АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/429/15 Справа № 190/2180/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали подання П`ятихатської виправної колонії № 122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29 серпня 2000 року Рожищенським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 206, ст.ст. 94, 42 КК України до 9 років позбавлення волі; звільнений 17 червня 2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 9 днів;

- 02 жовтня 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за його апеляційною скаргою на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 .

В апеляції засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, та вирішити питання щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Засуджений вказує на те, що за час відбування покарання не допускав порушень режиму тримання ані в СІЗО, ані у виправній колонії. Разом з тим, ОСОБА_6 зазначає, що має позитивну характеристику, приймав участь у ремонті камери СІЗО, а також у благоустрої свого помешкання у виправній колонії, працює, має заохочення, щиро кається у скоєному злочині. На переконання останнього, суду не надав належної оцінки вказаним обставинам, а також необґрунтовано залишив поза увагою те, що він має хвору матір, 1936 року народження, яка потрапила в ДТП, отримала перелом стегна та потребує догляду, який ніхто окрім нього їй надати не зможе.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні подання П`ятихатської виправної колонії № 122 та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого, доводи засудженого, який підтримав свою апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція засудженого підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 на час звернення до суду з клопотанням відбув дві третини строку призначеного йому вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307 КК України покарання.

Разом з тим, згідно відомостей, наданих П`ятихатською виправною колонією УДПС України у Дніпропетровській області (арк.пр. 4, 8), за період відбування покарання ОСОБА_6 характеризується добре, має одне заохочення, стягнень не має. Крім того, засуджений залучається до безоплатних робіт з благоустрою території установи, до представників установи відноситься ввічливо, проявляє соціально-корисну активність у житті установи, у спілкування з засудженими веде себе добре, конфліктів не створює, цінує родинні стосунки, приймає активну участь в програмах диференційованого виховного впливу Творчість, відвідує заходи виховного характеру, виказує позитивні плани на життя після звільнення, за характером спокійний та врівноважений, провину у вчиненому злочині визнає повністю, розкаюється, своє кримінальне минуле засуджує.

Надаючи оцінку вказаним відомостям, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що вказані обставини не можуть свідчити про сумлінну поведінку засудженого та доведення свого виправлення ставленням до праці, є обґрунтованими.

На переконання колегії суддів, наявність зазначених обставин не вказує на усвідомлення засудженим своєї вини та щире каяття.

Разом з тим, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування в установі, необхідно врахувати й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Відповідно до ст.12 КК України засуджений скоїв умисний тяжкий злочин, а саме збут небезпечних наркотичних засобів.

Крім цього, наявність одного заохочення за час відбування покарання не є доказом того, що засуджений за цей час довів своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його зміни або скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3