АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/24/15 Справа № 697/1905/14-к Категорія: ст. 185 ч.2, 15, 185 ч.2, 156 ч.2, 70 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Канівського міськрайонного суду від 06 серпня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженець с.Победине Красногвардійського

району АР Крим, житель

АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.2, 185 ч.2, 15 ч.3 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України 1 рік і 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді одного року і 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2

уродженець та житель

АДРЕСА_2 , не судимий в силу ст.89

КК України

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.156 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України 1 рік і 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст.156 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді п`яти років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 процесуальні витрати в сумі 2734 грн.62 коп. в рівних долях за проведення експертиз на користь держави.

Вирішена доля речових доказів, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнані винними та засуджені за те, що 08.04.2014 року близько 19 год. за попередньою змовою між собою таємно, умисно, з корисливих мотивів викрали чуже майно з двору домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_3 , чим заподіяли потерпілому матеріальної шкоди на суму 2000 грн.

Вони ж, повторно, за попередньою змовою між собою 08.04.2014 року близько 19 год.40 хв. знову прийшли у двір ОСОБА_12 , де намагались викрасти чуже майно, але не довели свій злочинний намір до кінця по незалежним від їх волі причин, оскільки були затримані потерпілим на місці вчинення злочину.

Крім цього, ОСОБА_9 засуджений за те, що 31 березня 2014 року близько 19 год., достовірно знаючи, що ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 не досягла чотирнадцятирічного віку і є малолітньою, шляхом умовляння заставив її оголитися та провів фотографування, чим допустив розбещення малолітньої.

На вирок суду прокурор ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обох обвинувачених, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через невідповідність його тяжкості злочинів і особам обох обвинувачених, внаслідок його м`якості та постановити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, а ОСОБА_9 призначити покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить пом`якшити ОСОБА_9 покарання, застосувати вимоги ст.75 КК України, посилаючись на стан здоров`я обвинуваченого та інші пом`якшуючі обставини покарання.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та кваліфікацію дій її підзахисного, просить пом`якшити покарання, застосувавши вимоги ст.ст.69, 75 КК України, посилаючись на те, що суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини покарання, а обтяжуючих обставин покарання немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілої в підтримку своєї апеляційної скарги про пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_9 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , який не подавав апеляції, про пом`якшення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, думку прокурора, яка не підтримала апеляцію процесуального прокурора, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги учасників процесу задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчиненні ними інкримінованих злочинів ґрунтується на зібраних в справі доказах, які досліджені в судовому засіданні відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України і їм дана вірна юридична оцінка.

Кваліфікація дій обох обвинувачених є правильною. Ні обставини справи, ні доведеність вини та кваліфікація дій обох обвинувачених ніким із учасників процесу не оспорюється.

Призначаючи покарання суд врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчинених злочинів відносно обох обвинувачених, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання особи обох обвинувачених та правильно дійшов висновку, що перевиховання обох обвинувачених можливо лише за умови ізоляції від суспільства, оскільки обоє обвинувачені раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, висновків не зробили і знову вчинили умисні злочини.

Колегія суддів не може погодитись із доводами захисника та потерпілої про пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки він окрім двох умисних корисливих злочинів, вчинив злочин відносно малолітньої особи жіночої статі.

Суд врахував пом`якшуючі обставини покарання та стан здоров`я ОСОБА_9 і призначив мінімальне покарання як за санкцією ст.156 ч.2 КК України так і за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України які б давали можливість призначити покарання нижче від найнижчої межі, тобто які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до комісійного висновку судово-психіатричної експертизи №57 від 19.03.2015 року ОСОБА_9 як на час вчинення злочинів, так і на час розгляду справи в суді може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_10 , то йому призначено покарання за сукупністю злочинів майже мінімальне, він апеляції не подавав, тому інших підстав для пом`якшення йому покарання немає, оскільки судом пом`якшуючі обставини покарання були враховані, він раніше судимий, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисні злочини, тому призначене покарання відповідає його розміру для його виправлення.

Оскільки прокурор в своїй апеляційній скарзі не навів даних, які б давали підстави для посилення покарання обом обвинуваченим, тому його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що жодна із апеляційних скарг не підлягає до задоволення, тому їх слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Канівського міськрайонного суду від 06 серпня 2014 року щодо засудження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, але може бути оскаржений в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :