В И Р О К
іменем України
"12" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

за участю захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0014511 року за обвинувальним актом за підозрою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого: 04.01.1992 року вироком Подільського районного суду м.Києва за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки позбавлення волі; 22.04.1996 року вироком Московського районного суду м.Києва за ч.3 ст.101 КК України (в редакції 1960 року) на 6 років позбавлення волі; 27.06.2002 року вироком Голосіївського районного суду м.Києва за ч.2 ст.121 КК України (в редакції 2001 року) на 8 років позбавлення волі, звільненого 11.03.2009 року з місць позбавлення волі на підставі постанови Білоцерківського міського суду Київської області, від 03.03.2009 року умовно-достроково на 1 рік 11 днів,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.121ч.1 КК України (в редакції 2001 року),-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 23 жовтня 2014 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, знаходячись на подвір`ї сараю, що розташований по АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_7 , з яким під час розпиття спиртного виникла сварка. Під час сварки, на грунті раптово виниклих нерпиязних стосунків, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи при цьому суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно схопив ніж та, утримуючи його в правій руці, наблизився до потерпілого ОСОБА_7 та завдав ножем один удар в живіт останньому, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 було заподіяне тяжке тілесне ушкодження.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи 2024/Е від 08.12.2014 року у потерпілого ОСОБА_7 було виявлене проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини: рана на передній черевній стінці зліва в ділянці підребер`я по передньо-паховій лінії, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні до середини, зверху вниз, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає у черевну порожнину з крайовим пораненням 3 сегменту печінки (рана розмірами 0,5х0,2см) та пораненням передньої стінки тіла шлунку (рана розмірами 1х0,3см, що проникає в порожнину шлунку), явищами внутрішньочеревної кровотечі (наявність в черевній порожнині до 300мл крові із згортками). Вказане тілесне ушкодження утворилось, внаслідок однієї травматичної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), за давністю може відповідати терміну 23 жовтня 2014 року та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 23 жовтня 2014 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, він, знаходячись на подвір`ї сараю, що розташований по АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_7 , з яким познайомився того ж дня, при цьому під час розпиття спиртного між ними виникла сварка. Під час сварки, у зв`язку з неприязню, що раптово виникла, зі злості, він схопив ніж та, утримуючи його в правій руці, наблизився до потерпілого ОСОБА_7 та завдав йому один удар ножем в живіт. Побачивши поранення живота у потерпілого він одразу припинив свої дії. В подальшому, на місце події раніше незнайомі особи викликали карету швидкої медичної допомоги та потерпілого було госпіталізовано.

Свою винність ОСОБА_6 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, при цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні, в тому числі з показаннями потерпілого, свідків, висновком судово-медичної експертизи згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював.

Дані обвинуваченим ОСОБА_6 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121ч.1 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також дослідженням даних протоколу огляду місця події, даних висновку судово-медичної експертизи, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_6 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ст.121ч.1 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, за місцем тимчасового утримання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обставин справи, даних про особу обвинуваченого, який не працює, не має постійного джерела доходів, раніше судимий, вчинив злочин маючи не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування вимог ст.ст.69, 75 Кк України суд не вбачає.

Речовий доказ по справі: ніж, який визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження, що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві слід знищити.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121ч.1 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державного департаменту України з питань виконання покарань - залишити без зміни до набрання вироком законної сили та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, а саме з 24.10.2014 року.

Речовий доказ по справі: ніж, який визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження, що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві - знищити.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: