Справа № 591/4790/15-к
Провадження № 1-кп/591/310/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
Захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Суми угоду про визнання винуватості від 08.07.2015 року в кримінальному провадженні за №0000022 від 12.09.2014 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 ,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лютенські Будища Зіньківського району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною базовою середньою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 25.03.2014, такелажника евакуаційного відділення ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , сержанта за призовом у зв`язку з мобілізацією на особливий період,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» сержант ОСОБА_5 25 березня 2014 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), наказом командира якої (по стройовій частині) № 61 від 25.03.2014 останній призначений на посаду майстра номера 4 обслуги 2 реактивного артилерійського взводу 6 реактивної артилерійської батареї 2 реактивного артилерійського дивізіону.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сержант ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби за призовом у зв`язку з мобілізацією на особливий період сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 65 від 04.07.2014 сержанта ОСОБА_5 направлено для проходження лікування до 387-го військового госпіталю (військова частина НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ). У відповідності до виписки з історії хвороби № 1305 та довідки № 162 військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 17.07.2014 сержант ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у 387-му військовому госпіталі в період з 05.07.2014 до 18.07.2014 включно з діагнозом: «Деформуючий артроз обох колінних суглобів та суглобів правої ступні ІІ ІІІ ступеню. Хвороба Осгуд-Шляттера. Хронічний панкреатит в стадії стійкої ремісії» та визнаний придатним до військової служби. Того ж дня, тобто 18.07.2014, сержант ОСОБА_5 зобов`язаний був повернутись до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з вимогами ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Однак, 18.07.2014 після проходження стаціонарного лікування сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою назавжди ухилитися від військової служби, не з`явився на службу з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Під час незаконної відсутності у військовій частині сержант ОСОБА_5 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.

На неодноразові виклики слідчого ОСОБА_5 до військової прокуратури Сумського гарнізону без поважних причин не з`являвся. При цьому, допитаний 09.10.2014 на виконання доручення слідчого військової прокуратури Сумського гарнізону співробітниками військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_5 показав, що взагалі не бажав проходити військову службу, до місця проходження військової служби не повернеться.

У зв`язку з викладеним, зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування, 17 січня 2015 року за клопотанням військової прокуратури Сумського гарнізону слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми ухвалено дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, останнього оголошено в державний розшук, який доручено оперативним підрозділам УМВС України в Полтавській області.

10 червня 2015 року о 09.40 год. сержанта ОСОБА_5 затримано співробітниками Чутівського РВ УМВС України в Полтавській області за місцем його проживання в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, та доставлено до військової прокуратури Сумського гарнізону, а в подальшому до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, яким 11 червня 2015 року ухвалено обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зокрема, не відлучатись без дозволу органу досудового розслідування з розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після обрання запобіжного заходу сержанта ОСОБА_5 доставлено до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , наказом командира якої (по стройовій частині) № 73 від 11 червня 2015 року останній відданий як такий, що прибув після самовільного залишення військової частини, зарахований до списів особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду такелажника евакуаційного відділення ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти.

Отже, сержант ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 18 липня 2014 року до 10 червня 2015 року включно, тобто протягом 317 діб.

Таким чином, такелажник евакуаційного відділення ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 , 1970 р.н., будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою назавжди ухилитись від військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 18 липня 2014 року до 10 червня 2015 року включно, протягом 317 діб, не з`явився на службу з лікувального закладу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.
08.07.2015 року між прокурором та підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 408 КК України було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 .
2.1 Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгялду добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

2.2 Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: у не з`явленні на службу з лікувального закладу з метою ухилитись від військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Сторони погоджуються , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання ОСОБА_5 винуватості, інші обставини, що пом`якшують покарання, - вчинення злочину вперше, позитивна характеристика за місцем проживання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди застосувати вимоги ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання ОСОБА_5 , не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 408 КК України, - у виді штрафу в розмірі 350 (трьохсот п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підставою для застосування ст. 69 КК України слід вважати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також судом можуть бути визнані обставини, які пом`якшують покарання та є підставою для застосування ст. 69 КК України - позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, відсутність потерпілих та матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6
Під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п.п.1-4 ч.4 ст. 474, п.1ст.394, п.1 ч. 3ст. 424, ст.476 КПК України; укладення угоди сторонами є добровільним. Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація, яка є вірною, передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні дані щодо неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань; наявні підстави для визнання винуватості.»
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам матеріального та процесуального закону і її слід затвердити.
Запобіжний захід застосований Зарічним районним судом м.Суми «особисте зобов`язання» з обов`язком, зокрема, не відлучатися з розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 слід скасувати.
Керуючись ст.ст.370, 374, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 липня 2015 року між прокурором та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 408 КК України.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 та призначивши йому покарання за правилами ст. 69 КК України: у виді штрафу в розмірі 350 (трьохсот п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян,що складає 5950 грн.

Запобіжний захід застосований Зарічним районним судом м.Суми 11.06.2015 року у вигляді «особистого зобов`язання» з обов`язком, зокрема, не відлучатися з розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 скасувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м.Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченим вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п. 1 ч.4 ст.394 КПК України.
Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав, зазначених в п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1