Справа № 1-1196/2008р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
грудня 2008 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої - судді Федорової Т.П.

при
секретарі - Єрмійчук А.В.

за
участю прокурора - Нечепоренка Р.Л., адвоката - ОСОБА_1

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. П'ятигори Тетіївського району Київської області,
українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не одруженої, не
працюючої, зареєстрованої на проживаючої АДРЕСА_1, раніше не судимої,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2
вчинила умисні дії, які виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного
ушкодження, небезпечні для життя
потерпілого в момент їх заподіяння.

28
серпня 2008 року близько 22 години ОСОБА_2, знаходячись на кухні квартири
АДРЕСА_1, де проживала з батьком ОСОБА_3, на грунті неприязних стосунків з
останнім, умисно нанесла ОСОБА_3 один удар скляною пляшкою по голові. після
чого ОСОБА_2 взяла на столі кухонний ніж, яким нанесла потерпілому ОСОБА_3 один
удар в область правого стегна та побігла в коридор. Потерпілий наздогнав
ОСОБА_2 і остання умисно нанесла потерпілому удари ножем у правий бік живота, в
ліву частину грудної клітки, в область ключиці з правої сторони. Діями
підсудної потерпілому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани
живота з пошкодженням великого сальника, непроникаючої сліпої рани грудної клітини
зліва, непроникаючих ран лівого плеча і правого стегна. Описані пошкодження
віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в
момент заподіяння.

Допитана
в судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого їй
злочину визнала повністю і суду показала, що її батько ОСОБА_2 постійно
пиячить, б'є її та знущається над нею.
28 серпня 2008 року близько 22 години була вдома - в квартирі АДРЕСА_1, батько
знову був п'яний, почав її ображати.
Вона схопила зі столу на кухні пляшку та нанесла один удар по його голові.
потім взяла зі столу на кухні кухонний ніж на вдарила батька ножем в праве
стегно. Хотіла вибігти з квартири, але батько її наздогнав в коридорі і вона
нанесла йому удари ножем в живіт, в грудну клітину та в область ключиці.
Настання смерті батька не бажала. В скоєному щире покаялась та просила суд
суворо її не карати.

Визнаючи
себе повністю винною та не оспорюючи фактичні обставини справи, підсудна
просила суд не досліджувати докази, зібрані по справі досудовим слідством і
після роз'яснення положень ст. 299 КПК України у суду немає сумнівів в
добровільності та істинності її позиції. Цивільного позову потерпілим не
заявлено, цивільний позов лікарняного закладу підсудна визнала повністю.

Таким
чином, суд вважає, що вина підсудної у вчиненні інкримінованого їй злочину
повністю доведена, а її дії вірно кваліфіковані за ст. 121 ч.1 КК України,
оскільки вона завдала умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя
потерпілого в момент його заподіяння.

Призначаючи
міру покарання підсудній, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винної, обставини справи.

Обставиною,
що пом'якшує покарання підсудної, суд враховує її щире каяття та сприяння
розкриттю злочину.

Обставин,
що обтяжує покарання підсудної, судом не встановлено.

ОСОБА_2
вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання
характеризується виключно позитивно.

Потерпілий
ОСОБА_3 характеризується негативно - зловживає спиртними напоями та вчиняє
сварки в сім'ї, що також враховується судом при призначенні покарання
підсудній.

Суд
вважає, що виправлення підсудної можливо без ізоляції від суспільства, з
наданням іспитового строку для доведення свого виправлення.

Цивільний
позов лікарняного закладу про відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням
потерпілого, підлягає задоволенню в повному обсязі.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд

З а с у д и в :

ОСОБА_2
визнати винною у вчиненні злочину, передбаченому ст. 121 ч.1 КК України і
призначити покарання у вигляді 5 (п'яти)
років позбавлення волі.

На
підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбуття покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, зобов'язавши не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти про зміну місця проживання, періодично з'являтись на
реєстрацію.

Речові
докази по справі - 7 кухонних ножів, жіночу туніку, штанці, фрагмент килима,
паперовий конверт з марлевим тампоном, чоловічу сорочку, що зберігаються в
Білоцерківському МВВС - знищити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при
ГУ МВС України в Київській області 486 (чотириста вісімдесят шість) гривень 76
копійок у відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судових експертиз.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь Білоцерківської міської лікарні№ 2 905(дев'ятсот п'ять) гривень 27 копійок у відшкодування витрат, пов'язаних
з лікуванням ОСОБА_3.

Міру
запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити відносно ОСОБА_2
у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок
суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Київської області через
Білоцерківській міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя
-
Т.П.Федорова