ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

10 квітня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5

суддів: ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року, з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Вирішено питання про задоволення цивільного позову.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те, що він 24 серпня 2013 року близько 23:00 год., знаходячись разом з ОСОБА_3 біля магазину «Айсберг», що розташований за адресою: мкр. Індустріальний, м. Кривий Ріг, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, використовуючи малозначний привід, влаштував словесну сварку з ОСОБА_4, в ході якої, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні норми моралі, став висловлюватися грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_4, ображаючи його людську гідність, та вдарив останнього головою в обличчя.

ОСОБА_2, маючи умисел на продовження своїх хуліганських дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, спеціально пристосувавши предмет для їх нанесення, а саме розбивши скляну пляшку від пива, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, супроводжуючи свої дії грубою нецензурною лайкою, кинув фрагмент цієї пляшки з гострими краями у бік ОСОБА_4, але не влучив у нього. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_2 повторно пристосував предмет для заподіяння тілесних ушкоджень, а саме розбив другу скляну пляшку від пива та проявляючи особливу зухвалість, супроводжуючи свої дії грубою нецензурною лайкою, кинув фрагмент цієї пляшки з гострими краями у бік ОСОБА_4, але влучив у нижню частину обличчя ОСОБА_1, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про зміну оскаржуваного судового рішення щодо ОСОБА_2 у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає вимогу про призначення ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Обґрунтовуючи свою позицію, ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та відмовляючи у застосуванні ст. 75 КК України повною мірою не врахував: визнання винуватості та щире каяття ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні, відсутність судимості, позитивні характеристики за місцями роботи та проживання. Також потерпіла стверджує, що судом не було взято до уваги те, що ОСОБА_2 відшкодував їй завдану злочином шкоду, з огляду на що вона не має до нього претензій. Окрім того, за змістом скарги потерпіла фактично не погоджується із обставинами провадження, встановленими судом.

Вивчивши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З огляду на це, суд касаційної інстанції при перевірці судових рішень виходить із фактичних обставин встановлених судом.

За встановлених фактичних обставин дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь приготованого для нанесення тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі потерпілої не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування судових рішень.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, як вбачається із ухвали суду апеляційної інстанції, при призначенні ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 69 КК України вищевказані вимоги кримінального закону апеляційним судом дотримано.

Так, частково задовольняючи апеляцію ОСОБА_2, зокрема застосовуючи ст. 69 КК України при призначенні йому покарання за вчинений злочин, суд врахував ступінь суспільної небезпечності, тяжкість і характер кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Окрім того, як убачається з ухвали, судом як обставини, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину було взято до уваги те, що ОСОБА_2 за місцями проживання та роботи характеризувався позитивно, щиро покаявся у вчиненому, повністю відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду, позицію потерпілої ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції.

Одночасно, із ухвали видно, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, які за змістом фактично аналогічні доводам касаційної скарги потерпілої ОСОБА_1, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів, визначене ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі, тобто покарання, що не пов'язане з ізоляцією від суспільства, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Інших доводів, які б давали підстави вважати призначене ОСОБА_2 покарання таким, що не відповідає вимогам закону внаслідок суворості, касаційна скарга потерпілої не містить.

З огляду на викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7