ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/177/15-к
провадження № 1-кп/691/40/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

у складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження №0000023 про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця

м. Городище Черкаської області, зареєстрованого по

АДРЕСА_1 , проживаючого по

АДРЕСА_2

не одруженого, не працюючого, з неповною середньою

освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , у середині вересня 2014 року, близько 08 години 30 хвилин, прийшов до території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 де проживає його баба ОСОБА_7 та перебуваючи у будинку, побачив як його баба ОСОБА_6 поклала на стіл у залі будинку ланцюжок виготовлений із золота. Близько о 8 годині 35 хвилин, після того як ОСОБА_8 пішла до ванної кімнати, у ОСОБА_4 виник намір здійснити крадіжку вказаного ланцюжка із золота, а тому він шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до місця розташування столу на якому знаходився ланцюжок із золота та викрав його, після чого розпорядився ним на власний розсуд, заволодів майном, що належить ОСОБА_9 на загальну суму 420 гривень 23 копійки.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, ОСОБА_4 , у кінці жовтня 2014 року близько 15 години, після викрадення золотого ланцюжка у ОСОБА_6 , прийшов до території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає його мати ОСОБА_5 разом із цивільним чоловіком ОСОБА_10 та перебуваючи у будинку по вказаній адресі після спілкувався із ОСОБА_10 , який був вдома, близько о 16 годині, після того як ОСОБА_10 заснув, у ОСОБА_4 виник намір здійснити крадіжку майна із будинку, а тому він шляхом вільного доступу, умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до місця розташування телевізора марки «Saturn SТ-ТV21F2», який відключив від електромережі та викрав його. Після чого він із викраденим телевізором залишив будинок та територію домоволодіння і розпорядився ним на власний розсуд продавши за 200 гривень, тобто, заволодів майном, що належить ОСОБА_5 на загальну суму 1100 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, він же, у кінці листопада 2014 року близько 19 години, після вчинення крадіжки золотого ланцюжка в ОСОБА_6 , прийшов до територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час в якості квартирантів проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зайшовши до будинку і діючи відкрито, незважаючи на заперечення останніх, які вказували на те, щоб він не зачіпав речей у будинку, умисно, повторно, з корисливих мотивів заволодів кріслом-качалкою, яке знаходилося у будинку, та з яким залишив будинок і територію домоволодіння, після чого розпорядився ним на власний розсуд, а саме продав за гроші в сумі 100 гривень, тобто, заволодів майном, що належить ОСОБА_13 на загальну суму 580 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Будучи допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєних кримінальних правопорушеннях, в яких йому було повідомлено про підозру та пред`явлено обвинувачення, за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, та підтримуючи покази дані на досудовому слідстві, пояснив суду, що:

- в середині вересня 2014 року, близько 8 год. 30 хв. прийшов у гості до своєї баби ОСОБА_6 яка проживає у АДРЕСА_1 , яка відразу повідомила про те, що у м. Городище померла інша баба - ОСОБА_14 , а тому необхідно їхати на похорон. Також вирішив їхати на похорон. Баба сказала почекати її, оскільки вона хоче покупатися, та при цьому із своєї шиї зняла ланцюжок виготовлений із золота та поклала на стіл у залі будинку. Коли ОСОБА_6 пішла до ванної кімнати, виник намір викрасти вказаний ланцюжок, щоб потім його продати, а тому, через 5 хвилин після того коли баба пішла до ванної кімнати, взяв зі столу вказаний ланцюжок та поклав його до кишень штанів. Близько через 10 хвилин, коли до зали зайшла ОСОБА_6 то вона відразу ж запитала про те, чи не брав її ланцюжок, на що відповів, що не брав. Після чого, зібралися та пішли до автобусної зупинки та дочекавшись автобуса поїхали в напрямку м. Городище. Відбувши похорон ОСОБА_6 поїхала відразу ж у с. Мліїв. Через деякий час, поїхав у м. Черкаси до сестри - ОСОБА_15 у якої знаходився деякий час та на початку жовтня 2014 року, запропонував останній допомогти здати до одного із ломбардів м. Черкаси викрадений ланцюжок, на що вона погодилася. Прийшовши до ломбарду «Скарбничка», сестра здала викрадений ланцюжок та отримала грошові кошти в сумі близько 420 гривень. На отримані за продаж ланцюжка грошові кошти, придбали продукти харчування. Через деякий час, розповів сестрі, що той ланцюжок належав бабі, тоді вона пішла до ломбарду, та викупила його, вказала, щоб повернув бабі, але де ланцюжок дівся не знає;

- в кінці жовтня 2014 року, коли перебував у с. Мліїв, вирішив прийти в гості до своєї матері ОСОБА_5 яка проживає у АДРЕСА_3 разом із цивільним чоловіком ОСОБА_16 . Прийшовши до місця проживання своєї матері, близько о 15 годині, вдома матір не застав, лише у будинку знаходився ОСОБА_17 .. Перебуваючи із останнім, почали спілкуватися та близько 16 годині, ОСОБА_18 повідомив, що хоче спати та заснув. Після того як він заснув, вирішив викрасти телевізор, який знаходився у будинку, а тому відключив його від електромережі та виніс із будинку та пішов в напрямку розташування будинку за АДРЕСА_2 , де на той час проживали брати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яким відразу ж запропонував купити телевізор та при цьому їм повідомив, що телевізор його. Хлопці відразу ж дали гроші в сумі 200 гривень. Отримані кошти, витратив на власні потреби, а саме на придбання продуктів харчування;

- в кінці листопада 2014 року, близько 19 години, коли перебував у АДРЕСА_2 , знаючи про те, що у будинку, який розташований за АДРЕСА_2 , знаходиться крісло-качалка, яке належить бабі ОСОБА_9 , вирішив звідти викрасти та в подальшому продати, дозволу у баби на те, щоб забрати крісло-качалку не отримував. Також в той час, на вказаній вулиці зустрів знайомого ОСОБА_19 , якого попросив допомогти перенести крісло-качалку із будинку, та в подальшому продати його, ОСОБА_20 погодився допомогти, зайшовши на територію вказаного домоволодіння, побачили, що у середині будинку знаходяться раніше двоє незнайомих хлопців. Запитав у хлопців хто вони такі, та що вони роблять у будинку, на що один із хлопців повідомив про те, що вони брати і їх звати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , і що їм ОСОБА_21 дозволила у вказаному будинку пожити. Сказав хлопцям, що необхідно забрати крісло-качалку, на що вони заперечили та відповіли, щоб не зачіпав ніяких речей у будинку, оскільки їм баба ОСОБА_22 сказала слідкувати за порядком, а тому вони відповідають за майно, що знаходиться у будинку та на території домоволодіння. Вказав хлопцям, що всі речі які є в тому будинку належать йому та незважаючи на зауваження ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , сказав ОСОБА_25 допомогти винести вказане крісло-качалку, він погодився та допоміг його винести із будинку. Після того, як винесли крісло-качалку із будинку, сказав ОСОБА_25 , що його необхідно віднести до ОСОБА_26 , який проживає у АДРЕСА_2 , тому, відразу ж пішли до додому до ОСОБА_26 .. Прийшовши до останнього додому, запропонував йому купити вказане крісло-качалку, на що він погодився та дав за нього 100 гривень. Отримані кошти витратив на власні потреби, а саме на придбання продуктів харчування, а ОСОБА_27 пішов по своїх особистих справах,

показами потерпілої ОСОБА_13 про те, що:

- у кінці вересня 2014 року близько 8.00 години, зателефонувала ОСОБА_28 та повідомила про те, що померла мати ОСОБА_14 , яка приходилася свахою та запросила приїхати на похорон у м. Городище. Близько через півгодини після дзвінка ОСОБА_28 , додому прийшов онук ОСОБА_4 , якому повідомила про те, що померла його баба в м. Городище і необхідно їхати на похорон. Із онуком домовилися, що разом потрібно буде їхати на похорон, але перед цим необхідно покупатися. Перед тим як ішла купатися із своєї шиї зняла ланцюжок який виготовлений був із золота, довжиною близько 45 см, вагою близько 5 грам, на якому була пошкоджена застібка, яку було подаровано знайомим приблизно у 2010 році та поклала його на стіл у залі будинку. Через 15 хвилин, вийшовши із ванної кімнати одягатися. Одягнувшись, пішла до зали для того щоб одягнути ланцюжок який повинен був знаходитися на столі, але коли зайшла до зали то виявила відсутність ланцюжка. При цьому, на кріслі у залі сидів онук ОСОБА_4 у якого запитала про те, чи не брав він ланцюжок зі столу, на що він відповів, що не брав. Після чого, разом із ОСОБА_29 вийшли із її будинку та пішли в напрямку розташування автобусної зупинки де дочекавшись автобуса, поїхали в напрямку м. Городище. Відбувши похорон, зібралася та поїхала до додому, а ОСОБА_29 залишився у м. Городище. Наступного дня, близько у обідній час, прийшла дочка ОСОБА_5 якій повідомила про те, що у будинку зник ланцюжок, на що вона повідомила, що її син ОСОБА_29 показував їй ланцюжок та повідомив її про те, що він його взяв. Через декілька днів у розмові зі своїм онуком, просила його щоб він повернув ланцюжок, на що він сказав, що поверне трохи пізніше, але пройшов тривалий проміжок часу та ОСОБА_29 ланцюжок так і не повертав, тому звернутися за допомогою до правоохоронних органів із заявою про вчинення крадіжки;

- у лютому 2014 року, приїхала знайома ОСОБА_30 та запропонувала купити у неї крісло качалку, яке виготовлене із лози для домашнього використання. Погодившись, купила вказане крісло та залишила його за місцем проживання. В середині вересня 2014 року, вирішила крісло перенести до іншого будинку, який розташований у АДРЕСА_2 , оскільки воно займало багато місця. 30 вересня 2014 року, додому прийшов хлопець який представився ОСОБА_31 , який попросився пожити на квартирі в будинку за адресою АДРЕСА_2 , на що дала згоду, за умовою, щоб вони дивилися за порядком у будинку. В кінці листопада 2014 року у вечірній час коли знаходилася вдома, прибіг один із братів ОСОБА_32 , хто саме не пам`ятає та повідомив про те, що приходив онук ОСОБА_33 який забрав крісло-качалку, а також те, що він знаходився разом із невідомим їм хлопцем. Почала запитувати його про те яким чином ОСОБА_29 забрав крісло на, що він повідомив, що коли прийшов ОСОБА_29 то почав забирати крісло-качалку, а він разом із братом почали перешкоджати йому це зробити, на що ОСОБА_29 відштовхнув їх та забрав крісло качалку, яке він разом із невідомим їм хлопцем погрузили до автомобіля та повезли його у невідомому їм напрямку. Наступного дня, у розмові зі своїм онуком, просила його щоб він повернув крісло-качалку, на що він сказав, що поверне трохи пізніше, але пройшов тривалий проміжок часу та ОСОБА_29 крісло-качалку так і не повертав, тому звернулася за допомогою до правоохоронних органів із заявою про вчинення крадіжки,

показами потерпілої ОСОБА_5 , про те, що близько трьох років тому у одному із магазинів м. Городище, придбала телевізор марки «Сатурн» за 1200 гривень, корпус чорного кольору. У кінці жовтня 2014 року, близько 13.00 години, вирішила сходити у гості до своєї матері ОСОБА_13 . У будинку залишався цивільний чоловік ОСОБА_10 .. Близько 16.30 години, повернувшись до додому, виявила, що із спальної кімнати зник телевізор. Відразу ж розбудила чоловіка, та почала розпитувати його про те де подівся телевізор, на що він сказав, що не знає, але повідомив про те, що коли пішла до своєї матері то приходив син ОСОБА_29 із яким він розмовляв, але через деякий час він заснув і що робив далі у будинку ОСОБА_29 він не знає. Після вказаної події, наступного дня зустріла сина та у розмові із ним, просила його щоб він повернув телевізор, на що він сказав, що поверне трохи пізніше, але пройшов тривалий проміжок часу та ОСОБА_29 телевізор так і не повертав, тому звернутлася за допомогою до правоохоронних органів із заявою про вчинення крадіжки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, а також оцінені судом згідно ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вказує на кваліфікацію діяння за ст.185 ч.1 КК України; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вказує на кваліфікацію діяння за ст.185 ч.2 КК України, а також склад кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, вказує на кваліфікацію діяння за ст.186 ч.2 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які законодавцем віднесені до злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою обставиною згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 .. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога відповідно до довідок Городищенського РТМО не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання, за відсутності обтяжуючих обставин, і приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі, що передбаченого санкцією ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за сукупністю злочинів, із звільненням його від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речові докази по справі відсутні

З огляду на вищевикладене та керуючись ч.3 ст.349, ст. ст. 369, 370, ч.2 ст. 373, 374, п.1 ч.1 ст.392, ч.2 ст.394, 395 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 Кримінального Кодексу України, і призначити йому покарання :

- за ч.1 ст.185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі,

- за ч.2 ст.185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі,

- за ч.2 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися в даний орган для реєстрації.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду, негайно, після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1