Справа № 761/5483/15-к
Провадження № 1-в/761/106/2015
У Х В А Л А
Іменем України
05 березня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році»,

ВСТАНОВИВ:
до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженої ОСОБА_4 про застосування до неї ст.2 або ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08 квітня 2014 року із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін» та звільнення від відбування покарання.

Засуджена ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на те, що її засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.289; ч.3,4 ст.358; ч.4 ст.189 КК України. При цьому вона ставить питання по звільнення її від призначеного покарання за ч.3 ст.289; ч.3,4 ст.358 КК України, не зважаючи на те, що питання про застосування до неї амністії вирішувалось Апеляційним судом м.Києва при перегляді апеляції на вирок Дніпровського районного суду м.Києва, однак їй було відмовлено у застосуванні амністії лише на підставі того, що вона засуджена за ч.4 ст.189 КК України, при цьому питання щодо звільнення її від покарання за іншими статтями за якими їй призначене покарання, вирішено не було.

Прокурор вважає за необхідне залишити без розгляду дане клопотання, не розглядаючи його по суті, оскільки аналогічне клопотання засудженої вже було предметом розгляду та по ньому прийняте рішення Апеляційним судом м.Києва.

Суд, вислухавши доводи прокурора та засудженої, ретельно перевіривши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженої за час перебування під вартою, приходить до наступних висновків.

Вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 11-12.04.2013 року ОСОБА_4 засуджена за ч.4 ст.189; ч.3 ст.289; ч.3 ст.358; ч.4 ст.358; ч.1 ст.393, 70 КК України.

Як вбачається за даним вироком ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності.

Стаття 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» і ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», передбачають перелік випадків, коли амністія не застосовується, та закріплені в них заборони є спеціальними нормами по відношенню до норм ст.ст. 1-6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», а тому підлягають застосуванню навіть при наявності підстав, передбачених зазначеними статтями.

У відповідності до положення п. «є» ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, які засуджені за вимагання ( ч.ч. 2,3,4 ст.189 КК України).

Тобто враховуючи, що ОСОБА_4 засуджена за сукупністю злочинів, серед яких є злочин, передбачений ч.4 ст.189 КК України та їй призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів, остання являється особою, яка засуджена за вимагання ( ч.4 ст.189 КК України 2001 року), у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що дія Закону України «По амністію у 2014 році» на засуджену ОСОБА_4 не поширюється та вона не може бути звільнена від відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 11-12.04.2014 року, з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст.85, 86 КК України, ст.7-9 КПК України суд,

У Х В А Л И В :
відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про звільнення її від відбування призначеного покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 11-12.04.2013 року на підставі ст.ст.2, 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя