АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/409/15-к Номер провадження 11-кп/786/491/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія-ч.2ст.185-С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 28 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кременчука Полтавської області, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 08 квітня 2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 935 грн.. Штраф сплачений 27.06.2014 року

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 850 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно вироку суду, 07.11.2014 року близько 18.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кімнати за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 за адресою : АДРЕСА_2 вчинив крадіжку мікрохвильової пічки « Samsung СE 287 GNR», білого кольору, вартістю 850, яка знаходилась в приміщенні кухні, завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму. З місця викрадення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити йому покарання у зв`язку з тим, що він має на утриманні малолітню дитину, хвору матір та має роботу.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив пом`якшити йому покарання, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому завдоленню з наступних мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорював фактичні обставини справи, в зв`язку з чим суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ч.3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка чужого майна, вчинена повторно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування вироку у справі, не виявлено.

Що ж стосується доводів, наведених у апеляційній скарзі, щодо несправедливості призначеного покарання внаслідок суворості, то вони є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого , суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан тощо.

У кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення має бути вмотивовано у вироку.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права". У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) було зазначено, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, визнав свою провину та займався роботою. За місцем проживання він характеризується задовільно, мав намір добровільно відшкодувати завдану шкоду в сумі 1050 грн., яка є не суттєвою, неодноразово просив вибачення у потерпілого, одружений і на утриманні має дружину та малолітню дитину, одиноку матір, не перебуває на спеціальних обліках.

Разом із тим, при призначенні міри покарання особі суд не повною мірою врахував вказані вище обставини у їх сукупності.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, зазначені вище дані про особу, наведені у вироку обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення засудженого можливе за коротший строк, ніж це визначив суд першої інстанції, а тому вважає за необхідне пом`якшити основне покарання до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 185 КК України. Таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Водночас, ураховуючи характер та мотиви вчиненого діяння та їх наслідків, підстав для застосування ст. 75 цього Кодексу та звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що йдеться у виступах обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що призначене покарання є суворим і не відповідає обставинам справи, а тому вирок суду слід змінити з пом`якшенням винному покарання.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Крюківського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України змінити, пом`якшивши йому покарання до 4 місяців арешту, у іншій частині цей вирок суду щодо нього залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог Глави 32 Кримінального процесуального кодексу України безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_9 .