Дата документу Справа № 328/129/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/742/15
Єдиний унікальний № 328/129/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року, якою

відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо зарахування у строк відбування покарання часу перебування під арештом.

Згідно ухвали, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив зарахувати йому у строк відбування покарання, призначеного за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 08.07.2014 року, строк перебування під адміністративним арештом з 07.03.2014 року по 17.03.2014 року і в Токмацькому відділку міліції з 17.03.2014 року по 18.03.2014 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 18.03.2014 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою. Строк тримання під вартою ухвалено обчислювати з моменту затримання, тобто з 18.03.2014 року з 21.00 години. Вказана ухвала ні ОСОБА_7 , ні його захисником, оскаржена не була.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 08.07.2014 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2014 року, і остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 08.07.2014 року. У строк відбування покарання зараховано час перебування під вартою з 18.03.2014 року по 08.07.2014 року. Вирок ні ОСОБА_7 , ні його захисником не оскаржено.

Приймаючи рішення за заявою засудженого, суд першої інстанції спираючись на положення ч. 5 ст. 72 КК України зазначив, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, судом було враховано час перебування ОСОБА_7 під вартою. При цьому чинним законодавством не передбачено зарахування у строк відбування покарання період відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, оскільки останній є самостійним видом стягнення і не відноситься до кримінального провадження.

З огляду на вказане, суд першої інстанції у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 відмовив.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилаючись на незаконність судового рішення зазначає, що фактично він був затриманий 07.03.2014 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, на що зокрема вказували протокол видачі викраденого майна, протокол відмови від дачі показань, дані про внесення до ЄРДР відомостей про вчинений злочин та прийняття слідчим справи до свого провадження, договір про надання йому правової допомоги. Між тим, працівниками міліції це затримання було оформлене, як адміністративне правопорушення, за яке до нього було застосовано стягнення у виді 10 діб арешту, після спливу якого він з 17.03.2014 року по 18.03.2014 року добу перебував у Токмацькому відділку міліції, про що міститься відповідний запис у журналі обліку затриманих.

Тому просить зарахувати йому у строк відбування покарання, призначеного за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 08.07.2014 року, строк перебування під адміністративним арештом з 07.03.2014 року по 17.03.2014 року і в Токмацькому відділку міліції з 17.03.2014 року по 18.03.2014 року.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав, що судове рішення необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання. Як вбачається з матеріалів провадження, постановою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 07.03.2014 року ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП до десяти діб арешту за дрібне хуліганство, вчинене об 11 годині на території КП Міський ринок. Зазначена постанова не оскаржувалася, тобто обставини правопорушення, викладені в постанові судді, не ставилися під сумнів. Колегія суддів вважає, що оскільки обставини, за якими на ОСОБА_7 накладене адміністративне стягнення, не мають відношення до обставин скоєння ним злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_7 .

Колегія суддів не має достатніх підстав для сумнівів щодо законності притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого апеляційна скарга ОСОБА_7 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4