Справа № 0614/3169/2012
провадження 1/0614/285/2012
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2012 року Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Ярмоленка В.В.

при секретарі Пух Н.М.

з участю прокурора Пургіна Т.І.,

розглянувши на відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не інваліда, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний, не являючись пенсіонером ні по віку, ні по інвалідності, в кінці квітня 2012 року, перебуваючи за місцем свого проживання, в пенсійному посвідченні, яке він знайшов, провів зміну первинного змісту в місці розташування рукописного запису «1958», що міститься в графі «рік народження»шляхом підчистки і дописки та змінив фотографію шляхом вклеювання власної фотокартки , з метою його підроблення та подальшого використання при проїзді в приміському залізничному транспорті, як документу, що надає пільги безкоштовного проїзду.

19 вересня 2012 року о 20 годині 40 хвилин він використав цей завідомо підроблений документ, предявивши касирам-контролерам в приміському електропоїзді №6629 сполученням «Київ-Коростень»на відрізку ділянки ст. Малин ст. Чоповичі Малинського району, як документ, що надає право безкоштовного проїзду.

Підсудний повністю визнав свою вину. Пояснив, що знайшовши в електропоїзді посвідчення на імя ОСОБА_2, вклеїв в нього свою фотографію та змінив в графі рік народження з метою безкоштовного проїзду на потягах приміського сполучення. 19.09.2012 року по цьому посвідченню намагався проїхати безкоштовно, предявивши касиру-контролеру, як документ, що надає право безкоштовного проїзду залізничним транспортом, однак останній виявивши підробку, викликав працівників міліції.

За погодженням сторін в порядку ст. 299 КПК України суд визнав доцільним обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження без допиту свідків.

Окрім того, що підсудний вину визнав повністю, його винність в скоєному суспільно небезпечному діянні в судовому засіданні є доведеною повністю зібраними та дослідженими доказами по справі:

згідно висновку технічної експертизи документів № 318 від 25.09.2012 року на першій сторінці пенсійного посвідчення №73, виданого на імя ОСОБА_3, в 3-му та 4-му символах рукописного цифрового запису «1958», що міститься у графі «рік народження», наявна зміна першочергового змісту шляхом підчистки з подальшою допискою рукописних цифрових записів «58», а також наявна переклейка фотокартки (а.с. 55-58);

довідками Управлінь пенсійного фонду України в Малинському та Радомишльських районах про те, що ОСОБА_1 на обліку в управлінні не перебуває та пенсії не отримує (а.с.13,15);

даними протоколу огляду місця події від 19.09.2012 року під час якого у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено пенсійне посвідчення (а.с.5);

оглянутим в судовому засіданні речовим доказом пенсійним посвідченням №73 виданого на імя ОСОБА_3 (а.с.62).

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази і оцінивши їх у своїй сукупності, приходить до висновку, що винуватість підсудного знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і кваліфікує його дії:

- за ст. 358 ч. 1 КК України як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права або звільняє від обовязків, з метою використання його підроблювачем,

- за ст. 358 ч. 4 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Обставиною, що помякшує покарання підсудному суд визнає щире каяття. Обтяжуючих покарання підсудному обставин, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_1, суд враховує обставини скоєння ним злочину, що відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу підсудного, який характеризується за місцем проживання позитивно, осудив свій вчинок, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

За таких обставин підсудному слід призначити покарання у виді штрафу.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України. Судові витрати слід покласти на засудженого.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч.4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання засудженому шляхом поглинення менш суворого більш суворим призначити у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних доходів громадян (1190 грн.).

Запобіжний захід щодо підсудного до вступу вироку в законну силу залишити незмінним підписка про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в сумі 588 гривень, перерахувавши їх в ГУДКУ в Київській області код 25576445 р/р 0703 МФО 821018 за експертні роботи НДЕКЦ при УМВС України на ПЗЗ за проведення технічної експертизи документів.

Речовий доказ - пенсійне посвідчення №73 видане на імя ОСОБА_3 Федоровичазберігати при матеріалах кримінальної справи (а.с.62).

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Житомирської області через Малинський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4