Справа 1-93/11
В И Р О К

іменем України

08 червня 2011 року
Личаківський районний суд м.Львова

в складі : головуючого судді -
Шеремета Г. І.

при секретарі Литвинов
Є.О.

за участю прокурора
Букаловського Р.

адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2

підсудного

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, українця,
уродженця м. Львова, не працюючого, не
одруженого, раніше судимого 31.03.2006 року
Залізничним районним судом м. Львова за
ст.15, ч.2 ст.186 ч.1, 309 ч.1, 70 КК України до
двох років позбавлення волі, прож. в
АДРЕСА_1 за ст. 185 ч.2 , ст.185 ч.3, 395 КК
України, суд-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_3 24.07.2007 року маючи
умисел на таємне викрадення чужого
майна, повторно, знаходячись в АДРЕСА_1,
де він проживає з батьками, таємно
викрав з кімнати матері гр..ОСОБА_4 її
майно, а саме телевізор вартістю 750 грн.
та ДВД плеєр вартістю 400 грн, які в
подальшому реалізував на ринку
«Торпедо»за ціною 100 грн., а гроші
витратив на власні потреби, а всього
майна на загальну суму 1150 грн.

В судовому засіданні підсудний вину у
вчиненому визнав частково, суду
пояснив, що не усвідомлював, що це була
крадіжка, оскільки речі взяті у
квартирі були спільною власністю його
та його батьків. Щодо порушення
адміністративного нагляду, то в даний
час розуміє, що повинен був ходити на
відмітки, однак проходив реабілітацію
в реабілітаційному центрі «Надія»,
який офіційно зареєстрований, як
заклад для реабілітації наркозалежних.
На момент вибуття з постійного місця
проживання був в хворобливому стані, як
наркозалежний, тому керівництво
реабілітаційного центру не повідомив
про те, що має встановлений
адміністративний нагляд.

Вина підсудного у вчинені злочину
передбаченого ст.185 ч.2 КК України
стверджується зібраними по справі
доказами, зокрема поясненнями
потерпілого ОСОБА_5, ОСОБА_4, свідка
ОСОБА_6 ( а.с.42), протоколом огляду
речових доказів ( а.с.37-38), протоколом
добровільної видачі ( а.с.6), матеріалами
дактилоскопічної експертизи від 5.123.2007
року №4/922.

Дії підсудного ОСОБА_3 також
кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як
крадіжка, вчинена повторно, шляхом
проникнення в одну з АДРЕСА_1 і
викрадення майна. Однак суд вважає, що
такі дії слід перекваліфікувати за
ознакою повторності на ч.2 ст.185 КК
України, оскільки як встановлено в
судовому засіданні, підсудний у
квартирі проживає, має вільний доступ
до всіх приміщень квартири.

Органами досудового слідства дії
підсудного ОСОБА_3 кваліфіковано за
ст.395 КК України, оскільки згідно
постанови Миколаївського районного
суду Львівської області від 19.02.2007 року
ОСОБА_3 встановлено після його
звільнення з місць позбавлення волі
адміністративний нагляд терміном на 1
рік, однак останній з метою ухилення
від адміністративного нагляду з 31.07.2007
року самовільно, без поважних причин,
залишив вказане місце проживання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
суду пояснив, що являється головою
центру соціальної адаптації «Надія», в
серпні 2007 року ОСОБА_3 прибув до них в
реабілітаційний центр та перебував там
до жовтня 2010 року. Представив суду
витяг з єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців яким стверджується,
що благодійна організація міжнародний
благодійний фонд «Емуна»в рамках якого
діє центр соціальної адаптації
«Надія»зареєстрована у встановленому
законом порядку. Свідок пояснив, що
підсудний потрапив до них в вкрай
важкому стані, про те що повинен
відмічатись повідомлені не були, якщо б
володіли такою інформацію підсудний
одразу ж був поставлений на обік,
оскільки у них перебуває безліч
засуджених яким встановлено
адміністративний нагляд. До матерілів
кримінальної справи долучив письмові
докази, які стверджують що підсудний
перебував в реабілітаційному центрі,
такий не залишав, тому суд приходить до
висновку, що залишив місце проживання з
поважних причин, а саме проходив
тривалий, трьох річний курс
реабілітації наркозалежних, фактично
перебував в ізольованому,
контрольованому середовищі, за період
перебування в реабілітаційному центрі
перестав бути наркозалежним, про що
свідчить медичний висновок, тобто
залишив постійне місце проживання без
мети ухилення від адміністративного
нагляду, з метою реабілітації та
нормалізації свого становища в
соціальному середовищі. А тому вважає,
що з цих підстав за ст.395 КК України його
слід виправдати.

Вину підсудного у вчиненому злочині
передбаченому ст.185 ч.2 КК України суд
вважає доведеною.

Кваліфікація дій за ст. 185 ч.2 КК України
є правильною.

Обираючи покарання, судом враховується
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, обставини що обтяжують
та пом»якшують покарання,.

Враховується, що вчинений злочин
згідно закону відноситься до середньої
тяжкості.

Обтяжуючих відповідальність обставин
по справі не встановлено.

Пом'якшуючими суд визнає ті обставини,
що підсудний у вчиненому розкаявся,
сприяв слідству, пройшов лікування, в
даний час не є наркозалежним, позитивно
характеризується по місцю проживання,
та в центрі соціальної адаптації
«Надія»

З врахуванням наведеного, а також того,
що підсудний раніше притягався до
кримінальної відповідальності та має
не відбуте покарання, останньому до
покарання за новим вироком слід
приєднати невідбуте покарання за
попереднім вироком та з врахуванням
тяжкості злочину, особи винного,
звільнити від відбування покарання з
випробуванням.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 за ст.395 КК України -виправдати.

ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України -до 1 (
одного) року позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.71 КК України до
призначеного покарання частково
приєднати невідбуте покарання за
вироком Залізничного районного суду м.
Львова від 31.03.2006 року в вигляді 9 (
дев»ять ) міс. 28 днів позбавлення волі -6
( шість ) міс. позбавлення волі,
остаточно визначивши до відбуття 1 (
один ) рік та 6 ( шість ) міс. позбавлення
волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_3 від відбуття
покарання з випробуванням терміном на 1
(один) рік за умов невчинення нового
злочину і виконання покладених на
нього зобов"язань протягом визначеного
іспитового строку.

Відповідно до ст.76 КК України
зобов'язати засудженого протягом
строку випробування не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця
проживання, з'являтись на реєстрацію в
органи кримінально-виконавчої системи
за фактичним місцем проживання.

Строк випробування рахувати з часу
публічного проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу - підписку про
невиїзд - скасувати після вступу вироку
в законну силу.

На вирок суду може бути подана апеляція
до Львівського апеляційного суду
протягом 15 діб з часу проголошення.

Суддя:
Шеремета Г. І.