Дата документу Справа № 324/773/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №324/773/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1415/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000154 від 8 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Комсомольське Комсомольського району Актюбинської області республіки Казахстан, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
05 червня 2015 року заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 звернулася до суду з апеляційною скаргою на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі заступник прокурора області, не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік, та покласти на останнього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ; повідомляти КВІ про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в КВІ. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Апелянт вказує на те, що суд безпідставно не застосував до ОСОБА_6 закон України про кримінальну відповідальність який підлягав застосуванню, а саме: суд не поклав на обвинуваченого, якого звільнив від відбування покарання з іспитовим строком, обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. Крім того, суд у своєму рішенні не зазначив внаслідок чого він прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без покладення на нього певних обов`язків.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 06 лютого 2015 року приблизно о 15-00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою лопати викопав металеву трубу вагою 90 кг, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 213 грн.30 коп.

06 лютого 2015 року приблизно о 15-30 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , розбив скло у вікні проник до будинку, звідки повторно, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 483 грн.78 коп., чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, і наполягала на скасуванні вироку суду першої інстанції, та ухваленні нового вироку; обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювалися.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, крадіжка, відповідно, таємне викрадення чужого майна, крадіжка вчинена повторно, з проникнення до житла.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Вирішуючи питання щодо призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів доходить наступних висновків.

За змістом ст.75 КК України, у тому випадку коли суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Стаття 76 КК України визначає право суду щодо покладення обов`язків на засудженого у разі звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував у достатній мірі дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, вчинив два умисних злочини, одне з яких відносить до категорії середньої тяжкості, а інше тяжкого.

Погоджуючись з доводами прокурора щодо необхідності покладення на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, колегія суддів зазначає, що суд, призначаючи покарання не врахував у повній мірі дані про особу обвинуваченого, та не вмотивував у вироку можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, без покладення обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Твердження прокурора про обов`язковість покладення судом на звільнену від відбування покарання особу певних обов`язків суперечить положенням ч.1 ст.76 КК України.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного судом покарання підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

засудила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції за місцем мешкання;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію за місцем мешкання про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції за місцем мешкання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4