Єдиний унікальний номер 201/8156/15-к
Номер провадження 1-кп/201/304/2015

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 18 травня 2015 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
07 травня 2015 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше сховище, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де розташоване державне підприємство «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я. Ю. Осади». Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи в зазначеному місці та в зазначений час, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, переліз через залізний паркан, тим самим проник на територію вказаного трубного інституту, тобто до місця тимчасового зберігання майна. Перебуваючи на території будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 побачив вентиляційний воздухоотвод довжиною 2 метри, вартістю 280 гривень та вентиляційний воздухоотвод довжиною 2,2 метри, вартістю 380 гривень та визначив їх об`єктом свого злочинного посягання. Потім ОСОБА_4 в руках переніс вказані два вентиляційні воздухоотводи до паркану, після чого перекинув та відніс до, розташованих поряд з будинком АДРЕСА_3 , гаражів спочатку один вентиляційний воздухоотвод, після чого перекинув через паркан другий воздухоотвод та намагався втекти. Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме злочинні дії ОСОБА_4 були зупинені охоронцем державного підприємства «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я. Ю. Осади», у зв`язку з чим, він не він зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадання чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 07 травня 2015 року, ввечері, приблизно о 21 годині, він прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де знаходиться інститут трубної промисловості з метою крадіжки труб, переліз через залізний паркан на охоронювану територію трубного інституту, де побачив два вентиляційних воздухоотводів довжиною приблизно по 2 метри кожний. Які вирішив вкрасти. З цією метою, переніс вентиляційні воздохоотводи до паркану, після чого перекинув та відніс спочатку перший вентиляційний воздохоотвод, до розташованих поряд гаражів, після чого повернувся та перекинув через паркан другий воздухоотвод та намагався втекти, але був зупинений охоронцем трубного інституту. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкрадених речей, ні вину. В скоєному щиро розкаявся.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив закінчений замах на таємне викрадання чужого майна, повторно, поєднане з проникненням у інше сховище, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного корисного злочину, не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, але відповідно до довідки, наданої КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» № 3661 від 08 травня 2015 року, перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання кількох наркотичних речовин та інших психоактивних речовин. Синдром залежності».
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом із цим, судом встановлено, що обвинувачений був засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими статтею 72 цього кодексу. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2015 року, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, тому в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід зарахувати попереднє ув`язнення.
За таких обставин, строк покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 12 травня 2015 року.
Запобіжний захід обраний під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят одної) гривні 50 (п`ятдесят) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- вентиляційний воздухоотвод довжиною 2,0 метри, вартістю 280 гривень та вентиляційний воздухоотвод довжиною 2,2 метри, вартістю 380 гривень, які відповідно до розписки від 18 травня 2015 року передані на зберігання ОСОБА_5 - повернути «Науково-дослідному та конструкторсько-технологічному інституту трубної промисловості ім. Я. Ю. Осади», як законному володільцю.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Запобіжний захід обраний під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Строк покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 12 травня 2015 року.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят одної) гривні 50 (п`ятдесят) копійок на користь держави.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- вентиляційний воздухоотвод довжиною 2,0 метри, вартістю 280 гривень та вентиляційний воздухоотвод довжиною 2,2 метри, вартістю 380 гривень, які відповідно до розписки від 18 травня 2015 року передані на зберігання ОСОБА_5 - повернути «Науково-дослідному та конструкторсько-технологічному інституту трубної промисловості ім. Я. Ю. Осади», як законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст.395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1