ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/6122/14-к
Провадження № 1-кп/210/123/15

"26" лютого 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор: ОСОБА_3 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого адвокат - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні №0002941 від 09 вересня 2014року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Самаркан Вілоятті, Ургут Тумани, Республіки Узбекистан, громадянина Узбекистану, раніше не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшов на розгляд вищевказаний обвинувальний акт.

В підготовчому судовому засіданні від сторони захисту адвоката обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання про повернення обвинувального.

В обґрунтування клопотання, захисник посилалась на ті обставини, що в ході досудового розслідування були грубо порушені права та законні інтереси її підзахисного обвинуваченого, останній не знає та не розуміє в чому його звинувачують, оскільки взагалі не розуміє української мови, російську мову сприймає важко, особа, яка здійснювала переклад обвинувального акту не є перекладачем, тому вважати, що обвинувачений отримував обвинувальний акт є не припустимим. Під час досудового розслідування обвинуваченого не забезпечено перекладачем, усі слідчі дії проведено з порушенням КПК України. Вважає, що за таких обставин суд не може призначити судовий розгляд, обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для виконання усіх процесуальних дій з дотриманням прав обвинуваченого, у тому числі й вручення йому обвинувального акту.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, та вказував що не розуміє, в чому його звинувачують, оскільки не володіє українською мовою, російську сприймає важко, володіє нею не в достатньому обсязі.

Прокурор просив суд відмовити у задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту, оскільки КПК не передбачає обов`язку прокурора складати обвинувальний акт на мові, яку розуміє обвинувачений. Постановою слідчого залученого перекладача, яким є студент 4-го курсу одного з ВНЗ м. Кривого Рогу, який знає мову обвинуваченого узбекську, так як проживав та навчався в школі в Узбекистані, крім того, ця особа вивчала російську мову, та українську. Переклад обвинувального акту на доступну для обвинуваченого мову здійснено саме цією особою.

Представник потерпілого просив вирішити клопотання про повернення обвинувального акту на розсуд суду.

Крім того, в ході підготовчого судового засідання було встановлено, що обвинуваченому зміст обвинувального акту зачитано ОСОБА_7 , який є студентом 4-го курсу одного з ВНЗ м. Кривого Рогу, та який розуміє українську мову, володіє узбекською та російською мовами. Однак, він не має досвіду перекладача, перекладами не займається, юридичної освіти не має, освіту перекладача не здобував.

Суд, вислухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору виходячи з наступного.

Так, згідно з обвинувального акту, ОСОБА_5 , громадянин Узбекистану, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачений, 08.09.2014 року близько 02:00 год., маючи умисел на : викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , наздогнавши раніше невідомого ОСОБА_9 на тротуарній доріжці навпроти магазину Фокстрот, що розташований за адресою: проспект Металургів будинок 36 м. Кривого Рогу, та діючи умисно, усвідомлюючи відкритий і протиправний характер своїх дій, підійшли до потерпілого та з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, що виразилось в нанесенні ОСОБА_5 одного удару ногою по ногам потерпілого, від якого останній впав на асфальтне покриття, та у подальшому з метою подолання опору ОСОБА_5 наніс один удар в обличчя ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2208 від 30.09.2014 року відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, подолавши опір потерпілого, ОСОБА_8 , відкрито викрав у гр. ОСОБА_9 заряджений револьвер Флобера Stalker, вартістю 1553 гривні, який випав у потерпілого при падінні з рук, а ОСОБА_5 , шляхом ривку, зірвав з шиї останнього ланцюжок із срібла 925 проби, вагою 6 г, вартістю 250 гривень; на ланцюжку висів хрестик із срібла 925 проби, вагою 0,3 г, вартістю 70 гривень; з лівої руки зарвав браслет срібний 925 проби, вагою 10 г, вартістю 600 гривень та наручний годинник із металу жовтого кольору, вартістю 436 гривень; з плеча зірвав чоловічу сумку зі шкіри, чорного кольору, вартістю 445 гривень в якій знаходились паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ідентифікаційний код та приписне посвідчення на ім`я потерпілого, грошові кошти в сумі 600 гривень та окуляри від сонця фірми Маріо Россі, вартістю 550 гривень, мобільний телефон Prestigio, імеі: НОМЕР_1 , вартістю 1800 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора Київстар, вартістю 25 гривень, з номером абоненту НОМЕР_2 та карта пам`яті на 16 Гб, вартістю 200 гривень, після чого, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим спричинили, потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 6529 гривень.

В підготовчому судовому засіданні при вирішенні питань, передбачених статтями 314, 315 КПК України встановлено, що обвинувальний акт та додатки до нього не відповідають вимогам ст.ст.42, 68, 109, 110, 291, 293 КПК України, виходячи із наступних обставин.

Відповідно до вимог пункту 18 частини 3 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений має право: користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Вимогами ст.68 КПК України встановлено, що у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів, сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві №8 від 24 жовтня 2003 року, суди повинні додержувати вимог закону щодо мови, якою провадиться судочинство. Особам, які беруть участь у справі і не володіють мовою судочинства, забезпечується право робити заяви, давати показання, заявляти клопотання, знайомитися з усіма матеріалами справи, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, і користуватися послугами перекладача. Позбавлення чи обмеження цих прав особи є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, яке тягне скасування судових рішень (ст.412 КПК України).

З пояснень обвинуваченого та відомостей, викладених в обвинувальному акті встановлено, що обвинувачений є уродженцем місті Самаркан Вілоятті, Ургут Тумани, Республіки Узбекистан, громадянина Узбекистану. Згідно наданих пояснень, підозрюваний на території України проживає близько 5-ти років, громадянство України не отримував, державну (українську) мову не розуміє взагалі, частково розуміє російську мову, володіє узбкською та таджицькою мовами.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0002941 за участі підозрюваного ОСОБА_5 .Угли проведено наступні процесуальні дії та прийнято процесуальні рішення: 1) 09.09.2014 року проведено пред`явлення особи для впізнання за участі ОСОБА_5 . Угли; 09.09.2014 року проведено огляд місця події під час якого ОСОБА_5 . Угли добровільно надав викрадене майно; 09.09.2014 року повідомлено ОСОБА_5 . Угли про підозру; 09.09.2014 року проведено допит підозрюваного ОСОБА_5 . Угли; 09.09.2014 року призначено судово-медичну експертизу, 20.10.2014 року призначено додаткову судово-медичну експертизу; 21.10.2014 року виділено матеріали відносно ОСОБА_5 . Угли та зупинено досудове розслідування; 05.11.2014 року призначено ОСОБА_5 . Угли перекладача ОСОБА_7 ; 10.11.2014 року ОСОБА_5 . Угли повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри; 13.11.2014 року проведеного його допит; 18.11.2014 року відкрито матеріали досудового розслідування ОСОБА_5 . Угли.

Таким чином, усі слідчі дії, у тому числі й повідомлення про підозру до 05 листопада 2014 року відносно обвинуваченого, проведено за відсутності перекладача.

Суд зазначає, що більша частина зазначених процесуальні дії та рішень були прийняті без участі перекладача, процесуальні рішення слідчим та прокурором не були складені рідною мовою (узбекською) підозрюваного. Вказані процесуальні дії згідно вимог КПК України мають бути виконані не судом, а органом досудового розслідування, оскільки суд не має права перебирати функції сторони обвинувачення.

Суд зазначає, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (згідно ст.412 КПК України) є порушення, яке позбавило чи обмежило підозрюваного чи обвинуваченого у здійсненні права на захист і перешкодило чи могло перешкодити суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обгрунтоване судове рішення. Порушення вимог закону щодо участі перекладача при проведенні слідчих дій може бути підставою для визнання недопустимими тих доказів, що були зібрані під час виконання таких дій.

З наявних матеріалів встановлено, що обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного, який не володіє державною (українською) мовою та рідною мовою якого є узбекська (та зі слів таджицька), вимагали обов`язкової участі перекладача, відсутність якого могло перешкодити йому повною мірою реалізувати своє право на захист.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд повертає обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України є бланкетною нормою, та повязує право суду повернути обвинувальний акт з підстав його невідповідності положенням КПК України, у тому числі й у випадку порушення права на захист та право на забезпечення перекладачем особи, яка не володіє мовою, якою здійснюється досудове розслідування, та не виключно з підстав невідповідності ст. 291 КПК України.

Суд вважає, що допущення порушення права на перекладача на стадії досудового розслідування є суттєвим в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 6, оскільки особа, обвинувачена у вчиненні злочину, має право знати та розуміти в чому її звинувачують для того, щоб захиститись в подальшому від пред`явленого звинувачення.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі Абрамян проти Росії від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі Камасінскін проти Австрії №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі Матточіа проти Італії №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі І.Н. та інші проти Австрії №42780/98 п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі Даллос проти Угорщини №29082/95 п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі Даллос проти Угорщини №29082/95 п. 47).

При викладені в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, слідчим та прокурором ці вимоги формально дотримано.

При цьому, як вбачається з реєстру, доданого до обвинувального акту, матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 . Угли виділені в окреме провадження, однак даних про те, що другий співучасник вчинення злочину ОСОБА_10 засуджений за аналогічних обставин зі змісту обвинувачення та реєстру не вбачається, хоча звинувачення базується саме на вчиненні за попередньою змовою спільних умисних, протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та як наслідок таких спільних протиправних дій, звинувачення стверджує у завданні спільної шкоди (як ОСОБА_12 так і ОСОБА_13 ) потерпілому на суму 6529,00грн.

Враховуючи що під час досудового розслідування, проведення слідчих дій - впізнання, огляду місця події, допиту підозрюваного, пред`явлення підозри, до 05 листопада 2014 року здійснювалося за відсутності перекладача, не зважаючи на те, що ОСОБА_5 . Угли не розуміє державної мови, суд вважає, що таке формулювання обвинувачення не може бути логічним, і більш того конкретним, оскільки об`єктивно не встановлено, що вина ОСОБА_10 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_5 . Угли доведена вироком суду, що набрав законної сили.

Вищевказане свідчить про те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не узгоджується з ст. 6 Конвенції та не дозволяє зробити висновок, що його зміст у повній мірі доведений до відома підозрюваного, який взагалі не володіє мовою, якою проведено досудове розслідування.

Таким чином, суд приходить до висновку при необхідність повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст.42, 68, 291, 293 КПК України, оскільки вищезазначені порушення вимог КПК України є істотними та такими, що перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, ст.ст. 3, 42, 68, 110, 109, 291 КПК України, враховуючи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за №0002941 від 09 вересня 2014року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - повернути прокурору.
Зобов`язати прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу та прокурора, який є процесуальним керівником по кримінальному провадженню №0002941, усунути протягом розумного строку встановлені недоліки та провести необхідні процесуальні дії, перелік яких визначено у мотивувальній частині судового рішення.

Ухвала суду про повернення обвинувального акту може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст ухвали суду оголошено 02 березня 2015 року. У судовому засіданні 26 лютого 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Суддя: ОСОБА_1