Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8306/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2015 Колегія суддів Подільського районного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м. Києва, українки, громадянки України,
з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої,
зареєстрованої
та проживаючої в

АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України
не судимої,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185
та
ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_12 в ніч з 3 на 4 травня 2013 року знаходилась за місцем свого проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_13 , з яким проживала тривалий час.
В цей час в приміщенні зазначеної квартири між ОСОБА_12 , яка перебувала в стані наркотичного сп`яніння, та ОСОБА_13 , який в свою чергу перебував в стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт на ґрунті особистої неприязні. Під час конфлікту ОСОБА_13 завдав ударів руками та ногами ОСОБА_12 в різні частини тіла, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
4 травня 2013 року приблизно о 00 годині 25 хвилин у ОСОБА_12 , яка знаходилась в окремій кімнаті вищезазначеної квартири та, будучи ображеною поведінкою ОСОБА_13 з приводу її побиття, на ґрунті раптово виниклої особистої образи, виник намір на позбавлення життя останнього.
При цьому, маючи можливість самостійно припинити конфлікт із ОСОБА_13 , ОСОБА_12 не відмовилася від свого умислу позбавити життя потерпілого, скориставшись кухонним ножем, який перебував в кімнаті.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , знаходячись у вищевказаній квартирі, умисно завдала потерпілому ОСОБА_13 п`ять ударів ножем в тулуб, два з яких в область лівої бокової поверхні грудей та один в область правого передпліччя. У подальшому, ОСОБА_12 , з метою здійснення всіх дій, які вважала за необхідними для доведення свого наміру до кінця, приблизно через 10 хвилин завдала ще два удари у небезпечні для життя області грудей та спини потерпілому ОСОБА_13 , в результаті чого настала смерть останнього.
ОСОБА_12 затримано на місці вчинення злочину.
Відповідно висновку експерта №1395 від 07.06.2013 року, при експертизі трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено:
А) два проникаючі сліпі колото-різані поранення грудей:
- перше поранення: колото-різана рана (рана №1) на передній поверхні грудей зліва з раневим каналом, що направлений спереду назад, дещо зліва направо та зверху вниз, по ходу якого ушкоджені м`які тканини грудей, хрящова частина 4-го ребра зліва (у вигляді повного його пересічення), передня стінка перикарду і серця, при цьому глибина раневого каналу складає біля 12,5 см;
- друге поранення: колото-різана рана (рана №4) на спині в правій підлопатковій області з раневим каналом, що направлений ззаду наперед, дещо зліва направо та зверху вниз, по ходу якого ушкоджені м`які тканини спини, 7-й міжреберний проміжок справа (у вигляді наскрізного його ушкодження) та нижня доля правої легені (у вигляді наскрізного його ушкодження), при цьому глибина раневого каналу складає біля 14 см;
Б) два не проникаючі сліпі колото-різані поранення грудей:
- перше поранення: колото-різана рана (рана №2) на передній поверхні грудей зліва з раневим каналом, що направлений спереду назад, трохи з правої сторони наліво та знизу догори, по ходу якого ушкоджені тільки м`які тканини грудей, при цьому глибина раневого каналу складає біля 1 см;
- друге поранення: колото-різана рана (рана №3) на лівій боковій поверхні грудей з раневим каналом, що направлений спереду назад, зліва направо та трохи знизу догори, по ходу якого ушкоджені тільки м`які тканини грудей, при цьому глибина раневого каналу складає біля 4 см;
В) сліпе колото-різане поранення лівого передпліччя: колото-різана рана (рана №5) в області ліктьового краю лівого передпліччя з раневим каналом, що направлений спереду назад, зліва направо, по ходу якого ушкоджені тільки м`які тканини передпліччя, при цьому глибина раневого каналу складає біля 4,5 см.
Враховуючи характер та зовнішній вид ушкоджень, дані медико-криміналістичного дослідження, інтенсивність та окрас крововиливів в області ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження, дані обставин події, можливо вважати, що:
- всі вони виникли від дії гострого предмету, який володіє колюче-ріжучими властивостями (типу клинка ножа) та у своїй основі мав обушок і лезо;
- колото-різані поранення на лівій боковій поверхні грудей та у лівій області лівого передпліччя виникли приблизно за 40 хвилин до настання смерті;
- інші колото-різані поранення виникли незадовго (до 30 хвилин) до настання смерті.
Ушкодження, описані в п. А) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя). Інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_13 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням серця, правої легені та шоку.
Окрім цього, 20.01.2013 року приблизно о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_12 знаходилась за адресою: м. Київ вул. Гетьмана, 6, (блок «Б» першого поверху ТЦ «Більшовик») в приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 " та, маючи намір на незаконне заволодіння і збагачення за рахунок чужого майна, вела візуальне спостереження за відвідувачами, які прийшли придбати продукти харчування та інші товари. В цей час ОСОБА_12 побачила ОСОБА_14 , яка прийшла у вищевказаний магазин разом з дитиною, поклавши свою сумку з особистими речами та документами у візок для продуктів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , знаходячись неподалік від потерпілої ОСОБА_14 вибрала такий момент, коли за її діями ніхто з відвідувачів магазину та охорони магазину не спостерігав, підійшла до останньої, біля якої знаходився візок з її особистими речами та, достовірно знаючи, що речі у візку являються власністю ОСОБА_14 , таємно викрала сумочку останньої, вартістю 1000 гривень, в якій знаходилися її особисті речі, а саме: шкіряний лаковий гаманець, чорного кольору, марки «Версаче», вартістю 1500 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 2050 гривень, 100 доларів США (курс НБУ станом на 20.01.2013 - 7,9930 гривень за один долар США), 150 Євро (курс НБУ станом на 20.01.2013 - 10,3461 за один Євро), банківські картки, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, шкіряне портмоне для документів, чорного кольору, марки «Шанель», вартістю 1200 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , водійське посвідчення разом із талоном попередження до нього на ім`я ОСОБА_14 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (особистого автомобіля ОСОБА_14 марки «Тоуоtа Highlander», чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 ), довідка про присвоєння індивідуального податкового номеру на ім`я ОСОБА_14 , страхове свідоцтво, видане пенсійним фондом України, а також мобільний телефон марки «Samsung GТ-С6712», чорного кольору, в якому знаходилися дві сім-картки з особистими номерами ОСОБА_14 ( НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ), загальною вартістю 1300 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникла. Потім ОСОБА_12 швидко направилася до виходу із супермаркету та, діставшись найближчих дворів житлових будинків, які знаходяться поруч, дістала з щойно викраденої сумки ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 2050 гривень, 100 доларів США, 150 Євро, решту речей разом з сумкою викинула у сміттєвий бак, завдавши своїми діями матеріального збитку ОСОБА_14 на суму 9401,22 гривень, після чого розпорядилася викраденими грошима на власний розсуд.
Крім того, 03.03.2013 року, в період часу з 18 год. 20 хв. до 18 год. 30 хв., ОСОБА_12 знову вирішила відвідати магазин «Мегамаркет», розташований на 1-му поверсі блоку «Б» ТЦ «Більшовик», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гетьмана, 6, з аналогічним наміром незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, оскільки в останній раз, коли 20.01.2013 року, вона вчинила крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_14 , не була помічена ні самою потерпілою, ні відвідувачами, ні охороною магазину. Ведучи візуальне спостереження за ОСОБА_15 , яка прийшла до вказаного магазину для того, щоб придбати продукти харчування, ОСОБА_12 вирішила повторно таємно викрасти чуже майно, а саме майно, що належить ОСОБА_15 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 не випускала з поля зору потерпілу ОСОБА_15 та постійно знаходилась поруч з нею. При цьому ОСОБА_15 взяла із собою візок для продуктів, в який поклала свою повсякденну жіночу сумку, вартістю 1000 гривень з особистими речами: гаманцем, зеленого кольору зі шкіри, вартістю 500 гривень, в якому знаходилося 40 гривень та банківські, а також інші картки, які матеріальної цінності для ОСОБА_15 не становлять, французькою косметикою блиском для губ, пудрою компактною, двома помадами марки «Лореаль», блиском для губ марки «Діор», олівцями для очей і губ, рум`яною та помадою марки «Менхетен», загальною вартістю 500 гривень. Згодом ОСОБА_12 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає вибрала для себе такий момент, коли ОСОБА_15 відволіклась, вибираючи продукти харчування та належним чином не наглядала за візком, в який поклала сумку з особистими речами, після чого повторно таємно викрала чуже майно вищевказану сумку ОСОБА_15 , завдавши останній матеріальні збитки на суму 2040 гривень, але не довела свої дії до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони магазину «Мегамаркет».

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_12 свою вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 не визнала та показала, що проживала з останнім тривалий час, вони мали намір створити сім`ю. Маючи залежність від наркотичних речовин, вона проходила відповідне лікування та отримувала метадон у визначених лікарем дозах. Крім того, маючи туберкульоз, гепатит та будучи ВІЛ-інфікованою вона приймала ліки, у зв`язку з чим була фізично слабкою, що постійно дратувало ОСОБА_13 та як наслідок траплялись відповідні конфлікти, в тому числі із застосуванням останнім відносно неї фізичної сили. Проте до міліції та медичних закладів з цього приводу вона ніколи не зверталась, дані конфлікти вони вирішували між собою.
Однак, 03.05.2013 року ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов додому пізно, в цей час вона знаходилась у ванній кімнаті. Зайшовши до неї та нічого не пояснивши, він взяв її за волосся та почав бити руками і ногами при своїй матері ОСОБА_10 . Після свого побиття вона пішла до окремої кімнати та сіла на ліжко, проте забіг ОСОБА_13 з ножем і знову почав її бити, висловлюючи погрози вбивства. Зокрема, він тримаючи ніж у руці, вдарив її та вона впала на підлогу, потім він наніс їй удар ногою по голові і після цього вона подальші обставини бійки згадати не може. Прийшовши до тями, вона побачила потерпілого, який лежав поряд на підлозі та в нього йшла кров. Також рядом вона нащупала ніж. Після цього вона почала піднімати ОСОБА_13 , щоб він не захлинувся кров`ю, замотувати рушником рани та у подальшому викликала бригаду швидкої медичної допомоги. Пояснити яким чином ОСОБА_13 були нанесені колото-різані поранення вона не змогла, зазначивши, що цей момент не пам`ятає. Також обвинувачена додала, що потерпілий раніше так сильно її ніколи не бив та ножем не погрожував, а тому в цей раз вона дуже сильно злякалась за своє життя, хоча ніж він при цьому не застосовував. У зв`язку з цим, ОСОБА_12 зазначає, що не мала наміру вбивати ОСОБА_13 , оскільки, хвилюючись за своє життя, діяла в межах необхідної оборони.
Окрім цього, ОСОБА_12 свою вину у скоєних злочинах, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнала повністю, підтвердив викладені обставини їх вчинення та показала, що 20.01.2013 року вона, знаходячись в ТЦ «Більшовик» в приміщенні магазину "Мегамаркет", з візка продуктів харчування викрала сумочку потерпілої, звідки взяла собі мобільний телефон, грошові кошти у сумі 2050 гривень, 100 доларів США, 150 Євро, а інші речі, з яких були банківські картки, документи, гаманець викинула в сміттєвий бак.
Також, 03.03.2013 року вона, знаходячись в ТЦ «Більшовик» в приміщенні магазину "Мегамаркет", викравши аналогічним чином з візка продуктів харчування сумку потерпілої, була затримана працівниками охорони магазину.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченою своєї вини у злочинах, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнання нею кваліфікації її дій, дослідження доказів щодо обставин обвинувачення в цій частині за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним, обмежившись допитом обвинуваченої, показання якої відповідають фактичним обставинам, викладеним в її обвинуваченні і ніким не оспорюються, та дослідженням матеріалів, що її характеризують.
Одночасно, суд, перевіривши та дослідивши надані під час судового розгляду сторонами докази щодо інкримінуємого вбивства обвинуваченій, приходить до висновку, що її вина у його вчиненні також повністю підтверджується наступними доказами, які містяться у кримінальному провадженні:
- показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що є матір`ю ОСОБА_13 з яким вона проживала в одній квартирі, також близько 6 років з її сином мешкала ОСОБА_12 та у них є спільна дитина. ОСОБА_10 підтвердила, що, 03.05.2013 року вона, знаходячись дома, бачила як між обвинуваченою та потерпілим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно, виникла сварка, під час якої останній почав сильно бити ОСОБА_12 , казав, що приб`є її. При цьому він з ножем в руках із кухні бігав до неї в кімнату, проте, що там відбувалась вона не знає. Пізніше, коли вона зайшла в цю кімнату, побачила як ОСОБА_12 намагалась прикрити рани в області грудей її сину полотенцем, який лежав на підлозі. Після цього обвинувачена викликала бригаду швидкої медичної допомоги та згодом приїхали працівники міліції. Також свідок додала, що її син та обвинувачена часто сварилися між собою, причиною цього була залежність останньої від наркотиків, незважаючи на те, що вона проходила відповідний курс лікування;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що є матір`ю ОСОБА_12 , остання проживала разом із ОСОБА_10 , але їх спільна дитина мешкає з нею, так як її дочка хворіє туберкульозом та має інші тяжкі хвороби. Свідок зазначила, що між потерпілим та обвинуваченим останні півроку часто виникали сварки в ході яких ОСОБА_13 міг побити ОСОБА_12 . Зокрема, такі випадки траплялись якщо потерпілий приходив додому в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в такому стані він був дуже агресивним, як наслідок обвинувачена часто мала тілесні ушкодження;
- протоколом огляду місця події від 04.05.2013 року та фототаблицями до нього, згідно якого в приміщенні квартири АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_13 з колото-різаними ранами;
- рапортами інспектора роти ПС та чергового інспектора ЧЧ Подільського РУ ГУ МВС України ОСОБА_17 та відповідно ОСОБА_18 про те, що 04.05.2013 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_13 з колото-різаними ранами;
- висновком судово-медичної експертизи №1395 від 07.06.2013 року, згідно якого при експертизі трупа ОСОБА_13 виявлені два проникаючі сліпі колото-різані поранення грудей, два не проникаючі сліпі колото-різані поранення грудей та сліпе колото-різане поранення лівого передпліччя.
Наявні тілесні ушкодження виникли від дії гострого предмету, який володіє колюче-ріжучими властивостями (типу клинка ножа), який у своїй основі мав обушок та лезо.
Виявлені ушкодження, зокрема, два проникаючі сліпі колото-різані поранення грудей мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (по критерію небезпеки для життя). Інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_13 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням серця, правої легені та шоку;
- актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №463 від 04.06.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_12 на час правопорушення в якому вона підозрюється, хронічним психічним розладом не страждала, виявляла ознаки «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, стан залежності». За своїм психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_12 на даний час хронічним розладом не страждає, виявляє ознаки «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, стан залежності». За своїм психічним станом підекспертна може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_12 хронічним психічним захворюванням не страждає, внаслідок цього не потребує застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру.
- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Органом досудового розслідування та прокурором дії обвинуваченої ОСОБА_12 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а також за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Колегія суддів вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченої правильною.

Так, аналізуючи показання обвинуваченої, які вона дала в ході судового розгляду щодо заподіяння смерті потерпілому, суд приходить до висновку, що вони суперечать матеріалам кримінального провадження, зокрема, вищезгаданому висновку судово-медичної експертизи №1395 від 07.06.2013 року.
Як вбачається з висновку даної судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_13 настала внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням серця, правої легені та шоку. До цих поранень відносяться: колото-різана рана (рана №1) на передній поверхні грудей зліва з рановим каналом, що направлений спереду назад, дещо зліва направо та зверху вниз, по ходу якого ушкоджені м`які тканини грудей, хрящова частина 4-го ребра зліва ( у вигляді повного його пересічення), передня стінка перикарду і серця; колото-різана рана (рана №4) на спині в правій підлопатковій області з рановим каналом, що направлений ззаду наперед, дещо зліва направо та зверху вниз, по ходу якого ушкоджені м`які тканини спини, 7-й міжреберний проміжок справа (у вигляді наскрізного його ушкодження) та нижня доля правої легені (у вигляді наскрізного його ушкодження).
Слід зазначити, що глибина раневого каналу першого поранення складає біля 14 см та відповідного другого біля 12,5 см.
На думку суду, дані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_12 умислу на заподіяння смерті потерпілого, оскільки обидва ці поранення завдані нею у життєво важливі органи та, враховуючи глибину їх раневих каналів, з певним зусиллям, у зв`язку з чим виключається випадковість їх нанесення.
Окрім цього, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1395 від 07.06.2013 року вищезазначені ушкодження були завдані потерпілому приблизно через 10 хвилин після нанесення йому інших колото-різаних поранень, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Ці обставини у судовому засіданні підтвердив судово-медичний експерт ОСОБА_19 при роз`ясненні ним даного висновку експертизи. Тобто ОСОБА_12 , завдавши колото-різані поранення ОСОБА_13 та маючи можливість припинити після цього конфлікт, враховуючи наявність завданих нею тілесних ушкоджень у потерпілого, не відмовилася від свого умислу позбавити життя останнього та через нетривалу перерву нанесла йому інші вже тяжкі тілесні ушкодження в область грудей, скориставшись кухонним ножем, який перебував в кімнаті.
З цих же підстав, суд вважає, що ОСОБА_12 під час сварки з ОСОБА_13 не перебувала у стані необхідної або уявної оборони та не могла перевищити її меж, враховуючи той характер небезпеки, що загрожувала їй. Зокрема, судом беззаперечно встановлено, що під час сварки обвинуваченої та потерпілого останній застосовував до неї фізичне насильство та, тримаючи ніж у руці, одночасно погрожував їй. Проте, як випливає з показань ОСОБА_12 , під час її побиття, ОСОБА_13 ніж не застосовував. При цьому ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_16 пояснили, що між обвинуваченою та потерпілим часто виникали аналогічні сварки та останній іноді її бив, як правило, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після чого вони постійно мирилися. В той день потерпілий, будучи в стані алкогольного сп`яніння, в черговий раз розпочав конфлікт з обвинуваченою в ході якого став її безпричинно бити та у подальшому, будучи на кухні квартири та у зв`язку з цим, тримаючи там ніж у руках, раптово повернувся до ОСОБА_12 , продовживши її побиття.
Така системність побиття потерпілим обвинуваченої свідчить про існування намірів в останньої припинити його дії, в тому числі шляхом вбивства ОСОБА_13 під час їхнього чергового конфлікту.
Показання ОСОБА_12 в частині її побиття підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №1406 від 08.05.2013 року, згідно якого у ОСОБА_12 виявлені легкі тілесні ушкодження у виді синців та саден, які могли утворитися внаслідок нанесення їй ударів кистю, зібраною в кулак, взутою ногою, падіннях із вертикального чи близького до неї положення на плоску поверхню. Одночасно ушкоджень, які утворилися від дії гострого предмету при проведенні експертизи у обвинуваченої не виявлено.
Разом з тим, слід зауважити, що доводи обвинуваченої про те, що вона не пам`ятає про обставини завдання нею ударів ножем потерпілому спростовуються актом амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №463 від 04.06.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_12 на час правопорушення в якому вона підозрюється, хронічним психічним розладом не страждала та за своїм психічним станом могла усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Вищенаведене вказує на те, що ОСОБА_12 в своїх показаннях не в повній мірі є щирою, намагаючись приховати справжні обставини завдання нею ударів ножем ОСОБА_13 .
Отже, суд критично оцінює показання обвинуваченої ОСОБА_12 про відсутність у неї умислу на позбавлення життя потерпілого та приходить до висновку, що її дії при нанесенні ножових поранень потерпілому були умисними, про що свідчать зазначені вище обставини вчинення нею злочину, його знаряддя, сила і спрямованість завданих ударів, локалізація виявлених ушкоджень у ОСОБА_13 .
Крім цього, на думку суду, сам факт того, що обвинувачена викликала лікарів задля допомоги ОСОБА_13 у зв`язку з отриманням ним колото-різаних поранень, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини вчинення злочину, не спростовує її вини у вчиненні нею умисного вбивства потерпілого.
Також колегія суддів критично оцінює доводи сторони захисту про те, що під час конфлікту з ОСОБА_13 . 04.05.2013 року ОСОБА_12 не перебувала у стані наркотичного сп`яніння, оскільки в цей період проходила інтенсивне лікування від наркоманії (замісна терапія), вживаючи відповідні наркотичні речовини в необхідних для цього дозах за рекомендацією лікаря.
Насамперед, перебування ОСОБА_12 у стані наркотичного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів її медичного огляду №002408 від 04.05.2013 року.
Крім того, будучи допитаний у судовому засіданні лікар ОСОБА_20 , який проводив огляд обвинуваченої, пояснив, що висновок про перебування особи у стані сп`яніння робився, крім урахування біологічних показників, на підставі поведінки та фізіологічного її стану. ОСОБА_12 під час її огляду повідомляла йому про те, що проходить курс замісної терапії в лікарні, але при цьому періодично приймає наркотичні речовини без відома лікаря («доганяється»). Таким чином, висновок про те, що ОСОБА_12 перебувала в стані наркотичного сп`яніння був складений ним з урахуванням проходження нею замісної терапії на підставі її зовнішніх особливостей та фізіологічного стану.
Допитана у судовому засідання свідок ОСОБА_21 пояснила, що являється лікарем Київської міської клінічної лікарні №5 та ОСОБА_12 дійсно була її пацієнтом під час проходження нею замісної терапії. ОСОБА_21 повідомила, що на базі замісної терапії використовуються наркотичні анальгетики, які у людини, яка тривалий період іх приймає і адаптувалась до певної дози, наркотичного сп`яніння не викликають. У разі самостійного збільшення призначеної лікарем дози наркотичної речовини, така особа буде перебувати у стані наркотичного сп`яніння. Також свідок додала, що ОСОБА_12 в ході лікування задавала питання, хвилюючись, про недостатність дози призначених їй препаратів та підтвердила, що визначення стану наркотичного сп`яніння у особи робиться не тільки з її біологічного аналізу, а з урахуванням інформації про проходження замісної терапії та відповідного огляду лікарем-наркологом.
Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої у скоєнні інкримінованих їй злочинів повністю доводиться зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, будь-яких даних, які б спростовували її непричетність під час судового розгляду не здобуто.
Обираючи міру покарання, суд враховує, що обвинувачена скоїла злочини середньої тяжкості та злочин, який є особливо тяжким.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд не знаходить.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення нею злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
За місцем проживання обвинувачена ОСОБА_12 характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не судима, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, не заміжня, має малолітню дитину, не працює, є інвалідом ІІ групи та ВІЛ-інфікованою особою (ІV стадія), хворіє на туберкульоз та має ряд інших тяжких хвороб.
За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, думку учасників судового провадження, суд вважає, що виправлення обвинуваченої не можливе без ізоляції її від суспільства.
Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
При цьому відповідно до акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №463 від 04.06.2013 року ОСОБА_12 страждає наркоманією опійною та внаслідок цього потребує застосування відносно неї лікування з приводу наркологічного захворювання.
Однак, враховуючи, що її хвороба не становить небезпеку для здоров`я інших осіб, суд згідно ст. 96 КК України не вбачає підстав призначення обвинуваченій примусового лікування від наркоманії.
Процесуальні витрати на залучення експертів суд відшкодовує за рахунок обвинуваченої. Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитись у відповідності до вимог ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлений.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_12 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- за ч.1 ст.115 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_12 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_12 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 1137, 42 грн.
Речові докази: жіночу сумку чорного кольору, яка передана потерпілій ОСОБА_15 залишити у її володінні; чарку, ніж, штани, халат, футболку, хустку, які зберігаються в камері схову Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити; особисті речі обвинуваченої, які також зберігаються в камері схову Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві повернути ОСОБА_12 .
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні ОСОБА_12 залишити у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Термін відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту її затримання, тобто з 04.05.2013 року.
На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

СуддіОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3