Справа № 1-178/11
Провадження № 1-336/1-2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підсудного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахчисарай, АР Крим, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 361 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він займаючи протягом тривалого часу посаду начальника Кримської регіональної митниці, впродовж 2003 р. створив злочинну організацію з числа підлеглих йому по службі посадових осіб Кримської регіональної митниці та митного посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для регулярного і систематичного вчинення незаконних митних оформлень, з метою отримання хабарів, залучивши до участі у створену ним злочинну організацію начальника митного посту «Феодосія» Кримської регіональної митниці ОСОБА_6 , головного інспектора митного посту «Феодосія» Кримської регіональної митниці ОСОБА_7 , інспектора вказаного митного посту ОСОБА_8 , в результаті чиїх узгоджених дій міг наступити злочинний результат здійснення незаконних митних оформлень експортних вантажів з багаторазовим завищеною митною вартістю товарів, заявленою експортерами у вантажних митних деклараціях.

Метою створення начальником Кримської регіональної митниці ОСОБА_4 злочинної організації було отримання ним, за попередньою змовою групою осіб, хабарів в особливо великих розмірах для себе особисто та учасників створеної ним злочинної організації за проведення незаконних митних оформлень експортних вантажів, а також складання та видачу декларантам оформлених зовні правильно завідомо неправдивих офіційних документів, необхідних експортерам для здійснення незаконних фінансово-господарських операцій на території України, чим злочинна група і займалася в період часу з 26 лютого по 31 жовтня 2003 року.

В судовому засіданні захисником підсудного адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання, яке було підтримано підсудним ОСОБА_4 , про направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування та незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наступних підстав:

Відповідно до ст. 281 КПК України (1960 р.) та постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування № 2 від 11.02.2005 року, повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, і допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до абз. 2 та 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» № 8 від 24.10.2003 року суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинуваченого була конкретною за змістом. Зокрема, в описовій її частині зазначаються: злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому; стаття (частина, пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин.

Недодержання органами досудового слідства вимог статей 132 і 142 КПК може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

З огляду на те, що з часу направлення кримінальної справи до суду відбулись значні зміни в Кримінальному кодексі України, які мають суттєве значення для розгляду даної справи, а з огляду на пред`явлене обвинувачення не вбачається в редакції якого саме кримінального закону обвинувачується особа, дане обвинувачення є некоректним, та таким що порушує право на захист та може в подальшому стати підставою для скасування вироку суду, а саме:

По-перше, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, тобто у створенні злочинної організації.

Однак, у ч. 4 ст. 28 КК України, яка дає визначення поняття злочинної організації, на підставі Закону України N 270-VI від 15.04.2008 року були внесені зміни, відповідно до яких злочин визнається вчиненим злочинною організацією, якщо він скоєний стійким ієрархічним об`єднанням декількох осіб (п`ять і більше).

До внесення даних змін вчинення злочину у складі злочинної організації, вважався якщо він скоєний стійким ієрархічним об`єднанням декількох осіб (три і більше).

Згідно пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення до складу створеної ним злочинної організації входили начальник митного посту «Феодосія» Кримської регіональної митниці ОСОБА_6 , головний інспектор митного посту «Феодосія» Кримської регіональної митниці ОСОБА_7 , інспектора вказаного митного посту ОСОБА_8 та співробітник пункту пропуску Феодосійського морського торгового порту ОСОБА_9 .

Однак з матеріалів кримінальної справи вбачається, що кримінальна справа відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України під час досудового слідства була закрита постановою слідчого від 03.06.2005 року на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутності складу злочину.

Крім того, дана обставина знайшла своє підтвердження і у вироку апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2008 року, відповідно до якого дії ОСОБА_6 були перекваліфіковані з ч. 3 ст. 364 на ч. 2 ст. 367 КК України, тобто вчинення злочину з недбалості (що виключає наявність злочинної змови на створення та прийняття участь у злочинній організації).

Тобто, в даному випадку відповідно до пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення до складу групи входило лише чотири чоловіки, і тому відповідно до Закону України N 270-VI від 15.04.2008 року його дії неправильно кваліфіковані, як створення злочинної організації.

По-друге, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, тобто: несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації, якщо воно заподіяло значну шкоду, редакція ст. 361 КК України на підставі Закону України N 2289-IV від 23.12.2004 року.

Однак, на період інкримінованих ОСОБА_4 дій впродовж 2003 р. дана ст. 361 КК України, була в іншій редакції, а саме: незаконне втручання в роботу автоматизованих електронно-обчислювальних машин, їх систем чи комп`ютерних мереж, що призвело до перекручення чи знищення комп`ютерної інформації або носіїв такої інформації, а також розповсюдження комп`ютерного вірусу шляхом застосування програмних і технічних засобів, призначених для незаконного проникнення в ці машини, системи чи комп`ютерні мережі і здатних спричинити перекручення або знищення комп`ютерної інформації чи носіїв такої інформації, а так само незаконне втручання в роботу мереж електрозв`язку, що призвело до знищення, перекручення, блокування інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації, якщо вони заподіяли істотну шкоду.

Дана обставина вказує на неконкретність та неправильність пред`явленого обвинувачення.

По-третє, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, тобто зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, вчинені працівником правоохоронного органу.

Однак, відповідно до Закону України № 746-VII від 21.02.2014 року, ч. 3 ст. 364 КК України - декриміналізована.

По-четверте, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто, одержання хабара в особливо великому розмірі або службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище.

Однак, за період часу з моменту пред`явлення ОСОБА_4 обвинувачення до теперішнього часу ст. 368 КК України, відповідно до законів про внесення змін до Кримінального кодексу України перетерпіла неодноразових змін і в теперішній час в редакції Закону № 1261-VII від 13.05.2014 має диспозицію: прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, або вчинене службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, що також вказує на неправильність та неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Суд, вислухавши клопотання захисника і підсудного, вислухавши думку прокурора, який вважає, що обвинувачення наразі є неконкретним, а його конкретизація в суді є неможливою без повернення справи на додаткове розслідування, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою просить не застосовувати в зв`язку з недоцільністю, оскільки це питання має вирішуватися органом досудового слідства після направлення справи на додаткове розслідування, дослідивши письмові докази вирок Феодосійського міського суду АР Крим від 12.04.2012 року, що був ухвалений по кримінальній справі, з якої дана справа була виділена в окреме провадження, та який набув чинності, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а справа направленню для проведення додаткового розслідування у зв`язку із суттєвою неповнотою досудового слідства, оскільки виправити недоліки в суді не представляється можливим.

Також суд дійшов висновку про недоцільність обрання підсудному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це питання повинно вирішуватися при додатковому розслідуванні з обґрунтуванням слідчим його необхідності.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що на теперішній час обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 є некоректним та неправильним, та не відповідає нормам Кримінального кодексу України, а також обставинам, встановленим в іншій кримінальній справі, в зв`язку з чим захист та сам ОСОБА_4 позбавлені можливості належним чином здійснювати захист, що суттєво порушує гарантоване КПК України в редакції 1960 р. права підсудного (обвинуваченого).

Керуючись ст. 281 КПК України (1960 р.), суд

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 361 КК України направити до Генеральної прокуратури України для проведення додаткового розслідування.

До набрання постановою законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід підписку про невиїзд.

На постанову протягом 7 діб з дня винесення постанови може бути подана апеляційна скарга.

Суддя: