Справа № 1-6 2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого
22 дня Судова колегія судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -
судді Лісіченко Л.М.,

Судді - Бурди
К.І.,

Народних
засідателів - Литвин О.Ю., Шевченко Г.М., Садової

Л.О.

при секретарі -
Влох М.В.

технічному
секретарі - Верещазі О.С.

З участю
прокурора - Деряги Л.М.,

Захисників -
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Захисників -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

потерпілого -
ОСОБА_7.

та його
представника - адвоката ОСОБА_8,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в "м.
Полтава кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця АДРЕСА_1,
громадянина України, з середньою
технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не
судимого, -у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15; ч.2 ст.27, п. п.1,6,12
ч.2 ст.115; ч.2 ст.27, п. п. 1,6,12 ч.2 ст. 115; ч.2 ст.27, ч.4 ст.187; ч.1
ст.263 КК України.,

ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця і мешканця АДРЕСА_2 громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, неодруженого, працював машиністом екскаватора «Редутського
щебзаводу», раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст15, ч.2 ст.27, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115;
ч.2 ст.27, п.п.1,6,12 ч.2 ст. 115; ч.2 ст.27, ч.4 ст.187; ч.1 ст.263 КК
України, -

ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця і мешканця АДРЕСА_3, громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, не одруженого, працював водієм ПП «ОСОБА_7,ОСОБА_12»,
раніше не судимого, - у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.27,
п.п.1,6,12 ч.2 ст.115; ч.3 ст. 27, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115; ч.3 ст.27, ч.4 ст.
187; ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Навесні 1999
року ОСОБА_11 у невстановлених
слідством осіб незаконно придбав вогнепальну зброю: обріз мисливської рушниці
«ТОЗ-БМ» 16 калібру та 6 набоїв до нього, а також обріз карабіну «Mod
98 Mauzer» калібру 7,92 мм зразка
1923 року і 5 набоїв до нього, які без передбаченого законом дозволу зберігав
на квартирі за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 а також у дачному будинку
своїх батьків.

Приблизно в
грудні 2004 року ОСОБА_11, який на той час працював водієм ПП
«ОСОБА_7,ОСОБА_12», власниками якого були подружжя - ОСОБА_7 та ОСОБА_12, і був
довіреною особою ОСОБА_12, запропонував ОСОБА_9 і ОСОБА_10 скоїти розбійний
напад на сім»ю ОСОБА_7,ОСОБА_12 з метою заволодіння їх грошовими коштами у
великих розмірах, що зберігались у сейфі магазину «Вілена» та з цією ж метою
вчинити вбивство ОСОБА_7. і ОСОБА_12, на що ті погодились.

На виконання
задуманого він розробив план, за яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10, як виконавці,
повинні озброїтись, надіти маски та гумові рукавички, у визначений ним день
проникнути в будинок ОСОБА_7,ОСОБА_12, коли там будуть лише їх неповнолітні
діти та зв'язати
дітей. Після цього їм слід дочекатись повернення ОСОБА_7. та ОСОБА_12, напасти
на них, зв'язати, забрати ключі від сейфу та вбити їх.

За цим - же
планом ОСОБА_11 повідомить про конкретний день нападу, виходячи з того, що в
сейфі магазину накопилась
достатня сума грошей, забезпечить їх зброєю, двома обрізами, які він
тривалий час зберігав у своєму помешканні, під час нападу вестиме спостереження
за потерпілими і інформуватиме про місцезнаходження ОСОБА_7. та ОСОБА_12
залежно від обстановки на підприємстві, а також, як працівник і довірена особа
сім»ї ОСОБА_7,ОСОБА_12, забезпечить можливість проникнення до магазину, де
знаходиться сейф з грошовими коштами, якими вони і збирались заволодіти.

Здійснюючи свій
план, 8 січня 2005 року вранці ОСОБА_11 передав ОСОБА_9 зброю, яку той разом з
ОСОБА_10 переніс в гараж батька - ОСОБА_5 Увечері цього ж дня ОСОБА_10 і
ОСОБА_9, який раніше працював у ОСОБА_7,ОСОБА_12 і бував у них вдома, приїхали
в с Низи м.
Комсомольська Полтавської області, щоб на місці спланувати можливі варіанти
проникнення у будинок та шляхи залишення місця злочину, після чого
зателефонували ОСОБА_11 і той відвіз їх додому службовим автомобілем.

Достовірно
знаючи від ОСОБА_11 цифровий набір замка на вхідній брамі і що вдома
знаходяться лише дочка ОСОБА_13 та син ОСОБА_14, 9 січня 2005 року близько 16
години ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули туди, маючи при собі два обрізи та набої до
них..

Перед будинком
вони одягли маски і гумові рукавиці, відкрили замок на воротях домоволодіння
ОСОБА_7,ОСОБА_12, кинули собаці заготовлену ковбасу, розподілили зброю, при
цьому обріз двоствольної мисливської рушниці взяв собі ОСОБА_9, а обрізом
одноствольного карабіну озброївся ОСОБА_10 та зайшли у двір.

На їх стук двері
будинку відкрила ОСОБА_13, яка побачивши незнайомих людей в масках намагалась їх
закрити, проте ОСОБА_9 вставив у отвір дверей ствол обрізу і вони таким чином
проникли до будинку, де ОСОБА_10 відразу почав наносити удари дівчині по
голові, обличчю та по тулубу, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді
крововиливу в тім'яній області голови справа, рани нижньої губи зліва,
крововиливу в області правого стегна.

При цьому
ОСОБА_9 запитував у ОСОБА_13, де брат, а коли знайшов малолітнього ОСОБА_14, з
метою подолання опору і підкорення їх волі умисно вистрелив з обрізу
мисливської рушниці, поранивши хлопця в ногу і заподіявши йому середньої
тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад його здоров»я у
вигляді дробового вогнепального поранення середньої третини лівої голені з
дефектом м»яких тканин та м»язів довгого розгинального пальця.

ОСОБА_13 за
волосся завів на другий поверх будинку ОСОБА_10, а ОСОБА_14 за одяг витяг туди
ж ОСОБА_9, де обох дітей зв»язав липкою стрічкою «скотч» ОСОБА_10 і залишили до приїзду
дорослих.

В цей час ОСОБА_11 зателефонував до
ОСОБА_10 і повідомив, що ОСОБА_7,ОСОБА_12 вже їдуть додому.

ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 стали їх чекати, а коли ОСОБА_7,ОСОБА_12 та брат ОСОБА_12 - ОСОБА_15 зайшли в
будинок, ОСОБА_9, тримаючи зброю напоготові, вискочив їм назустріч і,
опинившись між подружжям ОСОБА_7,ОСОБА_12, з метою умисного вбивства вчинив
постріл з обрізу мисливської двоствольної рушниці в ОСОБА_7. Потерпілий
ухилився від пострілу, отримавши легке тілесне ушкодження у вигляді одиночного
дробового поранення правого надпліччя, що спричинило короткочасний розлад його
здоров»я, а потім втік на вулицю, зачинивши вхідні двері.

Розуміючи, що ці
обставини можуть перешкодити здійсненню злочинного плану розбійного нападу,
ОСОБА_9, з метою доведення до кінця умислу на вбивство ОСОБА_7., побіг за ним
на вулицю, проте не виявивши останнього вирішив повернутись у будинок.

Потерпіла
ОСОБА_12, спасаючись від фізичного насильства ОСОБА_10, який був поряд,
вискочила на ґанок будинку, а той побіг за нею, де до них підійшов ОСОБА_9

ОСОБА_12
звернулась до ОСОБА_9 про припинення насильства, після чого він з метою
вбивства з великою силою наніс їй не менше трьох ударів стволом обрізу рушниці
по голові, заподіявши відкриту черепно-мозкову травму з переломом кісток
склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки та у речовину головного
мозку.

Після цього
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, забравши з собою сумку ОСОБА_12 вартістю 350 грн., в якій
знаходилися мобільний телефон «Сіменс-СЛ-45і» з зарядним пристроєм загальною
вартістю 560 грн., предмети косметики вартістю 400 грн., ключі та інше майно на
загальну суму 1310 грн. з місця події зникли.

Оскільки умисел
вбити обох ОСОБА_7,ОСОБА_12 не було доведено до кінця через втечу ОСОБА_7. і
проникнення в магазин вже було неможливим, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 викинули по
дорозі ключі і сумку потерпілої ОСОБА_12, а мобільний телефон забрав собі
ОСОБА_9.

Домовившись по
телефону з ОСОБА_11, що останній чекатиме їх біля дачі своїх батьків, ОСОБА_9 з
ОСОБА_10 прибули туди, віддали ОСОБА_11 його зброю, яку він там же на дачі
заховав і розповіли про обставини нападу, а потім утрьох поїхали до гаража
ОСОБА_10, де ОСОБА_9 залишився, щоб переховуватись певний час.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_9 свою вину визнав частково і пояснив, що раніше
працював у ОСОБА_7,ОСОБА_12, де і познайомився з ОСОБА_11, а той, в свою чергу,
познайомив його з ОСОБА_10. Наприкінці грудня 2004 року ОСОБА_11 запропонував
йому та ОСОБА_10 напасти на сім»ю ОСОБА_7,ОСОБА_12, забрати ключі від сейфу у
магазині, проникнути в магазин і заволодіти грошима, оскільки він, як їх водій,
знав в який час на підприємстві будуть великі суми готівкою. Всі втрьох вони
декілька разів зустрічались на квартирі у ОСОБА_11 і обговорювали деталі плану
нападу. Тоді ж вони домовились про використання вогнепальної зброї - двох
обрізів мисливської рушниці та карабіну, які надасть ОСОБА_11, придбання масок,
гумових рукавичок та липкої стрічки «скотчу». В будинок ОСОБА_7,ОСОБА_12 підуть вони з ОСОБА_10, а
ОСОБА_11 спостерігатиме за ОСОБА_7,ОСОБА_12 старшими, повідомить, коли в
будинку залишатимуться лише діти та про час повернення додому дорослих.

Спочатку все
ішло за планом. 8 січня 2005 року ОСОБА_11 віддав йому два обрізи і вони разом
з ОСОБА_10 перенесли зброю в гараж батька ОСОБА_10, купили все необхідне для
нападу та увечері поїхали до будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12, щоб визначитись на
місці. Вивчивши обстановку вони зателефонували ОСОБА_11 і той забрав їх додому
службовим автомобілем.

9 січня 2005
року вони втрьох зустрілись біля будинку ОСОБА_10. ОСОБА_11 повідомив, що напад
треба робити сьогодні, після чого вони з ОСОБА_10 в гаражі взяли сумку зі
зброєю, масками, липкою стрічкою, рукавицями та на «таксі» поїхали в с Низи.
Неподалік від будинку вони одягли маски, гумові рукавички, кожен взяв по обрізу
і пішли до садиби ОСОБА_7,ОСОБА_12. Він узяв собі обріз двоствольної рушниці та
6 набоїв, а ОСОБА_10

віддав одноствольну, заряджену 5 набоями. Дізнавшись по
телефону у ОСОБА_11 код замка, відкрили вхідні двері воріт, кинули собаці
ковбасу і зайшли у двір. На їх стук двері будинку відчинила ОСОБА_13, але
злякавшись, намагалась їх закрити. Вставивши ствол обрізу у двері вони з
ОСОБА_10 зайшли в будинок. Запитавши у дівчини де брат він став шукати
хлопчика, а з ОСОБА_13 в цей час залишався ОСОБА_10, який потім повів її на
другий поверх. Коли він знайшов ОСОБА_14 і хотів віднести його до сестри,
випадково натиснув на спускові гачки обрізу, поранивши хлопця в ногу.

По телефону
ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_7,ОСОБА_12 вже їдуть додому і він став чекати їх
неподалік від входу зі зброєю в руках.

Першою в дім
зайшла ОСОБА_12, яка при зустрічі з ним закричала і побігла в кімнату.
Побачивши ОСОБА_7. він вистрелив з метою залякати останнього, але той втік.
Забігши в кімнату і впевнившись, що ОСОБА_10 забрав у ОСОБА_12 сумку з ключами,
він побіг за ОСОБА_7, але не наздогнав і повернувся в будинок. На ґанку він
побачив ОСОБА_10, який стояв, а поруч лежала ОСОБА_12

Потерпіла
звернулась до нього і він двічі ударив її обрізом рушниці по голові. Після
цього вони втекли, а по дорозі ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_11 домовився
зустрітись на його дачі, де віддали йому обидва обрізи та розповіли про напад.

Деякий час він
переховувався у гаражі ОСОБА_10, а той приносив йому їсти.

З викраденої у
ОСОБА_12 сумки він взяв собі мобільний телефон «Сіменс», який згодом продав, а
все інше разом з сумкою вони з ОСОБА_10 викинули по дорозі в болото.

Підсудний
ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину визнав частково і пояснив, що
товаришував з ОСОБА_11, а той познайомив його з ОСОБА_9. Вони інколи всі разом
зустрічалися в будинку ОСОБА_11. Всередині грудня 2004 року ОСОБА_11 запросив
його до себе додому, де разом з ОСОБА_9 запропонував заробити грошей, скоївши
крадіжку з будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12.

8
січня 2005 року ОСОБА_9 сказав, що для скоєння крадіжки
треба купити шапочки, рулон «скотчу»,
ковбасу. Придбавши все це вони в його гаражі вирізали в шапочках прорізи
для очей і на таксі поїхали до будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12. Зателефонувавши
ОСОБА_11 вони дізнались де хто знаходиться, а через деякий час під»їхали
ОСОБА_7,ОСОБА_12. На їх прохання ОСОБА_11 відвіз їх додому.

9
січня 2005 року в кінці робочого дня йому зателефонував
ОСОБА_11 і вони утрьох зустрілися біля під»їзду його будинку. ОСОБА_9 сказав,
що це найкращий момент скоїти крадіжку. ОСОБА_11 повернувся на роботу, а вони з
ОСОБА_9 на таксі поїхали до будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12.

Одягнувши
шапочки з прорізами для очей та гумові рукавички вони відкрили замок з кодом,
зайшли у двір, кинули собаці ковбасу та піднялись на ґанок. Двері відчинила
дівчина, вони забігли в будинок і ОСОБА_9 запитав у неї де брат та позвав ОСОБА_14.
Він повів Олену на другий поверх, а з її братом, який вийшов з ванної кімнати,
залишився ОСОБА_9. Піднімаючись він почув постріл і на його запитання ОСОБА_9
пояснив, що вистрелив випадково.

Піднявши хлопця
на другий поверх ОСОБА_9 сказав йому зв»язати дітей, що він і зробив, діставши «скотч» із сумки. В цей
час подзвонив ОСОБА_11 і він віддав трубку ОСОБА_9, від якого дізнався, що
ОСОБА_7,ОСОБА_12 їдуть додому.

Шукаючи по
кімнатах на другому поверсі якісь цінності він почув, що в будинок зайшла жінка.
Взявши обріз він побіг вниз.

Поруч з
ОСОБА_12. стояв ОСОБА_9 і вимагав у неї сумку. ОСОБА_9 схопив у нього обріз, а
йому віддав свою зброю та вибіг на вулицю. На його вимогу ОСОБА_12 взяла в
коридорі сумку і віддала її, а потім також побігла на вулицю, де на ґанку
зустрілася з ОСОБА_9.

Після того як
ОСОБА_12 звернулась до ОСОБА_9, останній 4 рази ударив її обрізом по голові.
Під час останнього удару пролунав постріл.

Вони втекли, а
по дорозі ОСОБА_9 витрусив вміст сумки. Знайдений мобільний телефон забрав собі
ОСОБА_9, а сумку з ключами викинули в болото.

Зателефонувавши
до ОСОБА_11 вони домовились про зустріч біля дачі батьків останнього, де
віддали ОСОБА_11 обрізи та розповіли про події в будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12.

ОСОБА_9 деякий
час переховувався в гаражі його батьків.

В судовому
засіданні ОСОБА_11 винним себе визнав частково і пояснив, що у 1999 році він
придбав у чоботаря в с Комендантівці
два обрізи рушниць та набої до них, які зберігав спочатку в будинку, а потім на
дачі та в квартирі за місцем проживання.

З ОСОБА_10 він
дружив давно, а потім, працюючи у ОСОБА_7,ОСОБА_12 водієм, познайомився з
ОСОБА_9 і вони втрьох інколи відпочивали. ОСОБА_9 декілька разів пропонував їм
з ОСОБА_10 заволодіти грошима ОСОБА_7,ОСОБА_12, бо там є чим поживитись.

ОСОБА_9 бачив
обрізи в його квартирі і просив віддати їх, але він не погоджувався.

8
січня 2005 року близько 7 години ранку ОСОБА_9 прийшов до
нього додому і доки він знаходився у ванній кімнаті забрав обрізи разом з
набоями. В цей же день увечері йому двічі телефонував ОСОБА_10 і попросив
забрати їх з ОСОБА_9 в с
Низи м. Комсомольська, що він і зробив. По дорозі ОСОБА_9 розповів, що вони
з ОСОБА_10 хотіли проникнути в будинок ОСОБА_7,ОСОБА_12 і обікрасти їх, але не
змогли цього зробити, бо там було багато людей.

9
січня 2005 року він цілий день працював в магазині
ОСОБА_7,ОСОБА_12, а о 15год.30хв. цього ж дня йому зателефонував ОСОБА_10 та
попросив під»їхати до його будинку. Зустрівшись з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 біля
під»їзду він повернувся назад в магазин.

Через деякий час
він зателефонував ОСОБА_10, але трубку взяв ОСОБА_9, від якого дізнався, що
вони з ОСОБА_10 уже в будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12. Бажаючи попередити ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 він повідомив їх про повернення ОСОБА_7,ОСОБА_12 додому.

Із телефонної
розмови з ОСОБА_7 він дізнався, що на сім»ю останнього напали, а сам ОСОБА_7
поранений в плече.

Йому
зателефонував ОСОБА_10 і вони утрьох зустрілись біля дачі його батьків, де він
забрав обрізи та заховав їх на другому поверсі, а ОСОБА_10 розповів про події в
будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12.

Незважаючи на
часткове визнання вини підсудними ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 їх винуватість
у вчиненні дій, як це наведено у вироку, доведено зібраними у встановленому
законом порядку та дослідженими в судовому засіданні доказами

Так, потерпілий
ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що вони з дружиною-ОСОБА_12. були
власниками магазину «Вілена» в м. Комсомольську і на Новорічні свята торгівля
меблями приносить прибуток, банки не працюють, тому готівкові кошти
зберігаються на підприємстві.

ОСОБА_11
працював у них водієм і його дружина ОСОБА_12 йому довіряла, тому ОСОБА_11 був добре обізнаний з фінансовим
станом магазину та неодноразово перевозив великі суми на прохання ОСОБА_12.

9 січня 2005
року він разом з дружиною - ОСОБА_12. та її братом ОСОБА_15 о 16 год.30 хв.
поїхали додому в с Низи.
Вхідні двері їхнього будинку виявилися незачиненими і ОСОБА_12 першою увійшла в
дім і пішла до кухні.

У дверях він
раптово побачив чоловіка в чорному одязі, в масці і з обрізом двоствольної
рушниці, який відразу вистрелив в нього з наміром убити, але нападник влучив
лише у праве плече, оскільки він ухилився від пострілу.

Кивнувши ОСОБА_15 на двері до підвалу
він вискочив за двері і побіг до сусідів. Вслід йому пролунав ще один постріл.
Зателефонувавши в міліцію він дочекався їх приїзду і повернувся до свого
будинку.

Його дружина
ОСОБА_12 лежала на ґанку з розбитою головою, а діти - ОСОБА_13 і ОСОБА_14, були
зв'язані і знаходились на другому поверсі будинку. Син ОСОБА_14 отримав
вогнепальне поранення в ногу. Дружину та дітей відвезли до лікарні, де ОСОБА_12
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а ОСОБА_14 тривалий час лікувався. У ОСОБА_12 була
викрадена сумка, в якій знаходились ключі від сейфу, мобільний телефон,
предмети косметики.

Потерпіла
ОСОБА_13 підтвердила, що ввечері 9 січня 2005 року, коли вона з восьмирічним
братом ОСОБА_14 знаходилися вдома, у двері хтось постукав і сказав, що прийшли
до батька, тому вона відчинила двері.

Побачивши
незнайомого чоловіка у масці вона намагалася закрити двері, але вставивши рушницю
і штовхнувши її, два нападники забігли в будинок. Вона упала і її почали бити
ногами по обличчю, а потім схопили за волосся і потягли на другий поверх
будинку, штовхаючи стволом рушниці в спину. її малолітнього брата ОСОБА_14
витягай з ванної кімнати. Він був дуже наляканий і кричав. Піднімаючись на
другий поверх вона почула постріл, в будинку все стало синім від диму, як
виявилось, її брата ОСОБА_14 поранив з рушниці ОСОБА_9, якого вона впізнала по
голосу, светру та черевиках, але йому про це не сказала.

ОСОБА_9 заніс на
другий поверх її брата, тримаючи його за одяг, ніби сумку. Інший з нападників -
ОСОБА_10, якого вона добре роздивилась, бо він підняв маску, зв'язав їй за
спиною руки липкою стрічкою, а також зв'язав руки і ноги ОСОБА_14, незважаючи
на його поранення.

У одного з
нападників задзвонив телефон і з розмови вона дізналась, що батьки їдуть
додому. Обидва нападники побігли вниз.

Вона чула як
зайшли батьки і одразу ж у будинку пролунав постріл, а дещо пізніше - другий
більш глухий постріл. В будинку була метушня, хтось кудись бігав, лунали
голоси, а потім стало тихо і через деякий час їх з братом звільнили.

Потерпілий
ОСОБА_7 ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5, в судовому засіданні підтвердив ці обставини і
пояснив, що ОСОБА_9 стріляв і поранив йому ногу, а потім його занесли на другий
поверх будинку, де зв'язали липкою стрічкою руки та ноги і залишили разом із
зв'язаною сестрою. Поранену ногу йому ніхто не перев'язував.

Свідок ОСОБА_16
показала, що 9 січня 2005 року близько 16 год.40 хв. до неї додому прибіг босий
та поранений у плече сусід ОСОБА_7, який став телефонувати до міліції і
повідомив, що на його будинок здійснено напад невідомими озброєними людьми в
масках, а його сім'ю взято в заручники.

Свідок ОСОБА_17
пояснив, що о 17 годині 9 січня 2005 року до нього зателефонував ОСОБА_7, що
проживає неподалік, і просив прийти на допомогу з рушницею, бо на його будинок
вчинено напад. Прийшовши до сусідів ОСОБА_16, де в цей час знаходився ОСОБА_7,
він побачив, що останній поранений в плече. Разом з ОСОБА_7 він пішов до його
будинку, де на ґанку він побачив ОСОБА_12, яка лежала і хрипіла, але не
ворушилася. На другому поверсі в будинку знаходились зв'язані діти
ОСОБА_7,ОСОБА_12, а син ОСОБА_14 був поранений.

За висновком
судово-медичної експертизи № 48 від 9.03. 2005 року смерть ОСОБА_12 настала від
відкритої черепно-мозкової травми, що викликала переломи кісток основи і
склепіння черепа, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку (т.2,
а.с. 5-8 ), яка згідно з висновком медико-криміналістичної експертизи могла
утворитися від дії тупого металевого предмета з обмеженою поверхнею
(т.2,а.с.9-11).

Допитаний в ході
судового слідства експерт Лисенко LB. висновок
вищевказаної експертизи щодо причин смерті ОСОБА_12 підтримав і пояснив, що на
волосяній частині голови ОСОБА_12 було виявлено 3 рани і в голову їй було
заподіяно не менше З ударів. Крім того, на тілі потерпілої виявлені тілесні
ушкодження, характерні для боротьби і самооборони у вигляді пошкоджень 2 пальця
і біля основи 3-4 пальців лівої руки.

Згідно з
висновком судово-медичного експерта від 10.03.2005 року № 77 потерпілому
ОСОБА_7 спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у
вигляді одиночного дробового вогнепального поранення правого надпліччя (т.2,
а.с. 19 -20).

Допитаний в
судовому засіданні експерт Ширай В.В. висновок експертизи щодо заподіяння
тілесних ушкоджень ОСОБА_7 підтримав і пояснив, що напрямок нанесення дробового
поранення спереду назад можливо, коли ОСОБА_7 частково нахилився.

За висновком
судово-медичного експерта №391 від 10.03.2005 року потерпілому ОСОБА_14, 1996
року народження, заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді
одиночного вогнепального дробового поранення середньої третини лівої гомілки з
дефектом м'яких тканин м'язів довгого розгинального пальця (т.2,а.с.28-29).

За висновком
судово-медичного експерта від 17.01.2005 року №78 потерпілій ОСОБА_13 заподіяні
легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у тім'яну область справа, рани
нижньої губи зліва, крововиливу правого стегна (т.2,а.с.37).

В судовому
засіданні експерт, Ширай В.В. вищевказаний висновок підтвердив і пояснив, що
ОСОБА_13 було завдано не менше 3 ударів: в тім'яну область голови, в обличчя та
стегно.

Наведеним даним
судово-медичних експертиз всіх потерпілих не суперечать показання ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 під час відтворення обстановки та обставин події злочину, що
підтверджено висновками судово-медичного експерта №481 від 21.03.2005 p., №488 від
19.03.2005 p.,
№487 від19.03.2005 p.,
№№ 680,681, 482 від 11.04.2005 р.(т.2,а.с.53,61,69,77,85,93), які в ході
судового розгляду справи експерт Ширай В.В. також підтримав.

З протоколу
огляду місця події ( т.1, а.с. 42-46 ) та доданих до нього схем і фото таблиць
( т. 1, а.с. 47-65) убачається, що по АДРЕСА_4 на сходинах та і ґанку будинку
ОСОБА_7,ОСОБА_12 виявлені численні плями та нашарування бурого кольору, схожі
на кров, які також розташовані і на підлозі на другому поверсі, також виявлені
пошкодження округлої форми діаметром 0,5 см з внутрішньої сторони вхідних
дверей, на дверній коробці та аналогічні численні пошкодження плиток на підлозі
1-го-поверху будинку, на другому поверсі відрізки липкої стрічки, один з яких
зі слідами бурого кольору, з лівої сторони біля дверей знаходяться 2 войлочних
пижі та 1 паперовий пиж, 1 войлочний пиж на дивані, 1 войлочний пиж біля
сходинок на другий поверх, 1 гільза від патрону мисливської рушниці біля
санвузла на другому поверсі, яка за висновком судово-балістичної експертизи №63
від25.03.2005 року вистріляна з правого ствола обрізу мисливської рушниці
ТОЗ-БМ, вилученого у дачному будинку батьків підсудного ОСОБА_11
(т.2,а.с.309-312).

Заперечення з
боку підсудного ОСОБА_11 про те, що він, нібито, непричетний до розбійного
нападу на сім'ю ОСОБА_7,ОСОБА_12, а також до вбивства ОСОБА_12 і замаху на вбивство
ОСОБА_7., судова колегія вважає неспроможними.

Його показання в
цій частині спростовуються вищевказаними показаннями потерпілих, а також
стабільними в цій частині показаннями як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні підсудних ОСОБА_9 і ОСОБА_10, з яких убачається, що керував
їхніми діями і узгоджував їх саме ОСОБА_11.

Так, за
поясненнями ОСОБА_9, саме ОСОБА_11 запропонував напасти на сім»ю
ОСОБА_7,ОСОБА_12, запевнив, що в магазині «Вілена» зберігається велика сума
коштів та переконав у можливості доступу до сейфу після отримання ключів, надав
для цього зброю по кількості виконавців та достатню кількість набоїв,
запропонував використання гумових рукавичок, масок і липкої стрічки «скотчу»,
інформував про місцезнаходження ОСОБА_7,ОСОБА_12, повідомив код вхідних дверей
на брамі, детально розповів, яким чином можливо проникнути у дім, зокрема,
кинувши ковбасу собаці, підтримував з ними постійний зв'язок по мобільному
телефону, з метою забезпечення готовності до нападу зателефонував ОСОБА_10 про
час виїзду ОСОБА_7,ОСОБА_12 з магазину додому, зустрів їх з ОСОБА_10 після
нападу біля дачі своїх батьків, де вони фактично звітували про те, як вчинили
напад, прийняв від них вогнепальну зброю, яку заховав, а також сприяв його
переховуванню після вчинення злочину.

Під час
проведення з ОСОБА_9 П.В. відтворення обстановки та обставин події в умовах,
коли виключається будь - який вплив на засудженого з боку працівників міліції,
він послався на аналогічні обставини, як вбачається з протоколу від 6.04.2005
р. (т.1,а.с.207-215), а також на очних ставках з ОСОБА_10 14.04.2005 р.
(т.1,а.с.217-221) і з ОСОБА_11 13.05.2005 р.(т.1,а.с.222-224).

Не суперечать
цим показанням ОСОБА_9 і показання ОСОБА_10, який, зокрема, у власноручно
викладеному ним протоколі про явку з повинною від 11.01.2005 року вказав, що
коли в будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12 він зв'язав дітей, йому зателефонував ОСОБА_11
і сказав, що він закінчив роботу (це означало, що дорослі ОСОБА_7,ОСОБА_12
виїхали з магазину додому ( т.3,а.с.1П ). На допиті в якості підозрюваного
12.01.2005 року ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 запропонували вчинити
напад на ОСОБА_7,ОСОБА_12, саме ОСОБА_11 сказав,

що у ОСОБА_10
буде обріз одноствольний, а у ОСОБА_9 - двоствольний(т.3.а.с. 117-120). Такі ж
показання ОСОБА_10 містяться і в протоколі його допиту в якості обвинуваченого від 21.01.2005 року, що відбувся з участю
захисника(т.3,а.с.125-131).

З протоколів
відтворення обстановки та обставин події злочину від 13.01.2005 р.
(т.1,а.с.190-195), та від 15.03.2005 р. (т.1, а.с.198-204) убачається, що
ОСОБА_10 докладно підтвердив на місці і показав, яким чином відбувалися
зазначені події, де саме він викинув сумку потерпілої, шапки-маски та гумові
рукавички, при цьому три рукавички виявлені на вказаному ОСОБА_10 місці, на одній
з яких виявлено нашарування бурого кольору, яке за висновком
судово-цитологічної експертизи є кров'ю людини за груповою належністю могла
походити від ОСОБА_12, а сліди потожиру на всіх трьох рукавичках можуть
походити від ОСОБА_10 (т.2,а.с.137-143 ). ОСОБА_10 також показав дачний будинок
батьків ОСОБА_11, в якому останній заховав повернуті йому обрізи рушниць, які
згідно з протоколом від 12.01.2005 р.(т.1, а.с.69-72) виявлені під ліжком на
другому поверсі, вилучені, оглянуті у встановленому порядку (протоколи від
15.01.2005 p., т.1,а.с.83,85) та долучені до справи як речові докази
(постанови слідчого від 11.02.2005 p., т.1,
а.с.84,86). А за висновком судово-балістичних експертиз №№18,19 від 29.01.2005
р. та від 2.02 2005р. обріз мисливської рушниці «ТОЗ-БМ» є гладкоствольного
вогнепальною зброєю 16 калібру, перероблений укорочуванням стволів та ложа, і
придатний для проведення пострілів мисливськими набоями 16 калібру, виявленими
при огляді обрізу, які є мисливськими боєприпасами (т.2,а.с.265-267,298-300).;
Обріз карабіну «Mod 98 Mauzer» калібру 7,92 мм зразка 1923 року перероблений
вищевказаним способом і придатний для проведення пострілів вилученими
15.012.2005 р. чотирма стандартними патронами (т.2,а.с.276-278,287-289).

З наведеними
доказами повністю узгоджується роздруківка мобільних дзвінків абонента
НОМЕР_1-ОСОБА_11, за січень 2005 року (т.І.а.с.106), з якої видно, що 9.01.2005
р. о 16:32:40 абонент телефонував на НОМЕР_2 до ОСОБА_10 і тривалість їх
розмови склала 14 секунд. Це співпадає з поясненням потерпілого ОСОБА_7., що
саме в цей час він з дружиною виїхав з магазину додому, а також з
вищенаведеними поясненнями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про попередження їх ОСОБА_11.

Пояснення з
цього приводу підсудного ОСОБА_11 про те, що він намагався попередити ОСОБА_9
та ОСОБА_10, щоб вони негайно тікали з будинку потерпілих, судова колегія
вважає неправдивими, оскільки вони суперечать сукупності всіх наведених
доказів, які свідчать, що після його попередження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стали
готуватися до нападу на подружжя ОСОБА_7,ОСОБА_12 у "їхньому домі і ніяким
чином не намагалися втекти з місця події як після телефонного попередження
ОСОБА_11, так і після прибуття ОСОБА_7,ОСОБА_12 до будинку.

У вищенаведеній
роздруківці телефонних дзвінків зафіксовано в цей же день, 9 січня 2005 року ще
два дзвінки між вказаними абонентами (18:16:57 та 18:19:29), які за часом
співпадають з поясненнями підсудних про домовленість з ОСОБА_11 після втечі з
будинку ОСОБА_7,ОСОБА_12 про місце зустрічі біля дачі батьків ОСОБА_11, чим
також підтверджується керуюча роль останнього.

Зазначені
обставини підтверджуються також показаннями в ході судового слідства свідка
ОСОБА_17, який пояснив, що як працівник магазину «Вілена» 9 січня 2005 року
увечері він домовився з ОСОБА_12. про те, що після роботи разом з ОСОБА_11 та
ОСОБА_18, які працювали там же, перевезе стару шафу, а потім вони повернуться
до магазину, щоб переодягтись. В будинку, де знаходилась шафа, не було світла,
тому вони утрьох поїхали на склад. ОСОБА_11 декілька разів набирав когось по телефону,
а потім йому зателефонував ОСОБА_7 і повідомив, що на нього напали. Після цього
повідомлення ОСОБА_11 їх залишив і переодягатись вони поїхали з ОСОБА_18 без
нього.

Свідок ОСОБА_19
в судовому засіданні пояснила, що 9 січня 2005 року близько 16 години прийшла
на роботу в магазин «Вілена», де працювала сторожем. ОСОБА_7,ОСОБА_12 закрили
магазин, як завжди через вікно подали їй ключі, попередивши, що троє
працівників прийдуть пізніше переодягатись. Через деякий час два працівники
дійсно прийшли та переодяглись, а третій так і не з»явився. Після телефонного
дзвінка про напад на сім»ю ОСОБА_7,ОСОБА_12 вона більше нікого в магазин не
впускала.

З викладених
доказів випливає, що ОСОБА_11, організувавши вчинення розбою, надавши для цього
ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вогнепальну зброю і керуючи підготовкою та вчиненням цього
злочину, усвідомлював наявність небезпеки для життя і здоров'я сім'ї
ОСОБА_7,ОСОБА_12 під час розбійного нападу - та
передбачав вбивство ОСОБА_12 і ОСОБА_7., але умисел щодо вбивства ОСОБА_7. не
був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі винних.

Про наявність в
діях всіх підсудних мотиву - користі свідчить узгоджена за планом,
запропонованим ОСОБА_11, поведінка як ОСОБА_9 так ОСОБА_10, які вимагали у
ОСОБА_12 сумку з ключами, а після втечі з місця пригоди розуміючи
нездійсненність плану проникнення до магазину і заволодіння грошовими коштами,
викинули сумку ОСОБА_12 з ключами в болото, при цьому ОСОБА_9 забрав собі
мобільний телефон потерпілої, який пізніше продав.

Зазначений
мобільний телефон з зарядним пристроєм, вартість якого за висновком
експерта-товарознавця від 13.06.2005 року складає 560 гривень, вилучений
13.01.2005 року у ОСОБА_20 Мобільний телефон разом з ксерокопією паспорта
ОСОБА_9, яку останній надав ОСОБА_20 при продажу (т.1,а.с.114-115), оглянуті у
встановленому порядку (т.1,а.с.89) та долучені до справи як речові докази (т.1
а.с.90).

Судова колегія
вважає також неспроможними твердження підсудних ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про
відсутність під час вчинення розбійного нападу умислу на вбивство потерпілих
ОСОБА_12 та ОСОБА_7., однак про це свідчить їх поведінка як при підготовці
злочину, так і при його вчиненні.

Зокрема, вони,
як співвиконавці, ретельно готувались, розробили план, напередодні 8.01.2005
року перевірили шляхи підходу до будинку, приготували зброю - 2 обрізи та
достатню кількість набоїв. Під час нападу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діяли
цілеспрямовано та злагоджено. Навіть після того, як потерпілий втік, вони
продовжили дії по заволодінню ключами від сейфу, при цьому вбили потерпілу
ОСОБА_12, і, лише зрозумівши, що ця обставина перешкодить плану проникнення в
магазин, викинули сумку потерпілої з ключами в болото.

Про
спрямованість їх умислу на вбивство також свідчить те, що після приїзду
ОСОБА_7,ОСОБА_12, ОСОБА_9 спочатку пропустив потерпілу, а в ОСОБА_7. вистрелив
і потім намагався наздогнати його на вулиці.

Крім показань
ОСОБА_7. про те, що раптово з»явившись у дверях зі зброєю, ОСОБА_9 відразу
вистрелив з наміром його вбити, але поранив лише в плече, оскільки в цей час
він ухилився від пострілу дана обставина підтверджується іншими доказами по
справі.

Як видно з
протоколу огляду місця події, більшість пошкоджень від дробу, в результаті
пострілу ОСОБА_9 розташовані в правому верхньому куті вхідних дверей на площі
50x40см., тобто на рівні голови та правого плеча, куди і був поранений ОСОБА_7,
а тому враховуючи, що постріл проводився з обрізу, де ствол укорочений, можна
зробити висновок про спрямованість пострілу в напрямку потерпілого, а не вгору
з метою залякування, як пояснював в судовому засіданні підсудний ОСОБА_9.

Твердження
ОСОБА_9 про те, що він не бажав настання смерті ОСОБА_12 спростовується самим
фактом нанесення потерпілій декількох ударів в голову з великою силою металевою
частиною обрізу, що об'єктивно свідчить про наявність у ОСОБА_9 прямого умислу
на вбивство.

Викладені докази
у своїй сукупності узгоджуються також і з змістом власноручно складеної заяви
ОСОБА_11 про явку з повинною від 11.01.2005 року (т.3,а.с.199-201). У вказаній
заяві ОСОБА_11, як і в своїх поясненнях під час судового розгляду,
притримується версії про те, що ОСОБА_9 ніби примусив його віддати йому зброю,
але таке твердження спростовано сукупністю досліджених судом вищенаведених
доказів. Вогнепальну зброю, яку ОСОБА_11 придбав у 1999 році, і протягом тривалого
часу не тільки зберігав, а й підтримував у бойовому, придатному для здійснення
пострілів стані, тобто готував до використання, що вбачається з його пояснень.
Крім того він же зберігав і набої до цієї зброї.

Заперечення
ОСОБА_11 щодо його ролі, як організатора у скоєному, як в явці з повинною так і
показаннях в судовому засіданні співпадають, тому твердження про застосування
до нього в ході досудового слідства недозволених методів дізнання та слідства
судова колегія вважає неспроможними.

Доводи підсудного
з цього приводу ретельно перевірялись як безпосередньо в судовому засіданні,
так і перевіркою, проведеною прокурором міста Комсомольська за дорученням суду,
по результатах якої ним винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи на підставі ст.6 п.2 КПК України - за відсутністю складу злочину в діях
посадових осіб Комсомольського MB УМВС України в Полтавській області.

Допитані в
судовому засіданні працівники міліції Мельниченко
О.І., Куліш А.В., Зінченко Г.В. та слідчий прокуратури Плескач О.Ю.
заперечували застосування будь-якого тиску щодо ОСОБА_11, а також заподіяння
йому тілесних ушкоджень.

їх показання
узгоджуються з висновком судово-медичного експерта Лисиці Ю.Ю. та його
поясненнями в суді про те, що надана медична документація не дає підстав
вважати про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11

Як об'єктивно
слідує з пояснень ОСОБА_11,
які він давав у ході судового розгляду, навіть під тиском працівників
міліції він відмовився підписати запропонований документ. Його показання в цій
частині не суперечать матеріалам справи, з яких видно, що ОСОБА_11 змінював
показання, відмовлявся від них, тобто вільно обирав спосіб захисту.

З огляду
наведеного судова колегія вважає безпідставними також твердження ОСОБА_11 про
порушення його права на захист.

Свідок ОСОБА_21-
батько підсудного, під час судового розгляду пояснив, що після затримання він
зустрічався із сином - підсудним ОСОБА_11 в кабінеті заступника начальника
міліції та залишався з ним наодинці декілька хвилин, але син не розповідав йому
про застосування незаконних методів слідства.

Показання
ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 мали таємно викрасти
коштовності з дому ОСОБА_7,ОСОБА_12 є неспроможними, оскільки в цій частині
вони повністю суперечать характеру дій підсудних та обставинам вчинення
злочинів. Зокрема, ОСОБА_10 не зміг пояснити в суді, чому він не відмовився від
вчинення крадіжки, коли отримав від ОСОБА_9 зброю та почув, що в будинку є
люди.

Твердження
ОСОБА_10 про те, що він не бив потерпілу ОСОБА_13 спростовані наведеними
показаннями самої потерпілої ОСОБА_13, які сумніву не викликають, а також
виявленими у неї тілесними ушкодженнями, кількість і тяжкість яких встановлена
висновком судово-медичної експертизи та поясненнями експерта в суді.

Судова колегія
вважає також доведеним застосування ОСОБА_10 фізичного насильства, як це вказано в постанові про
зміну обвинувачення, стосовно потерпілої ОСОБА_12 Дана обставина доводиться
показаннями в суді судово-медичного експерта Лисенка, який стверджує, що у ОСОБА_12, крім тілесних ушкоджень,
що спричинили її смерть, були виявлені інші тілесні ушкодження, характерні для
боротьби та самооборони у вигляді пошкоджень на пальцях лівої кисті руки, а
також ушкодження на передній поверхні правого стегна, які характерні для падіння
тіла з висоти власного зросту. Крім того, як слідує з показань підсудного
ОСОБА_9, повертаючись в будинок він побачив потерпілу ОСОБА_12, яка лежала на
ґанку поруч з ОСОБА_10. Дана обставина не суперечить висновку судово-медичної
експертизи (т.2 а.с.8 ).

Факт наявності
на день вчинення злочинів у сейфі магазину «Вілена» коштів у великому розмірі
та обізнаність про це ОСОБА_11 вбачається з показань потерпілого ОСОБА_7..

Свідки ОСОБА_22
та ОСОБА_23 в судовому
засіданні підтвердили, що спілкувалися з ОСОБА_7,ОСОБА_12 і від них знали про
наявність в обороті підприємства значних сум готівкою.

Свідок ОСОБА_24
підтвердив, що на початку січня 2005 року він мав їхати по меблі у м. Білу
Церкву, про що знали всі працівники підприємства, в тому числі й ОСОБА_11

Аналогічні
показання, які належним чином перевірені та досліджені судом, давала в ході
досудового слідства свідок ОСОБА_25 (т.1 а.с. 182-183 ).

З показань
свідка ОСОБА_26 убачається, що 6 січня 2005 року він віддав ОСОБА_7 борг у сумі
16 тисяч гривень готівкою.

Як видно з
досліджених судом показань свідка ОСОБА_27,
наприкінці грудня 2004 року вона віддала ОСОБА_7,ОСОБА_12 борг в сумі 32
тисяч гривень готівкою і про це знав ОСОБА_11 ( т.1 а.с. 172-176 ).

Таким чином, в
судовому засіданні підтверджено наявність на підприємстві ПП «ОСОБА_7,ОСОБА_12»
готівкових коштів у великому розмірі, який у відповідності до примітки 3 ст.185
КК України у 2005 році складав понад 32750 гривень. Конкретних даних про те, що
на підприємстві станом на 9.01.2005 року зберігалися готівкові кошти в особливо
великих розмірах (понад 78600 грн.) досудовим слідством не зібрано і в судовому
засіданні не доведено.

Судова колегія
зазначає, що наведені докази, які зібрані в справі у встановленому законом
порядку, перевірені в судовому засіданні і повністю узгоджуються з показаннями
підсудних, потерпілих та свідків, не викликають сумніву з точки зору їх
допустимості та достовірності.

Із врахуванням
наведеного, судова колегія вважає доведеною винуватість підсудного ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 у тому, що вони, діючи як виконавці:

· вчинили
розбійний напад з метою заволодіння чужим майном у великих розмірах, поєднаний
з насильством, небезпечним для життя і здоров'я осіб, які зазнали нападу, за
попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло і ці його дії
кваліфікує за ч.4 ст.187 КК України;

· вчинили
умисне вбивство потерпілої ОСОБА_12 під час розбійного нападу з корисливих
мотивів, за попередньою змовою групою осіб і ці його дії кваліфікує за п.6,12
ч.2 ст. 115 КК України;

· вчинили
закінчений замах на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7. під час розбійного
нападу, кваліфікуючими ознаками якого є вбивство двох і більше осіб, за
попередньою змовою групою осіб, і його дії підлягають кваліфікації за ч.2
ст.15; п. 1,6,12 ч.2 ст. 115 КК України;

· вчинили
носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, що підлягає
кваліфікації за ч. 1 ст.263 КК України.

Доведеною також
є винуватість підсудного ОСОБА_11 у тому, що він організував, керував
підготовкою і вчиненням за допомогою порад, вказівок, наданням знарядь вчинення
злочину:

- вчиненням розбою - нападу з метою
заволодіння чужим майном у великих розмірах,

поєднаним з насильством, небезпечним для життя і здоров'я осіб, які зазнали
нападу, за

попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у житло, керував

підготовкою і вчиненням цього злочину, і його дії підлягають кваліфікації
за ч.3 ст.27, ч.4

ст.187 КК України;

- вчиненням умисного вбивства
потерпілої ОСОБА_12 під час розбійного нападу

з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб і ці його дії слід

кваліфікувати за ч.3 ст.27; п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України;

- вчиненням під час розбійного нападу
закінченого замаху на умисне вбивство

потерпілого ОСОБА_7., кваліфікуючими ознаками якого є закінчений замах на

вбивство двох і більше осіб, з корисливих мотивів, за попередньою змовою
групою

осіб, і його дії підлягають кваліфікації за ч.3 ст.27; ч.2 ст.15; п.1,6,12
ч.2 ст. 115 КК

України;

Підсудний
ОСОБА_11 вчинив також придбання, носіння, зберігання та передачу вогнепальної
зброї без передбаченого законом дозволу, що суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК
України.

Судова колегія
дійшла переконання, що під час розбійного нападу умисел усіх підсудних був
направлений на вчинення умисного вбивства потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_7.,
тобто двох осіб, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, але
стосовно ОСОБА_12 злочин є закінченим, а щодо потерпілого ОСОБА_7. мав місце
закінчений замах, оскільки злочин не був доведений до кінця з причин, що не

залежали від волі винних. За таких
обставин їх дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.15; п. 1,6,12 ч.2 чт.115 КК
України та за п.6,12 ч.2 ст.115 КК України, а кваліфікація в ході досудового
слідства дій всіх підсудних за п.1 ч.2 ст. 115 КК України підлягає виключенню з
обвинувачення як зайво вмінена.

Також, з
обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає виключенню посилання на ч.2 ст.27 КК
України, оскільки ці особи є безпосередніми виконавцями злочинів, тому таке
посилання не є необхідним.

Органом
досудового слідства при пред'явленні обвинувачення у розбої вказано, що у
викраденій сумці потерпілої ОСОБА_12 були гроші в сумі 3000 грн. Дана обставина
ніякими доказами не підтверджена, підсудні даний факт заперечують, а потерпілий
ОСОБА_7 на доведеності такої суми не наполягав. У зв'язку з викладеним із
обвинувачення підсудних підлягає виключенню викрадення ними суми 3000 гривень.

За висновками
амбулаторних судово-психолого-психіатричних експертиз підсудні ОСОБА_9,
ОСОБА_10 і ОСОБА_11 під час вчинення інкримінованих їм дій психічними
захворюваннями не страждали і не страждають, в стані тимчасового розладу
психічної діяльності, фізіологічного афекту не перебували. Під дію ст.19 ч.2-3
і ст.20 КК України не підпадають.(т.2, а.с.333-338, 347-352, 361-366).

При призначенні
покарання підсудним ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 судове колегія відповідно до
вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчинених ними злочинів, особи
винуватих, роль кожного у скоєному, а також те, що раніше вони до кримінальної відповідальності
не притягувались, характеризуються задовільно.

Вчинення ними
злочинних дій щодо малолітньої особи судова колегія визнає обставиною, що
обтяжує покарання.

Щодо підсудного
ОСОБА_9 В.В. судова колегія визнає обставинами, що пом'якшують покарання його
щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину.

Зважаючи на
суспільну небезпечність вчинених підсудними злочинів, які у відповідності до
п.5 ст.12 КК України є особливо тяжкими, судова колегія дійшла висновку, що для
виправлення підсудних та попередження нових злочинів необхідно призначити їм
покарання у вигляді позбавлення волі.

Судова колегія
вважає, що потерпілим ОСОБА_7, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 завдано матеріальну шкоду в
сумі 27676 грн.70 коп., підлягає стягненню із підсудних солідарно у повному
обсязі позовних вимог, які належним чином підтверджені і обґрунтовані і всіма
підсудними визнані в повному об'ємі.

При визначенні
розміру моральної шкоди, спільно заподіяної злочинними діями підсудних
ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на користь
кожного з потерпілих судова колегія враховує конкретні обставини справи, які
свідчать про тяжкість моральних страждань, тривалість часу, необхідну для
відновлення звичного способу життя потерпілих після завданої моральної травми,
їх показання з цього приводу, пояснення в суді свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29. і
дійшла висновку з огляду наведеного та реальної можливості відшкодування
винними особами шкоди, що сума відшкодування моральної шкоди має бути визначена
в розмірі по 100 тисяч гривень на користь кожного з потерпілих.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, судова колегія, -

ЗАСУДИЛА:

ОСОБА_9 за п.6,
12 ч.2 ст.115 КК України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю;

- за ч.2 ст.15; п.1, 6, 12 ч.2 ст.115
КК України на 12 років позбавлення
волі з

конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

· за ч.4
ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є його власністю;

за ч.1 ст.263 КК
України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно
призначити покарання ОСОБА_9 у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_10 за п., 6, 12 ч.2 ст.115
КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю;

· за ч.2
ст.15; п.1, 6,12 ч.2 ст.115 КК України на 11 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю

· за ч.4
ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є його власністю;

· за ч.1
ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно
призначити покарання ОСОБА_10 у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_11 за ч.3
ст.27; п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України на 14 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

· за ч.3
ст.27; ч.2 ст.15; п.1, 6,12 ч.2 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі
з конфіскацією всього майна, яке є його власністю

· за ч.3
ст.27, ч.4 ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю;

· за ч.1
ст.263 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1
ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених
покарань остаточно визначити покарання ОСОБА_11 у вигляді 15 років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Початок строку
відбування покарання засудженим обчислювати:

ОСОБА_9 - з 19
лютого 2005 року;

ОСОБА_10 - з
ІНФОРМАЦІЯ_4;

ОСОБА_11 - з 10
січня 2005 року, як уточнено в судовому засіданні.

Запобіжний захід
засудженим ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили
залишити тримання під вартою.

Цивільний позов
потерпілого ОСОБА_14 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_14,
а також ОСОБА_13 задовольнити частково. Стягнути на користь ОСОБА_14 з
засуджених ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 солідарно 27674 грн. 70 коп. у відшкодування
матеріальних збитків та по 100 000 грн. на користь кожного з потерпілих у
відшкодування моральної шкоди.

Речові докази:
джинси ОСОБА_7, куртку ОСОБА_14,
пальто ОСОБА_12, сережку ОСОБА_12, речі ОСОБА_12 (т.1а.с.82), мобільний
телефон SIEMENS
-SL-45 І з зарядним пристроєм - повернути потерпілому
ОСОБА_7;

Мобільні
телефони, вилучені у ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (т.1.а.с.93,96,98) - звернути на
погашення цивільного позову;

6 металевих
дробин, гумові медичні рукавички, пижі, дріб, гільзу мисливської рушниці,
обрізи одноствольного карабіну та мисливської рушниці (т.1.а.с.80.87,88, 84,86)
- знищити у встановленому порядку.

Відеокасети
слідчих дій та роздруківку телефонних дзвінків (т.1,а.с.102-107) зберігати при
справі.

Вирок може бути
оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду України через Апеляційний
суд Полтавської області протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженими - в той же
строк з моменту вручення їм копії вироку.