У х в а л а

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючої

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Ковтюк Є.І., Федченка О.С.,

за участю прокурора

Колесниченко О.В.,

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 9 грудня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_1

За вироком Іваничівського районного суду Волинської
області від 13 лютого 2008 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, не судимий,

засуджений:
за ч.1 ст. 15 і ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.
186 КК України на 4 роки і 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України суд визначив ОСОБА_1 остаточне покарання за
сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити засудженого від
відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 3
роки з покладенням відповідних обов'язків, що передбачені у ст. 76 цього Кодексу.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн. на відшкодування заподіяної
моральної шкоди і 50 грн. на відшкодування витрат за надання юридичної
допомоги.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 8 листопада 2007 року, приблизно о 20
год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на вул. Залізничній в смт.
Іваничі, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя
чи здоров'я потерпілої, він вчинив замах на відкрите викрадення майна ОСОБА_2на
загальну суму 585 грн.

Того ж вечора, приблизно о 21 год., на вул. Грушевського в смт. Іваничі,
засуджений, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілої, відкрито викрав майно ОСОБА_3на загальну суму
1084 грн.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування вироку і
направлення справи на новий судовий розгляд, у зв'язку із призначенням ОСОБА_1
надто м'якого покарання, зокрема, із застосуванням ст. 75 КК України, що на
думку прокурора не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого.

У запереченні на касаційне подання захисник засудженого ОСОБА_4зазначає про
відсутність підстав для задоволення подання прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який подання підтримав,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційному
поданні, у запереченні на касаційне подання, колегія суддів вважає, що це
подання слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні наведених у вироку
неправомірних дій та щодо кваліфікації цих дій засудженого за ч.1 ст. 15 і ч.2
ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України у касаційному поданні прокурором не
оспорюються.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання, то колегія суддів вважає, що
вирішення судом першої інстанції цього питання відповідає положенням,
передбаченим у ст.ст. 65, 75 КК України.

Зокрема, як видно із змісту мотивувальної частини вироку, суд належним
чином врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_1 неправомірних дій, наявні у
справі дані, які характеризують особу засудженого, а також встановлені
обставини, що обтяжують і пом'якшують покарання. Крім того, із змісту вироку вбачається,
що вирішуючи питання про можливість призначення ОСОБА_1 покарання з іспитовим
строком на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції брав до уваги думку
потерпілих, які просили не позбавляти ОСОБА_1 волі.

З врахуванням наведених у вироку мотивів рішення суду про можливість
звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим
строком є обґрунтованим.

Зазначені у поданні прокурора доводи про те, що ОСОБА_1 раніше притягався
до кримінальної відповідальності колегія суддів не може розцінити як підставу
для скасування вироку за м'якістю призначеного покарання, приймаючи до уваги
те, що передбачений ч.1 ст. 185 КК України злочин, як видно із змісту постанови
Сокальського районного суду Львівської області від 17 грудня 2003 року, ним
було вчинено у жовтні 2003 року у 15-літньому віці.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Іваничівського районного
суду Волинської області від 13 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Присяжнюк Т.І.

Ковтюк Є.І.

Федченко О.С.