.12 КК України відноситься до виду тяжких злочинів, враховує характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали. Особа підсудного ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується посередньо, в силу дії ст.89 КК України він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які б обтяжували чи помякшували покарання підсудному судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу підсудного, враховуючи думку потерпілої, яка просила підсудного суворо не карати, суд вважає, що покарання підсудному повинно бути призначене необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а це покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Обраний підсудному такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі підсудного, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.81 КПК України.

Керуючись ст. 321-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 ч.3 КК України і призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 такі обовязки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по справі три мішки з зерном кукурудзи, один мішок з зерном пшениці та один порожній мішок, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_2 залишити їй за належністю.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити обраний підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області, протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

СУДДЯ Стрілець Я.С.