Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2008 року Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

при секретарі - Сторожук О.М.,

за участю прокурора - Долецького О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1
,

ІНФОРМАЦІЯ_1
, уродженця м.Бар

Вінницької області, українця, громадянина України, з

повною загальною середньою освітою, не одруженого,

мешканця
АДРЕСА_1
,

невійськовозобов’язаного, не судимого в силу ст.89 КК

України, у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ст.304 КК України,

установив :

В кінці червня 2007 року підсудний
ОСОБА_1
, протиправно, умисно, без дозволу власника, усвідомлюючи, що порушує недоторканність житла і бажаючи вчинити такі дії, скориставшись відсутністю господаря, самовільно, шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей, проник в житловий будинок
ОСОБА_2
, розташований по
АДРЕСА_1
, який залишився в спадок від батьків, чим порушив особисті права власника вказаного житла, передбачені ст.30 Конституції України, а саме право на недоторканність житла.

Крім того, підсудний
ОСОБА_1
, достовірно знаючи, що
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_2
, син його співмешканки
ОСОБА_4
, є неповнолітнім, в червні 2007 року з метою порушення недоторканності житла
ОСОБА_2
, що в с
АДРЕСА_1
, навмисно, шляхом обману схилив останнього до проникнення спільно з ним в житловий будинок
ОСОБА_2
, порушивши таким чином права власниці вказаного житла, передбачені ст.30 Конституції України, а саме право на недоторканність житла.

Допитаний в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1
свою винність у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ст.304 КК України, визнав повністю. Пояснив, що йому потрібні були гроші, тому схилив неповнолітнього
ОСОБА_3
до проникнення в будинок
ОСОБА_2
, звідки викрали предмети домашнього вжитку, які в подальшому здали в металобрухт. При цьому він обманув
ОСОБА_3
., сказавши тому, що будинок належить його тітці і вона дозволила взяти казани. У скоєному щиро розкаюється, обіцяє в подальшому не порушувати закон.

В судовому засіданні визнано недоцільним дослідження інших доказів у справі у відповідності до ч.3 ст.299, ст.301-1 КПК України, а саме показів свідків, потерпілого, що стосується фактичних обставин справи, письмових доказів, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного та дослідженням тих матеріалів справи, що характеризують його особу.

Суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного
ОСОБА_1
у порушенні недоторканності житла та у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність і кваліфікує його дії за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи, що порушує недоторканність житла громадян, та за ст.304 КК України як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.

Призначаючи покарання підсудному
ОСОБА_1
, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст.12 КК України є злочинами невеликої та середньої тяжкості, те, що він негативно характеризується за місцем проживання. Обставиною, що пом’якшує покарання, суд визнає його щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. На підставі викладеного, враховуючи особу винного та обставини справи, те, що тяжких наслідків не настало, суд вважає, що його виправлення можливе з призначенням покарання у виді обмеження волі, звільнивши згідно ст.75 КК від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов’язків, передбачених ст.75 КК України – повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи та періодично з’являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Враховуючи, що
ОСОБА_1
вчинив кілька злочинів, необхідно застосувати ст.70 КК України і призначити покарання за сукупністю злочинів.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд -

засудив :

ОСОБА_1

визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162 КК та ст.304 України, і призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді одного року шести місяців обмеження волі, за ст.304 КК України – у виді одного року обмеження волі.

У відповідності до ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом часткового складання призначених покарань – у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1
від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину.

- 2 -

У відповідності до ст.76 КК України зобов’язати засудженого
ОСОБА_1
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи, періодично з’являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню – підписку про невиїзд.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу протягом п’ятнадцяти днів з момент у його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

СУДДЯ