У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Кузьменко О.Т., Шевченко Т.В.

за участю прокурора захисника засудженого

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 15 травня 2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4
на вирок колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Рівненської області від 19 лютого 2008 року.

Вироком
Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2007 року
засуджено

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1, не
працюючого, судимості не має,

за ч. 1 ст. 121 КК України
на п'ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком два роки шість місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України суд зобов'язав ОСОБА_3 не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на стаціонарне
лікування потерпілого в розмірі 1416 грн. 81 коп.

ОСОБА_3 визнано винуватим у тому, що він 7 серпня 2006 року приблизно о 24
годині у стані алкогольного сп'яніння на вул. Приходька в смт. Рокитне
Рокитнівського району Рівненської області під час розмови з ОСОБА_4, яка
переросла у бійку, умисно завдав йому ногами
удари в область голови та тулуба, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження,
небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді закритої тупої травми
живота, розриву петлі тонкої кишки, розлитого калового перитоніту, закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рваної рани лівої надбрівної
дуги.

Апеляційний суд Рівненської області 19 лютого 2008 року за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
зазначений вирок районного суду у частині призначеного ОСОБА_3 покарання
скасував та постановив свій вирок, яким призначив ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України два роки обмеження волі.

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_3, посилаючись на те, що
апеляційна інстанція необ'єктивно оцінила дані про його особу, обставини, які
пом'якшують покарання, безпідставно визнала неможливим звільнення його від
відбування покарання з випробуванням. Тому просить змінити вирок апеляційного
суду та застосувати ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 у касаційній скарзі звертається з аналогічним проханням,
вказуючи про те, що апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду у зв'язку
з м'якістю призначеного ОСОБА_3 покарання, не врахував його думку щодо можливості виправлення засудженого без
відбування покарання.

Заслухавши доповідача, пояснення
захисника та засудженого, які підтримали касаційні скарги, прокурора про
законність та обґрунтованість вироку апеляційного суду, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги підлягають задоволенню.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_3 у скоєнні злочину за обставин,
викладених у вироках районного та апеляційного судів, та кваліфікації його дій
за ч. 1 ст. 121 КК України підтверджуються дослідженими у судовому засіданні
доказами, в тому числі показаннями засудженого, який визнав, що під час бійки
заподіяв ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, і у касаційних скаргах не
заперечуються.

Що ж стосується міри покарання, колегія суддів не може погодитись з
рішенням суду апеляційної інстанції про неможливість виправлення ОСОБА_3 без
відбування покарання.

Як убачається з вироку, застосовуючи до засудженого ст. 75 КК України, суд
першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується, є потерпілим від Чорнобильської
катастрофи, добровільно повністю
відшкодував завдану потерпілому матеріальну та моральну шкоду.

Апеляційний суд, скасовуючи вирок у частині звільнення ОСОБА_3 від
відбування покарання з випробуванням, послався лише на те, що районний суд не
врахував у повному обсязі тяжкість вчиненого ним злочину.

Разом з тим, відповідно до ст. 75 КК України вчинення особою тяжкого
злочину не виключає можливість звільнення її від відбування покарання з
випробуванням при наявності передбачених цією нормою закону підстав.

Такі підстави у вироку районного суду наведені і вони підтверджуються
матеріалами справи.

Одночасно апеляційний суд, врахувавши ряд обставин, які пом'якшують
покарання, зокрема, щире каяття ОСОБА_3, добровільне відшкодування ним завданої
потерпілому шкоди, зробив висновок про те, що вони наряду з вищенаведеними
даними, що характеризують особу засудженого, істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину і є підставою для призначення йому більш м'якого виду
покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Таким чином, апеляційна інстанція, мотивуючи призначення засудженому
покарання, допустила непослідовність, визнавши, з одного боку, неможливість
звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з огляду на
тяжкість вчиненого ним злочину, а з іншого
визнала наявність у справі обставин, які істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину. Тому висновок апеляційного суду про неможливість
виправлення ОСОБА_3 без реального відбування покарання є непереконливим.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що вказані у вироках обставини, що
пом'якшують покарання, та дані про особу засудженого дають підстави визнати
можливим виправлення останнього без відбування покарання зі звільненням від
його відбування з випробуванням.

Оскільки суд апеляційної інстанції призначив засудженому покарання у
вигляді обмеження волі, останній підлягає звільненню з випробуванням від
відбування саме цього покарання з покладенням на нього обов'язків, передбачених
ст. 76 КК України.

На підставі наведеного та, керуючись статтями 395 і 396 КПК України, колегія
суддів,

У Х В А Л И Л А:

касаційні
скарги засудженого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Рівненської області від 19 лютого
2008 року щодо ОСОБА_3 змінити.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання
у вигляді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком два роки шість
місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

В решті зазначений вирок залишити без змін.

С У Д Д І :

КРАВЧЕНКО К.Т.
КУЗЬМЕНКО О.Т. ШЕВЧЕНКО
Т.В.