ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2015 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не заміжньої, із середньо-спеціальною освітою, яка має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, не працюючої, яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29.06.2013 року о 22:00 годині ОСОБА_5 керувала технічно справним автомобілем «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Блюхера у напрямку проспекту Тракторобудівників у м. Харкові, з невстановленою в ході досудового розслідування швидкістю.
В путі слідування ОСОБА_5 , проїхавши від перехрестя вул. Блюхера та вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові, рухалась по зустрічній смузі руху, у зв`язку з чим порушила вимоги п. 11.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- 11.3 «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутністю суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону або об`їзду перешкоди, або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїжджої частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому, водії зустрічного напрямку мають перевагу.».
Зазначене порушення правил дорожнього руху призвело до зіткнення її автомобіля в районі будинку № 33 по Блюхера в м. Харкові з автобусом «Рута», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в напрямку перехрестя вулиць Блюхера та Гвардійців Широнінців в м. Харкові, в наслідок чого пасажиру автобуса «Рута» ОСОБА_4 були спричинені наступні тілесні ушкодження: садна верхніх та нижніх кінцівок, що є легкими тілесними ушкодженнями, зачинений перелом шийки лівої плечової кістки із суглобом, зачинений перелом лівої лонної кістки з незначним зсувом, що є ушкодженнями середньої тяжкості.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками які настали для потерпілої ОСОБА_4 .
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Доказом на підтвердження встановлених судом обставин є показання обвинуваченої, які надані нею у судовому засіданні, під час яких остання вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнала повністю та показала, що дійсно виїхала на смугу зустрічного руху так як намагалася об`їхати ями на дорозі. Просила розглядати справу в скороченому провадженні відповідно до вимог ст. 349 КПК України без дослідження доказів, так як визнає в повному обсязі обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягала на повному дослідженні доказів, так як вважає, що на стадії досудового слідства неповно зібрані докази в частині обставин вчиненого обвинуваченою злочину, і наполягає на тому, що під час дорожньо-транспортної пригоди обвинувачена знаходилася у стані алкогольного сп`яніння.

В зв`язку із зазначеною позицією потерплої, суд досліджував докази у повному обсязі.

Крім показань самої обвинуваченої, її вина підтверджується також іншими зібраними та представленими суду доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 з яких встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 знаходилася під час дорожньо-транспортної пригоди у автобусі «Рута», д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в напрямку перехрестя вулиць Блюхера та Гвардійців Широнінців в м. Харкові. Після зіткнення автомобілів їй були спричинені наступні тілесні ушкодження: садна верхніх та нижніх кінцівок та зачинений перелом шийки лівої плечової кістки із суглобом, зачинений перелом лівої лонної кістки з незначним зсувом.

Показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які в судовому засіданні підтвердили обставини дорожньо-транспортної пригоди, як вони зазначені вище у вироку суду.

Даними протоколів огляду транспортних засобів від 30.06.2013 р., у яких зафіксовані наслідки дорожньо-транспортної пригоди.

Даними протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 29.06.2013 р. із відповідною схемою, згідно яких встановлено місце ДТП і місце розташування автомобілів.

Даними протоколів слідчих експериментів, проведених 19.06.2014 р. за участі водія ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_4 , де кожен на місці показав та пояснив обставини дорожньо-транспортної пригоди, та схемою до протоколів.

Висновками автотехнічної експертизи від 31.01.2014 р. та висновками авто технічної експертизи від 22.07.2014 р., за якими встановлено, що автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди знаходився у робочому стані; у дорожній ситуації, що склалася, водій ОСОБА_5 повинна була діяти відповідно до вимог п.11.3 Правил дорожнього руху України, і недотримання цих правил з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, при цьому, водій ОСОБА_5 в даній дорожній обстановці мала технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання нею правил п.11.3 Правил дорожнього руху України.

Даними висновків судово-медичної експертизи № 976-А/13 від 23.08.2013 р., згідно яких у зв`язку з подіями 29.06.2013 р. у ОСОБА_4 мали місце наступні ушкодження: садна верхніх та нижніх кінцівок, що є легкими тілесними ушкодженнями, зачинений перелом шийки лівої плечової кістки із суглобом, зачинений перелом лівої лонної кістки з незначним зсувом, що є ушкодженнями середньої тяжкості.
Суд, вважає, що потерпілою ОСОБА_4 не надані належні докази, які б спростовували вищенаведені обставини дорожньо-транспортної пригоди і доводили факт знаходження обвинуваченої ОСОБА_5 під час дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння.

Показання потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 (дочки потерпілої), яка допитувалася за клопотанням потерпілої в судовому засіданні, в тій частині, що вони показували про наявність у обвинуваченої стану алкогольного сп`яніння, суд не може вважати беззаперечними доказами на підтвердження даного факту, так як зазначені особи не є спеціалістами в області наркології. Крім того, свідок ОСОБА_7 (водій автобусу) та свідок ОСОБА_8 (пасажир автобусу), які разом із обвинуваченою та потерпілою доставлялися до лікарні після дорожньо-транспортної пригоди не підтвердили у суді факт знаходження обвинуваченої у стані алкогольного сп`яніння.

Інших належних доказів на підтвердження оспорюваного факту суду не надано. Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що факт знаходження обвинуваченої у стані алкогольного сп`яніння під час дорожньо-транспортної пригоди не доведений і не може бути включений до обставин вчиненого злочину.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2
Обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини щодо особи винної, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання. За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченій у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді обмеження волі із позбавленням права керування транспортними засобами та із застосування умовного звільнення від відбування основного покарання із випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

При цьому, враховуючи подану заяву обвинуваченою про застосування до неї амністії, суд вважає, що обвинувачена може бути звільнена від відбування покарання з підстав передбачених п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 р.» від 08.04.2014 р., так як вона має неповнолітню дитину, щодо якої не позбавлена батьківських прав, та таке звільнення відповідає іншим положенням статей даного закону.

Цивільний позов потерпілої, яка просить стягнути з обвинуваченої на відшкодування матеріальної шкоди 1505 грн. 50 коп. (витрати на медичне лікування у сумі 705,50 грн. та на правову допомогу у сумі 800 грн.) та на відшкодування моральної шкоди 25000 грн., суд задовольняє частково з підстав, передбачених ст.ст.1166, 1167 ЦК України. Так, суду не представлено доказів того, що потерпіла пронесла витрати на оплату правової допомоги у сумі 800 грн., тому суд вважає, що з обвинуваченої слід стягнути на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 705,50 грн., яка підтверджена належними доказами (чеками), приєднаними до матеріалів справи, і визнається обвинуваченою. Щодо стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що з урахуванням позиції обвинуваченої, яка визнає суму відшкодування у розмірі 2000 грн., та враховуючи тривалість і характер перенесених потерпілою переживань на її користь слід стягнути з обвинуваченої суму на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.,

Судові витрати суд стягує з обвинуваченої відповідно до вимог ст.124-126 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України,

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки з позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі із випробуванням строком на один рік.

З підстав, передбачених п. «в» ч.1 ст. ЗУ «Про амністію у 2014 р.» від 08.04.2014 р., звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати в дохід держави у сумі 3530 (три тисячі п`ятсот тридцять) грн. 80 коп. за проведення експертиз.

Цивільний позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 705 (сімсот п`ять) грн. 50 коп. і на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., а в іншій частині позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя