РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 511/1030/15-к
Номер провадження: 1-кп/511/218/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2015 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області заяву про самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005323 від 23 жовтня 2014 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, п.9 ч.2 ст. 115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
18 червня 2015 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з апеляційного суду Одеської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.115 ч.2 п. 9 та 190 ч. 2 КК України.
Автоматизованою програмою документообігу Роздільнянського районного суду зазначений обвинувальний акт розподілено для колегіального розгляду під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
18.06.2015р. до суду надійшли заяви про самовідвід від головуючого по справі судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Заяви мотивовані тим, що ці судді в колегіальному складі вже брали участь у даному кримінальному провадженні в суді першої інстанції, і не мають права брати участь у новому провадженні після скасування ухвали суду першої інстанції апеляційним судом, оскільки це може позначитися на безсторонності суду в разі повторного слухання зазначеного обвинувального акту.
На підставі ст.81 ч.1 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Згідно статті 81 ч.3 КПК України при розгляді відводу (самовідводу) має бути вислухана особа, яка заявила самовідвід (якій заявлено відвід), якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свої заяви підтримали та просили їх задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення самовідводів не заперечував, враховуючи практику Верховного Суду України та ЄСПЛ за аналогічних обставин.
Розглянувши заяви, врахувавши думку прокурора, суд вважає, що заяви про самовідвід головуючого по справі судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості. Частина 1 ст.80 КПК передбачає, що за даних обставин суддя повинен заявити самовідвід.
Статтею 76 КПК України визначено недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, а саме: відповідно до ч. 2 суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участь у цьому ж провадженні у судах апеляційної і касаційної інстанції, при перегляді судових рішень Верховним судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.
Судом встановлено, що Роздільнянським районним судом Одеської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постановлено ухвалу від 29.04.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст. 115 ч.2 п. 9 та 190 ч. 2 КК України було повернуто прокурору Одеської області, оскільки зазначений акт, на думку суду, не відповідав вимогам КПК.
В цій ухвалі судом висловлена думка про наявність підстав для підозри у вчиненні злочину за участю окрім ОСОБА_6 і інших осіб, що досудовим слідством не було встановлено мотиву скоєння злочину цими особами та інших обставин скоєння злочину. Судом вказано на необхідність під час досудового слідства проведення ряду процесуальних дій, після яких необхідно прийняти рішення про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 та інших осіб, причетних до вчинення злочину, а також, що дії вказаних осіб належить кваліфікувати за вчинення більш тяжкого злочину.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні, в якому була постановлена скасована в подальшому ухвала від 29.04.2015 року, суду були надані докази обвинувачення та захисту для обґрунтування як законності та і незаконності тримання ОСОБА_6 під вартою, які фактично були письмовими доказами по кримінальному провадженню, а також містили протоколи допитів підозрюваного та свідків під час проведення досудового розслідування.
Але, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.06.2015 року зазначена ухвала Роздільнянського районного суду від 29.04.2015р. була скасована та обвинувальний акт був повернутий до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого засідання. При цьому апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції передчасно дав оцінку доказам по справі, в тому числі і про кваліфікацію дій обвинуваченого.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні в справі «Мироненко та Мартиненко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм. Побоювання заявників щодо безсторонності судді ЄСПЛ визнав об`єктивно обґрунтованими та оцінив як порушення п.1 ст.6 Конвенції (суддя висловив свою позицію при вирішенні питання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 11 липня 2013 року по справі «Рудніченко проти України» констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції через відсутність безсторонності суду першої інстанції, який виніс обвинувальний вирок за подібних обставин, зазначивши, що головуючий суддя, яка одноособово розглядала справу заявника сама мала сумніви щодо своєї безсторонності при розгляді справи.
Верховний Суд України своєю ухвалою від 01 березня 2012 року скасував вирок суду через недопустимість участі судді у розгляді кримінальної справи за наявності обставин, що викликають сумнів у його об`єктивності, а саме: суддя при винесенні ухвали висловився про вчинення обвинуваченим більш тяжкого злочину в співучасті.
Враховуючи, що під час розгляду цієї справи та постановлення судом ухвали про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, суд за участю суддів ОСОБА_1 (головуюча), ОСОБА_3 та ОСОБА_2 погодився з думкою потерпілих, які вказували, що вбивство було скоєно не з метою приховання шахрайства, а з корисливою метою і групою осіб та висловив свою позицію щодо обставин кримінального правопорушення (кваліфікація викликає сумніви, не конкретизовані дії обвинувачених, не вказано місце, мотив та час смерті загиблого; відсутні данні щодо виділення матеріалів відносно співучасника ОСОБА_7 ), що в свою чергу може викликати сумніви у учасників провадження про те, що у суддів вже сформувалася думка відносно учасників злочинів та це може позначитися на безсторонності суду в разі повторного слухання зазначених матеріалів, тому з метою дотримання положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст. 1, 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», з урахуванням ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 01.03.2012 року (справа № 5-15п12), для забезпечення об`єктивності, неупередженості у дослідженні обставин кримінального провадження, а також з метою виключення при прийнятті рішення залежність суддів від думки щодо кримінального провадження, яка вже раніше сформувалася у них, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені суддями самовідводи, що відповідає вимогам ст.75 та ст.76 КПК України.
Керуючись п.4 ч.1, ч.2 ст.75, ч.2 ст.76, ч.1 ст.80, ст.81, ст.82, ст.395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяви про самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005323 від 23 жовтня 2014 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, п.9 ч.2 ст. 115 КК України,- задовольнити.
Кримінальне провадження №1кп/511/218/15 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, п.9 ч.2 ст. 115 КК України передати для автоматичного розподілу іншому складу суду в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3