АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«23» грудня 2014 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретар судового засідання учасники судового провадження: представник потерпілого прокурор засуджений захисник засудженогоОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого Товариства з обмеженою відповідальністю «Олбі-Рошен» директора ОСОБА_9 на ухвалу судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 липня 2014 року, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України
звільнено від відбування подальшого покарання внаслідок Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

24 лютого 2014 року вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області затверджено угоду про примирення між представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Олбі-Рошен» та обвинуваченим ОСОБА_7 , відповідно до якої, останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України, йому призначено узгоджену міру покарання у вигляді трьох років обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном на два роки, зобов`язано відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Олбі-Рошен» завдану
Провадження №11-сс/794/428/14 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст. 85 КК Доповідач: ОСОБА_1
матеріальну шкоду в сумі 232684 гривень 21 копійок, згідно узгодженого графіку, вказаному в угоді про примирення.
15 липня 2014 року ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці задоволено подання інспектора погоджене з начальником Чернівецького МВ КВІ ВДПтСУ в Чернівецькій області ЧМВ КВІ ВДПтСУ в Чернівецькій області та звільнено ОСОБА_7 від відбування подальшого покарання внаслідок Закону України «Про амністію у 2014 році».
На вказану ухвалу суду представник потерпілого подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на те, що вона винесена судом першої інстанції з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а саме п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, зокрема, що судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, його належним чином не було повідомленого про дату, час та місце судового розгляду. Також зазначає, що ОСОБА_7 не виконуються умови угоди про примирення від 24 лютого 2014 року, а саме не відшкодовується згідно узгодженого графіку матеріальна шкода і судом порушена вимога ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки вона застосована до особи, яка не відбула відповідної частини покарання, тобто застосована до особи, яка не є суб`єктом цього Закону.
Заслухавши доповідача, представника потерпілого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції, засудженого ОСОБА_7 та прокурора, які просили ухвалу суду як законну і обґрунтовану залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, провівши апеляційний розгляд, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Амністія - це державний акт в якому виявлена воля державної влади відносно осіб, що вчинили злочини, відноситься до компетенції Верховної Ради України, приймається та застосовується при певних умовах і в порядку вказаних в ній.
Згідно статті 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Ініціатива інших учасників процесу законом не передбачена.
Як видно з матеріалів кримінального провадження розглядаючи подання про застосування амністії районний суд дотримався такого порядку розгляду, оскільки відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році» її застосування здійснюється щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.
З ухвали суду від 15 липня 2014 року видно, що прокурор та засуджений підтримали подання інспектора КВІ, про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, отже у суду були всі підстави для застосування амністії, а тому доводи потерпілого про істотне, на її думку, порушення судом кримінально-процесуального закону, а саме застосування судом Закону України «Про амністію у 2014 році» за його відсутності задоволенню не підлягають.
Більше того, зі змісту ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» вбачається, що при застосуванні амністії обов`язковою є тільки участь прокурора та згода особи, щодо якої застосовується амністія, а думка потерпілого не враховується, оскільки відсутні повноваження апелювати з цього приводу.
Дотримався суд і умов вказаних в цьому Законі, оскільки засуджений на час розгляду провадження відповідно з підпунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» був суб`єктом цього Закону, і підпадав під перелік осіб яким передбачено, звільнення від відбування покарання, а саме він звільнений від відбування покарання з випробуванням, на утриманні має дітей яким не виповнилося 18 років не позбавлений батьківських прав, вчинив злочин що відповідно до ст.12 КК України не є тяжким або особливо тяжким.
Посилання ж потерпілого в апеляційній скарзі на те, що засуджений не підпадає під дію амністії, оскільки не відбув певної частини призначеного покарання є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 не був засуджений до реальної міри покарання.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 являється батьком двох неповнолітніх синів ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно листа Служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 05.05.2014 року №1/748 ОСОБА_7 у відношенні до своїх неповнолітніх дітей батьківських прав не позбавлений.
Підстав, які б забороняли застосувати Закон України «Про амністію у 2014 році» на момент розгляду провадження у суду не було.
Застосування амністії до ОСОБА_7 жодним чином не порушує інтереси потерпілого, оскільки амністія не звільняє його від обов`язку відшкодування заподіяної злочином шкоди, покладеної на нього вироком суду.
Питання щодо невиконання умов угоди про примирення регулюється ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законів строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Тому несплата засудженим ОСОБА_7 матеріальної шкоди не може бути підставою для незастосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році».
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого необхідно відмовити, а ухвалу судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 липня 2014 року залишити без змін.
На підставі наведеного та керуючись Законами України «Про амністію у 2014 році», «Про застосування амністії в Україні», ст. ст. 85, 86 КК України, ст. ст. 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника потерпілого Товариства з обмеженою відповідальністю «Олбі-Рошен» залишити без задоволення.
Ухвалу судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 липня 2014 року про звільнення від відбування подальшого покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 без змін.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3