УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №1-182/12 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника потерпілих . . . . . . . . ОСОБА_5
потерпілого . . . . ОСОБА_6
виправданого . . . . . . . . . ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу за апеляційними скаргами представника потерпілих ОСОБА_5 та потерпілих ОСОБА_6 ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2014 року.
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Забара Андрушівського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
за ч.1 ст.125 КК України виправдано.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 обвинувачується потерпілими в тому, що він 04 липня 2011 року о 10 годині в м. Коростень Житомирської області на вул. Щорса між будинками №10 та №12, умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження, що не потягли короткочасного розладу здоров`я ОСОБА_8 та ОСОБА_6 при наступних обставинах.
Знаходячись біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 умисно сильним поштовхом двома руками в область тулуба ОСОБА_8 , заподіяв потерпілій в зазначеній області фізичний біль та умисні, легкого ступеню тілесні ушкодження у вигляді слабо вираженого синця в проекції правого плечового суглобу, невизначеної форми розміром 3х2, блідо зеленуватого кольору, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.
Після цього ОСОБА_7 умисно різким рухом від себе наніс потерпілому удар металевим ломом область голови, чим умисно заподіяв потерпілому фізичний біль та умисні тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій лобній ділянці з переходом на тім`яну ділянку розміром 7х4 см., неправильної овальної форми блідо коричнюватого кольору на фоні якого подряпина довжиною 1.5 см., синця на обох повіках лівого ока, які відносяться до легкого ступеню тілесного ушкоджень, що не потягли короткочасного розладу здоров`я потерпілого.
В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Посилається на незаконність та необґрунтованість висновків суду. Вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з однобічністю та неповнотою досудового чи судового слідства у суді 1-ї інстанції, оскільки залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Додаткові доводи до апеляційної скарги від представника потерпілих не надходили ( а.с.127).
В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 просять скасувати вирок суду та повернути справу на новий судовий розгляд. Посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді, представника потерпілих ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги, думку виправданого ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Твердження потерпілого ОСОБА_6 та представника потерпілих ОСОБА_5 про те, що в судовому засіданні не було досліджено обставини справи, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи є безпідставними.
Висновок суду 1-ї інстанції про відсутність доказів вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України відповідає фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням всіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.
Потерпілими не надано достатніх доказів спричинення їм тілесних ушкоджень за обставин, викладених у скарзі приватного обвинувачення.
Суд 1-ї інстанції дав оцінку показанням потерпілих, свідкам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вироку суду, з якою погоджується колегія суддів.
Крім того, в судовому засіданні доводи обвинувачення були спростовані показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були очевидцями словесної перепалки між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і які підтвердили, що ОСОБА_8 тілесні ушкодження не наносилися ОСОБА_7 , а навпаки ОСОБА_6 ломом наносив удари обвинуваченому.
Також судом 1-ї інстанції дана оцінка дослідженим актам судово-медичних освідувань потерпілих. Так, суд поставив під сумнів достовірність таких доказів наданих потерпілими, як акти судово-медичних досліджень №378, №377, проведених Коростенською СМЕ згідно направлення дільничного інспектора Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області, у зв`язку з невідповідністю вихідних реквізитів на актах тим датам, коли були розпочаті та закінчені судово-медичні дослідження ( в обох актах початок дослідження 05.04. 2012р., а закінчено 15.07. 2011р.) .
Факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілим за вказаних ними обставин не знайшов підтвердження у висновках судово-медичних експертиз №93 від 21.08.2013р., №113 від 09.10.2013р., №113-а від 09.10.2014р., проведених за клопотаннями учасників процесу за матеріалами кримінальної справи.
Виявлені 15.07.2011 р. тілесні ушкодження у ОСОБА_8 з травмою перенесеною 08.07.2011 року за вказаним механізмом виникнення, по локалізації в причинному зв`язку не знаходяться; встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, характер, локалізацію та механізм їх виникнення у ОСОБА_8 за наявними судово-медичними даними, які були отримані 08.07.2011 р. не представляється можливим, а також описані видимі тілесні ушкодження на обличчі ОСОБА_6 в акті №378 від 15.07.2011р. з травмою, перенесеною 08.07.2011р. пов`язати не представилось можливим.
Крім того, доводи ОСОБА_6 про те, що суд не прийняв до уваги дані довідки лікаря ст..Коростень від 29.07.2011р. та його медичної картки стаціонарно хворого № 302, згідно яких ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні дільничної лікарні ст.Коростень в період з 19.07.2011р. по 29.07.2011р. з заключним клінічним діагнозом «Стан після ЗЧМТ, струсу головного мозку. Епілептиформний синдром» є безпідставними, оскільки пов`язати перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в період з 19.07.11 по 29.07.2011р. із травмою перенесеною 08.07.2011 р. неможливо, бо жоден медичний документ не підтверджує, що ОСОБА_6 в період з 08.07.2011р. по 19.07.2011р. проходив лікування з приводу струсу головного мозку.
Крім того, судом 1-ї інстанції враховано, що потерпілі звернулися до суду зі скаргою приватного обвинувачення лише після того, як було порушено кримінальну справу проти ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України.
У матеріалах справи є показання потерпілих про механізм спричинення їм тілесних ушкоджень обвинуваченим, які різняться між собою ( а.с.13, 54, 60, 62 т.1). Зі слів потерпілого ОСОБА_6 при судово-медичному огляді експерт зазначив, що відомий чоловік наніс два удари йому кулаком в обличчя, свідомість не втрачав (а.с.6 т.1), а зі слів ОСОБА_8 той же експерт вказав, що відомий чоловік штовхнув її від чого вона упала на асфальтове покриття дороги при цьому вдарила ліве плече та ліву ногу. Разом з тим, потерпілі обвинувачують ОСОБА_7 в порядку ст.. 27 КПК України 1960 року у нанесенні ним ОСОБА_6 удару металевим ломом у область голови, а ОСОБА_8 - сильного поштовху двома руками в область тулуба ( а.с.1-2 т.1).
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про відсутність доказів доведеності обвинувачення ОСОБА_7 у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України у липні місяці 2011 року о 10 годині. Підстави для скасування вироку, з наведених в апеляційних скаргах мотивів, відсутні.
Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України 1960 року та п.11 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах,
апеляційні скарги представника потерпілих ОСОБА_5 та потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст..387 КПК України у редакції 1960 року.

С у д д і: