Суворовський районний суд міста Одеси
Провадженння № 1кп/523/92/15
І м е н е м У к р а ї н и
16.06.2015 року м. Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурорів прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження із звинувачення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, інваліда першої «Б» групи, засудженого:
вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 червня 1998 року за ч.2 ст.141 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік і 6 місяців з конфіскацією майна;

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2002 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік;

вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2004 року за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 цього кодексу, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки і 1 місяць, звільненого із завершенням строку відбування покарання 17 квітня 2009 року;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в незаконному зберіганні з метою збуту, а також в незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, а також у повторному вчиненні аналогічних дій при наступних обставинах.

В невстановлений час, у невстановленому місці та у невстановленої особи ОСОБА_8 незаконно, з метою подальшого збуту, придбав особливо-небезпечний наркотичний засіб розчин опію, який став незаконно зберігати.

Близько 15 години 30 хвилин 11 червня 2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Одесі по вул. Кримська,56А, під час проведення співробітниками СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області оперативної закупки без затримання, незаконно збув ОСОБА_9 за гроші в сумі 350 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, розчин опію, масою в сухому залишку 0,052 г.

Крім того, в невстановлений час, у невстановленому місці та у невстановленої особи ОСОБА_8 незаконно, з метою подальшого збуту, повторно придбав особливо-небезпечний наркотичний засіб розчин опію, який також став незаконно зберігати.

Близько 16 години 50 хвилин 19 червня 2014 року ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Одесі по вул. Приморська,25, під час проведення співробітниками СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області оперативної закупки, незаконно збув ОСОБА_9 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, розчин опію, масою в сухому залишку 0,138 г.

Обвинувачений свою вину у зазначених діях не визнав та показав про наступне.

Наприкінці квітня 2014 року однокласник його дружини познайомив обвинуваченого із ОСОБА_9 , якого ОСОБА_8 знає як ОСОБА_10 . Оскільки обвинувачений періодично вживає наркотичні засоби з 16 років, то за зовнішніми ознаками та розмовою зрозумів, що ОСОБА_9 також вживає наркотичні засоби, після чого вони обмінялися номерами телефонів та час від часу стали дзвонити один одному, при цьому ОСОБА_9 пропонував йому купити разом опій та вжити.

10 чи 11 червня 2014 року ОСОБА_9 зателефонував йому, повідомив, що в нього є опій, який запропонував купити, а коли ОСОБА_8 відмовився через відсутність коштів, то декілька разів настійливо став передзвонювати та пропонувати дати опій в борг. Обвинувачений погодився, зустрівся із ОСОБА_9 біля розташованої по вул. Кримській школи №14, де останній передав йому в шприці розчин, об`ємом 1,5 мл, який обвинувачений вжив шляхом внутрішньовенної ін`єкції.

Щодо подій, які відбулися 19 червня того ж року, ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_9 знову першим зателефонував йому, повідомив, що тому дуже зле, та попросив допомогти придбати наркотичний засіб для обох, щоб сумісно вжити, а борг повернути пізніше, на що обвинувачений погодився. Вони зустрілися неподалік від місця проживання останнього, доїхали маршрутним автобусом до вул. Ольгіївської, де ОСОБА_9 дав йому 140 грн., а ОСОБА_8 доклав 70 грн., які був винен тому з минулої зустрічі, після чого обвинувачений придбав за ці гроші у раніше знайомої жінки розчин, об`ємом 3 мл. В подальшому вони обидва вжили шляхом внутрішньовенної ін`єкції приблизно по 1 мл цього розчину, а решта залишилася у ОСОБА_9 . Вони розійшлися, після чого обвинуваченого було затримано.

З показань ОСОБА_8 в суді також вбачається, що він пропонував оперативним співробітникам міліції показати квартиру, де мешкала жінка, у якої він купив, з її слів, розчин опію, проте правоохоронці відповіли, що їм це не потрібно.
Дослідивши докази в провадженні суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, при викладених у обвинуваченні обставинах, оскільки в судовому засіданні не добуті належні та допустимі докази вини обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.ст.91 і 92 КПК України обов`язок доказування обставин, що мають значення для кримінального провадження, покладається на слідчого, прокурора та.

В основу пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення органом досудового розслідування покладено показання залегендованого закупника свідка ОСОБА_9 , показання понятих під час оперативних закупівель - свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновки експертиз наркотичних засобів №769 від 13 червня 2014 року та №920 від 9 липня 2014 року, висновок хімічної експертизи №3915/17 від 6 серпня 2014 року та речові докази медичні шприці з рідиною коричневого кольору, ватні тампони із змивами з рук обвинуваченого.

Незважаючи на покладений судом обов`язок із забезпечення явки в суд залегендованого свідка ОСОБА_9 , прокурором протягом серпня 2014 року червня 2015 року здійснено це не було, що, з урахуванням принципу безпосередності судового розгляду, унеможливило визнання показань цієї особи, наданих під час досудового розслідування лише слідчому, в якості допустимого обвинувального доказу.
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожний окремо, в суді показали, що в червні 2014 року були запрошені співробітниками міліції в якості понятих при здійсненні оперативних закупівель наркотичних засобів у обвинуваченого, що відбувались як неподалік від вул. Марсельської, так і в районі Пересип м. Одеси. В їх присутності закупник оглядався, тому вручались попередньо відксерокопійовані грошові купюри, потім здійснювався виїзд до місць закупівель, після чого вони на відстані бачили зустрічі між обвинуваченим та закупником, по завершенню яких останній повертався до автомобіля співробітників органу внутрішніх справ та видавав медичні шприці з рідиною коричневого кольору, пояснюючи, що це наркотичні засоби, які він щойно купив у ОСОБА_8 . Кожен з понятих був ознайомлений як із правами та обов`язками, так і з складеними співробітниками міліції протоколами про результати цих закупівель, із змістом яких свідки погоджуються.

Суд визнає показання вищезазначених свідків недопустимими, оскільки:

- купівлю саме наркотичних засобів та передачу за них грошей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожний окремо, достовірно не бачили, оскільки перебували від закупника та обвинуваченого на певній відстані, яка б дозволяла не викрити їх участі в якості понятих в цих процесуальних діях;

- як було додатково з`ясовано під час судового розгляду, шляхом надання доступу стороні захисту та наступного відкриття обом сторонам в якості додаткових доказів реєстрів та вироків в інших кримінальних провадженнях, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожний окремо, або разом, були також понятими і під час проведення інших оперативних закупівель, здійснених протягом 2013-2014 років співробітниками СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;

- ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в суді прямо підтвердили свою участь в якості понятих при проведенні співробітниками СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області аналогічних оперативних закупівель в інших кримінальних провадженнях, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 навпаки категорично це заперечили, що не відповідало дійсності;

- ОСОБА_12 в суді показав про можливе перебування на диспансерному обліку, а захисником обвинуваченого отримано відповідні дані про те, що цей свідок притягувався до кримінальної відповідальності за незаконне поводження з наркотичними засобами;

- оперуповноважений СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_20 , будучи допитаним в суді за клопотанням сторони захисту, показав, що ОСОБА_12 на сторінках обох цих осіб в соціальній мережі внесений до категорії «друзі», а також про те, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 дійсно, а інші поняті ймовірно, брали участь в інших оперативних закупівлях;

- службові особи СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , кожний окремо, будучи допитаним в суді за клопотанням сторони захисту, не змогли пояснити хто саме з них, та яким чином запросив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 взяти участь в якості понятих в проведенні оперативних закупівель наркотичних засобів у ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене слід дійти висновку, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожний окремо, мають специфічні стосунки із співробітниками СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, що проводили оперативні закупівлі наркотичних засобів в даному кримінальному провадженні, а тому можуть бути необ`єктивними, зацікавленими особами, що позбавляє їх можливості бути понятими відповідно до вимог абзацу 3 ч.7 ст.223 КПК України.
Обставини проведення оперативних закупівель, що за змістом в цілому відповідали показанням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , були підтверджені допитаними в суді, за клопотанням сторони захисту, в якості свідків чинними та колишніми співробітниками СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , кожен з яких показав про первинне надходження неконкретизованої ними оперативної інформації про можливий збут ОСОБА_8 наркотичних засобів, внаслідок чого було санкціоновано і проведено дві оперативні закупівлі, з яких одна без затримання останнього, а друга із його затриманням, з одночасним застосуванням засобів відеоконтролю. Крім того, кожен із зазначених свідків одночасно заперечив будь-які дії провокаційного характеру, порушення закону при здійсненні в даній справі оперативно-розшукових заходів та досудового слідства, а також про незастосування до ОСОБА_8 фізичного чи психологічного тиску, насильства.

Суд також визнає показання вищезазначених свідків недопустимими в якості можливих обвинувальних доказів, оскільки ці свідки є працівниками правоохоронного органу та безпосередньо заінтересовані в результаті судового розгляду кримінального провадження. Крім того, безпосереднім закупником наркотичних засобів був лише ОСОБА_9 , а показання з чужих слів, якщо вони даються співробітниками оперативного підрозділу стосовно пояснень осіб, наданих цим співробітникам чи слідчому під час здійснення ними кримінального провадження, у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом (ч.7 ст.97 КПК України).
Відомості про визнані під час досудового розслідування в якості речових доказів медичні шприці із рідиною коричневого кольору та ватні тампони із змивами з рук обвинуваченого, незважаючи на їх фактичний огляд безпосередньо в залі судового засідання, суд також не має права допустити як докази, оскільки прокурором або слідчим за його дорученням, не було надано доступу стороні захисту до спеціалізованого сховища ГУМВС України в Одеській області, де під контролем держави зберігалися ці речові докази (ч.3 та ч.12 ст.290 КПК України), що підтверджується змістом протоколу відкриття матеріалів досудового розслідування.

Надаючи оцінку дослідженим матеріалам проведених в даному кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій суд дійшов наступного.

В питанні дослідження наявності об`єктивної інформації про факт незаконного збуту ОСОБА_8 наркотичних засобів судом встановлено, що орган досудового слідства обґрунтовує це рапортом о/у СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_22 від 19 травня 2014 року про те, що надійшла інформація від особи, яка побажала залишитися невідомою, та яка бачила, як парубок на ім`я ОСОБА_23 розповсюджує особливо небезпечну наркотичну речовину розчин опію за ціною 70 грн. за 1 мл на дільниці території куту вулиць Дніпропетровська дорога і Марсельська.

На підставі даного рапорту відповідні відомості в цей же день було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та в подальшому, 11 червня 2014 року, була проведена перша оперативна закупка. Тобто відомості, отримані ОСОБА_22 під час здійснення оперативно-розшукової діяльності, були використані як привід та підстави для початку досудового розслідування. Разом з тим, у відкритих стороні захисту в порядку ст.290 КПК України матеріалах були відсутні відомості про номер та дату заведення такої оперативно-розшукової справи, що ставить під сумнів взагалі її існування.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не забороняє посилання на інформацію, отриману від анонімних інформаторів на стадії попереднього слідства тоді, коли цього вимагає характер злочину. Інша справа, наступне використання цих показань судом в якості підстав для визнання особи винною. В цьому випадку правоохоронні органи повинні привести конкретні докази злочинної діяльності та лише посилання на оперативні джерела не можуть бути розглянуті як підстави для кримінального переслідування.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування підставою для фактичного початку переслідування саме ОСОБА_8 став рапорт іншого о/у СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 , без дати, про те, що під час виконання доручення слідчого в кримінальному провадженні №0002192 проведеними слідчо-розшуковими заходами було встановлено, що наркотичні засоби збуває ОСОБА_8 .

Будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин, або вчинюваного злочину має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу. Будь-які попередні дані про злочин, що готується, мають належним чином перевірятися (Європейський суд з прав людини, рішення у справі «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року).

Оскільки стороною обвинувачення не було надано в суді будь-якого іншого об`єктивного доказу в підтвердження інформації, викладеної в рапортах ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , які є прямо зацікавленими співробітниками СБНОН в результатах розгляду даного провадження, то суд приходить до висновку, що на момент початку кримінального переслідування ОСОБА_8 в розпорядженні держави не було перевірених та достатніх доказів, зафіксованих у відповідних, відкритих в порядку ст.290 КПК України, офіційних документах для об`єктивної підозри ОСОБА_8 в незаконному зберіганні з метою збуту, готуванні до збуту або збуті наркотичних засобів.

Матеріали досудового розслідування та зміст пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення передбачають, що збут ним наркотичних засобів двічі відбувався одній і тій же особі ОСОБА_9 . Водночас, інші випадки збуту та відомості про збут іншим особам, в матеріалах провадження відсутні, що опосередковано вказує на можливість провокації злочину, що є неприпустимим.

Європейським судом з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року визначено, що поліцейська провокація має місце тоді, коли задіяні службові особи, які є працівниками органів безпеки або особами, які діють за їх вказівкою, не обмежують свої дії тільки розслідуванням кримінальної справи по суті прихованим способом, а впливають на суб`єкта з тієї метою, аби спровокувати його вчинити злочин, що в іншому випадку не було б вчинено, або з метою виявлення злочину, тобто задля отримання доказів і порушення кримінальної справи.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні прямо показав, що ініціатива на придбання наркотичних засобів двічі виходила виключно від залегендованого свідка ОСОБА_9 , який спілкувався з ним, зокрема, засобом телефонного зв`язку. В розпорядженні органу досудового слідства перебували номер телефону обвинуваченого, а тому є незрозумілим, що перешкодило стороні обвинувачення в законний процесуальний спосіб отримати своєчасний доступ до змісту цих розмов перед закупками, чим спростувати доводи обвинуваченого та використати ці дані в якості обвинувального доказу на доведення можливих намірів збуту чи можливого збуту ОСОБА_8 наркотичних засобів ОСОБА_9 чи іншим особам.

Таким чином, показання ОСОБА_8 про вплив на нього ОСОБА_9 та фактичне схилення на придбання наркотичних засобів прокурором жодним беззаперечним доказом не спростовано.

За таких обставин викликає сумнів обґрунтованість прийняття прокурором 30 травня 2014 року рішень про одночасне проведення двох оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_8 , без затримання останнього та із його затриманням під час другого заходу, тобто без наявності таких об`єктивних і достатніх доказів.

Крім того, як вбачається з вищезазначених постанов прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_6 (до розсекречування - №335т та №336т) про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки предметом цього злочину, окрім розчину опію, були також метадон, героїн та метамфетамін, проте, з рапорту ОСОБА_22 вбачалося, що невідоме джерело зазначало лише про збут розчину опію.

В судовому засіданні було також встановлено, що під час відкриття в порядку ч.2 ст.290 КПК України матеріалів досудового розслідування прокурором не було відкрито постанову про призначення ОСОБА_6 процесуальним керівником в провадженні станом на 30 травня 2014 року, а також постанову №335т та доручення слідчого в адрес о/у СНОН від 30 травня 2014 року (на проведення оперативної закупівлі у ОСОБА_8 із використанням заздалегідь помічених грошових коштів) та від 6 червня 2014 року (на проведення аудіо та відео контролю за ОСОБА_8 ).

Прокурором зазначені документи були відкриті стороні захисту в якості додаткових матеріалів (ч.11 ст.290 КПК України) лише під час судового розгляду, після надходження численних заперечень цієї сторони щодо допустимості інших, отриманих на підставі цих матеріалів доказів. Суд вважає необхідним визнати таке відкриття матеріалів недопустимим, оскільки за своєю сутністю вони не є додатковими матеріалами, тобто такими, про фактичне існування яких прокурору не було відомо на час завершення досудового розслідування.

Як було судом встановлено раніше обидві оперативні закупки проводилися за участю понятих, відносно яких є також обґрунтовані сумніви в їх об`єктивності та незацікавленості.

Крім того, для проведення оперативних закупок двічі використовувалися грошові кошти, які, згідно показань співробітників СБНОН, отримувалися через бухгалтерію органу внутрішніх справ. Разом з тим, з наданих прокурором матеріалів досудового розслідування відсутнє документальне підтвердження використання грошових коштів МВС під час оперативних закупок 11 та 19 червня 2014 року наркотичних засобів у ОСОБА_8 . Таким чином, при відсутності витрат спеціального призначення, оперативні співробітники СБНОН об`єктивно не могли видати ОСОБА_9 гроші, необхідні для проведення обох оперативних закупок і в матеріалах провадження відсутні відомості про законність їх походження.

Матеріали досудового розслідування містять протокол ідентифікації грошових коштів від 10 червня 2014 року, тобто за добу перед фактично проведеною оперативною закупкою, в якому зазначені номінали, серії та номери грошових купюр. Разом з тим, в протоколі огляду та вручення цих же коштів, зазначено інший номер грошової купюри номіналом 100 грн.

Також інший протокол ідентифікації грошових коштів від 19 червня 2014 року, як і будь-який інший процесуальний документ від цієї ж дати, не містять жодних відомостей про помітку вручених закупнику коштів спецбарвником, що є також істотним недоліком.

Під час проведення цих оперативних закупок використовувалися транспортні засоби, але перед контактом та після контакту салони цих автомобілів оглянуті не були, що знижує вірогідність достовірності інформації, а можливо було здійснено з метою, щоб ОСОБА_9 мав змогу в потрібний час легалізувати сховані чи забуті в автомобілі наркотичні засоби. Відсутність таких оглядів транспортних засобів суд розцінює як сумнів в об`єктивності отриманих результатів.

В судовому засіданні було також встановлено, що прокурором в порядку ст.290 КПК України не було відкрито рішення суду, на підставі якого було двічі використано засоби аудіо та відео фіксації закупки наркотичних засобів у ОСОБА_8 11 та 19 червня 2014 року. Доводи прокурора про неможливість такого доступу через наявність на них грифу секретності, а також про те, що його існування непрямо підтверджується змістом клопотання слідчого (до розсекречування - №3062т) на ім`я голови апеляційного суду Одеської області, неможливо визнати беззаперечними, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із змісту клопотання слідчого №3062т зазначений документ було складено в день отримання постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки 30 травня 2014 року. Разом з тим, з незрозумілих причин, цей же документ надійшов до режимно-секретного органу прокуратури Суворовського району м. Одеси 28 травня 2014 року, тобто за дві доби до його офіційного і санкціонованого складення, що викликає сумнів в його достовірності.

Також, відповідно до ч.7 ст.517 КПК України здійснення кримінального провадження, яке містить державну таємницю, не є підставою для обмеження прав його учасників, крім випадків, передбачених законом та обумовлених необхідністю забезпечення охорони державної таємниці.

Частинами 3-5 ст.517 цього ж Кодексу передбачено порядок допуску підозрюваного у кримінальному провадженні без оформлення допуску до державної таємниці після роз`яснення йому вимог ст.28 Закону України «Про державну таємницю» та попередження про кримінальну відповідальність за розголошення відомостей що становлять державну таємницю. Доступ до матеріалів, які містять відомості, що становлять державну таємницю, надається захисникам, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його під час здійснення своїх прав і обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходячи з обставин, встановлених під час кримінального провадження. Рішення про надання доступу до конкретної таємної інформації та її матеріальних носіїв приймаються у формі наказу або письмового розпорядження керівником органу досудового розслідування, прокурором.

Суд приходить до висновку, що невиконання прокурором вищезазначених вимог та не надання стороні захисту доступу в порядку ст.290 КПК України до можливо наявного судового рішення унеможливлює здійснення висновку про правомірність використання технічних засобів фіксації під час закупок наркотичних засобів у обвинуваченого.

У зв`язку із викладеним є сумнівними та суперечливими дані оперативних закупок, зафіксовані в протоколах огляду закупника та вручення грошових коштів, оскільки під час кожної із закупок було використано технічні пристрої аудіо та відео контролю, проте з невідомих причин наявність у ОСОБА_9 таких пристроїв в жодному з протоколів не зафіксовано. Тобто, вказана обставина не виключає наявність у легендованого закупника і інших предметів, які в протоколах огляду не були зазначені.

При цьому, всупереч вимог ст.140 КПК України, обидва вищезазначені протоколи огляду та вручення грошових коштів, не містять конкретного часу їх складення, а також підписів учасників з числа о/у СБНОН, які, крім осіб, які безпосередньо складали ці протоколи, також додатково брали участь в проведенні цих процесуальних дій.

Що ж стосується змісту двох відеозаписів, то відсутність розшифрування діалогів дійових осіб, а також низька якість звуку та відео зображення, не дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 двічі саме здійснює збут наркотичних засобів ОСОБА_9 . При цьому кінцівка відеозапису другої оперативної закупки, прямо спростовує зміст зафіксованої в інших протоколах інформації про те, що при поверненні закупника до транспортного засобу співробітників міліції, в салоні автомобіля вже перебували поняті, в присутності яких відбувалася видача розчину опію. Навпаки, як вбачається з відеозапису, поняті присутні при цьому на задньому сидінні автомобіля не були, а видача закупленого предмету взагалі не зафіксована.

З урахуванням викладеного зазначений відеоматеріал судом не може бути визнаний належним та допустимим доказом в даному провадженні.

Надаючи оцінку протоколам отримання добровільно наданих предметів від 11 та 19 червня 2014 року суд зазначає, що вони містять істотні недоліки в частині не зазначення конкретного часу складення, всіх присутніх при проведенні цих процесуальних дій співробітників СБНОН, їх підписів, а також відомостей про те, яким чином здійснювалось запакування та опечатування добровільно виданих ОСОБА_9 наркотичних засобів. Зазначені недоліки викликають сумнів у достовірності викладеної в даних протоколах інформації.

Як вбачається із змісту досліджених протоколів про хід та результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій (до розсекречування - №3466т, №3685т) зазначені документи не містять даних про суд, яким надано дозвіл на здійснення заходів, дату винесення судового рішення, відомості про технічні засоби фіксації, що застосовувалися, та додані до протоколу носії інформації. Крім того, зазначений в кожному з протоколів час їх фактичного складення передує часу завершення кожної із закупок, що був зафіксований на відеозаписах. Зазначені недоліки також викликають сумнів у достовірності викладеної в даних протоколах інформації.

Органом досудового розслідування було також порушено і порядок освідування затриманого ОСОБА_8 з метою виявлення на його руках слідів злочину, а саме, спецбарвника, оскільки, всупереч вимог ст.241 КПК України, фактично такі дії було здійснено без відповідної постанови прокурора.

Таким чином досліджені матеріали проведених в даному кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій слід визнати недопустимими.

Суд також визнає в якості недопустимих доказів і висновки експертиз наркотичних засобів №769 від 13 червня 2014 року та №920 від 9 липня 2014 року, висновок хімічної експертизи №3915/17 від 6 серпня 2014 року, оскільки експертизи проводилися з предметами, вилученими під час оперативних закупівель, що були здійснені з порушенням закону.
З урахуванням сукупності вищевикладених висновків, отриманих безпосередньо в суді показань обвинуваченого, свідків сторін обвинувачення і захисту, змісту досліджених та визнаних в якості недопустимих доказів, а також неможливості спростування виправдувальних показань ОСОБА_8 , суд, у відповідності із положеннями ст.62 Конституції України, тлумаче всі сумніви щодо доведеності вини на користь останньої особи і приходить до загального висновку про відсутність в його діях складу вміненого злочину, що спричинює його виправдання.

Визнані в якості речових доказів медичні шприці із рідиною коричневого кольору та ватні тампони із змивами з рук обвинуваченого слід знищити встановленим порядком.

У зв`язку із спливом строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу відсутня необхідність будь-якого вирішення цього питання при ухваленні вироку.

Арешт, накладений на вилучені у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung», imei: НОМЕР_1 , з сім-картою оператора зв`язку life:) № НОМЕР_2 , а також гроші в сумі 10 грн. 45 коп. слід скасувати, з наступним поверненням цих речей зазначеній особі.

Заявлені до відшкодування з ОСОБА_8 судові витрати, пов`язані з вартістю проведених судових експертиз, на загальну суму 4574,16 грн., слід прийняти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.368, 373,374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_8 за звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, визнати невинним і за відсутністю в його діях складу даного злочину виправдати.

Після набрання вироком законної сили:

- арешт, накладений на мобільний телефон марки «Samsung», imei: НОМЕР_1 , з сім-картою оператора зв`язку life:) № НОМЕР_2 , а також гроші в сумі 10 грн. 45 коп. скасувати, з наступним їх поверненням ОСОБА_8 ;

- медичні шприці із рідиною коричневого кольору та ватні тампони із змивами з рук ОСОБА_8 - знищити встановленим порядком.

Заявлені до відшкодування з ОСОБА_8 судові витрати, пов`язані з вартістю проведених судових експертиз, на загальну суму 4574,16 грн., - прийняти на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1