Дата документу 26.05.2015

Справа № 334/3434/15-к
Провадження № 1-кп/334/326/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001554 від 11.04.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого

10.07.2007р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково 18.06.2009р., не відбутий термін покарання 9 місяців 18 днів,

23.12.2009р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у сумі 850,00 грн.,

15.03.2010р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 11.02.2011р.,

10.11.2011р. Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, звільнився по відбуттю строку покарання 09.01.2014р.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2015 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажання їх настання, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, проник через паркан на територію церковного храму честі ікони Божої Матері «Призри та сміріння» м. Запоріжжя Української православної церкви, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , після чого шляхом розбиття скла вікна, проник до приміщення храму, звідки таємно намагався викрасти майно, а саме: наперсний хрест вартістю 950 гривень, напрестольний хрест вартістю 1500 гривень, чаша євхаристична вартістю 3400 гривень, дискос (блюдо на підставці) вартістю 550 гривень, блюдо євхаристичне мале вартістю 500 гривень, підвіси, для лампад у кількості трьох штук, вартістю 120 гривень за кожну одиницю, загальною вартістю 360 гривень, пасхальний хрест - трьохсвічник, вартістю 955 гривень, музичний центр «Діджитал» у корпусі чорного кольору, вартістю 249 гривень, грошові кошти у розмірі 67 гривень, а всього на суму 8531 грн., яке належить вищезазначеному церковному храму, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що на залежали від його волі, так як був затриманий робітниками міліції.

У пред`явленому обвинуваченні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване йому діяння, викраденим не встиг заволодіти, оскільки його було затримано працівниками міліції. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими фактичними доказами справи, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності зі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені право оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням в інше приміщення, вчинений повторно.

Вивчаючи особу винного, судом встановлено наступне: ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не стоїть та за допомогою не звертався, за місцем мешкання характеризується позитивно.

При визначенні виду та розміру покарання суд бере до уваги, що ОСОБА_4 провину визнав повністю, розкаявся у скоєному як обставини які пом`якшують покарання, обтяжуючих обставин в ході судового слідства не встановлено.

Враховуючи ці обставини, ступінь і характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, раніше неодноразово судимого, який провину свою визнав повністю, в скоєному розкаявся, а також думку потерпілого, який просив строго обвинуваченого не карати, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі в ізоляції його від суспільства, однак не в максимальних межах санкції ч.2 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України, що буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15 - ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту 11 квітня 2015 року.

На підставі ч. 5 ст.72 КК Кодексу України попереднє ув`язнення з моменту затримання 11 квітня 2015 року підлягає заліку в строк призначеного покарання за правилами, передбаченими в ч.1 ст.72 КК України, день за день.

Речові доказі наперсний хрест, напрестольний хрест, чаша євхаристична, дискос -блюдо на підставці, блюдо євхаристичне мале, підвіси для лампад, пасхальний хрест трьохсвічник, музичний центр «Діджитал», грошові кошти у розмірі 67 (шістдесят сім) гривень, які згідно гарантійної розписки знаходяться у потерпілого ОСОБА_5 - залишити законному власникові за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1