АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1002/15 Справа № 206/3697/15-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року

м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлогорськ Роздельнінського району Одеської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 4 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001071 від 01 липня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , а також слідчого ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та 20 липня 2015 року доповнення до неї, в яких просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану та таку, що ухвалена внаслідок істотних порушень ст. ст. 3, 5, 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, а також кримінального процесуального закону, та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання про застосування що до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що 01 липня 2015 року законний представник потерпілої ОСОБА_9 звернулася із заявою до органів міліції, що підозрюваний має статеві відносини з її малолітньою донькою, а не по факту зґвалтування. однак, вже 01 липня 2015 року, не маючи будь-яких правових підстав органи досудового розслідування внесли до ЄРДР повідомлення, що ОСОБА_5 зґвалтував малолітню ОСОБА_10 і дають правову кваліфікацію його дій за ст. 152 ч.4 КК України, зазначене повідомлення співпадає з повідомленням про підозру;що малолітню потерпілу ОСОБА_10 допитано ще до внесення відомостей до ЄРДР 08 червня 2015 року, і цей протокол, згідно чинного законодавства є недопустимим доказом по кримінальному провадженню, оскільки складений з порушення норм кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що якщо дата допиту потерпілою є помилкою, і її допитали 08 липня 2015 року, то співпадіння повідомлення до ЄРДР з показами потерпілої вказують на надуманість показів потерпілої і психологічного тиску на неї з боку органів досудового розслідування та її представника. Крім того вказує, що в протоколі допиту потерпілої відсутні дані про роз`яснення педагогу та законному представнику їх прав, згідно ст. 227 КПК України,законний представник зовсім не внесений у вступну частину протоколу, що може свідчити про її відсутність під час допиту. На його думку, на надуманість обставин кримінального провадження вказує той факт, що в повідомленні про підозру зазначено, що орган досудового розслідування не встановив ні часу, ні дати зґвалтування потерпілої. Посилається і на те, що прокурор, який підтримував клопотання слідчого, посилався на пояснення ОСОБА_5 від 01 липня 2015 року, яке є недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_5 пояснив суду, що свою вину в інкримінованому йому злочині не визнає, що він був затриманий працівниками міліції 01 липня 2015 року в стані алкогольного сп`яніння та доставлений до райвідділу міліції, де до нього були застосовані фізичні тортури побої та погрози розстрілу, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та травму лівого ліктьового суглоба і проходив лікування з 03 липня по 10 липня 2015 року. Виходячи з зазначеного вважає, що у прокурора та органів досудового розслідування не було підстав для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 4 КК України, а слідчий суддя при винесенні ухвали використав недопустимі докази. Зазначає, що посилання в клопотанні слідчого на те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів слідства, прокуратури та суду, знищити або сховати докази, незаконно впливати на потерпілу та свідків, скоїти інший злочин та перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, не знайшли свого підтвердження в будь-яких матеріалах кримінального провадження, наданих суду. Також зазначає, що при винесенні ухвали, слідчий суддя не надав оцінки показам ОСОБА_5 , що він працював, але не був офіційно оформлений роботодавцем, що знаходився на лікуванні в результаті неправомірних дій знайомих законного представника потерпілої, а також неправомірних дій органів міліції щодо застосування до підозрюваного фізичних тортур та психологічного тиску. Крім того, вказує, що слідчий суддя в ухвалі зазначив, що ОСОБА_5 не з`явився на виклик слідчого, але цей факт нічим не підтверджений.

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року задоволено клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Встановлено, що строк запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою рахувати з 13 липня 2015 року по 10 вересня 2015 року.

Визначено, що грошова сума у розмірі 365 400 гривень є достатньою для внесення її як застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти під заставу, покладено на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій; не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з особами, що вживають алкогольні, наркотичні та психотропні речовини та займаються їх збутом; не відвідувати місця, де збираються особи, що вживають або збувають заборонені в обігу речовини; докласти зусиль до пошуку роботи.

Зазначені обов`язки діють два місця з дня звільнення ОСОБА_5 за під ватри під заставу.

Роз`яснено ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього ухвалою суду обов`язків, на нього можу бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним. Врахувавши дійсні обставини справи, судом прийнято за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, запобігти спробам підозрюваного незаконного впливати на свідків, запобігти скоєнні ним інших кримінальних правопорушень. Зазначені висновки суду засновані на тому, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, не працевлаштований та тривалий час не має постійного джерела прибутку. Окрім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Зазначені обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт. Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися на необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявилося можливим. Також, беручи до уваги наведені вище обставини, суд прийшов до висновку про неможливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як ОСОБА_5 після скоєння злочину до органів досудового слідства не з`являвся. Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та може переховуватися, суд прийшов до висновку застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_12 , який підтримав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_5 та просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри, істотне порушення кримінального процесуального закону при внесенні повідомлення про злочин до ЄРДР та проведенні досудового розслідування та недоведеність існування ризиків; підозрюваного ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу захисника; думку прокурора ., який заперечував проти апеляційної скарги захисника та вважав обґрунтованою ухвалу слідчого судді; перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_12 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави обґрунтовані матеріалами, які були досліджені в суді першої інстанції та є правильними.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, слідчий суддя перевірив обставини на які були посилання в клопотанні та прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 2 КК України та про те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, скоєнню інших кримінальних правопорушень, які неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів, вважає, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194, 178 КПК України були досліджені обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження та об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_5 , а саме те, що він офіційно не працевлаштований та тривалий час не має постійного джерела прибутку, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Крім того, слідчий суддя окремо обґрунтував неможливість застосування щодо ОСОБА_5 таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт.
Обгрунтовано зазначив слідчий суддя і про наявність ризиків того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, або скоїти кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки слідчого судді об`єктивно підтверджуються наданими судді матеріалами, оскільки малолітня потерпіла та її законний представник являються сусідами ОСОБА_5 .
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо відсутності достовірних доказів, на яких ґрунтується висновок щодо обґрунтованості підозри відносно ОСОБА_5 , безпідставні, оскільки суду були надані протоколи допиту законного представника малолітньої потерпілої, протокол огляду місця події, протоколи допиту свідків, у тому числі лікаря гінеколога, із сукупності яких вбачається які саме дії вчиняв підозрюваний.

Та обставина, що протокол допиту малолітньої потерпілої, який по кримінальному провадженню № 0001071 проводив слідчий ОСОБА_11 датований «08 червня 2015 року» не спростовує обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 4 КК України.

На стадії вирішення слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя має переконатися у наявності обґрунтованої підозри і не повинен встановлювати наявність в діях особи складу злочину, про що зазначено і в рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Доводи захисника та заява ОСОБА_5 про те, що його 01 липня 2015 року з застосуванням недозволених методів доставили до РВ та застосовували фізичне та психологічне насильство для отримання пояснень підлягають перевірці у відповідності до положень ст. 206 КПК України.

Посилання захисника на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_5 після побиття його знайомими представника малолітньої потерпілої, не є підставою для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

З зазначених встановлених обставин, колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що з врахуваннями суспільного інтересу є виправданим і узгоджується з вимогами вказаних вище норм кримінального процесуального закону та правовими позиціями Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою відповідає встановленим кримінальним процесуальним законом вимогам, ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою та скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_12 необхідно залишити без задоволення.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 183, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення та оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді: