апеляційний суд миколаївської
Справа №
інстанції: Павлова Ж.П.
Категорія: порушення Доповідач:
кримінальної справи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого
Ржепецкого О.П.,

судців
Пісного І.М., Пустовара М.Л., за участю прокурора
Данчука В.М.,

скаржників
ОСОБА_1 і ОСОБА_2,

12 березня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи за апеляцією
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва
від 28 лютого 2007 року, якою:

- відмовлено
у скасуванні постанови про порушення кримінальної справи за ч.2 ст.342, ч.2
ст.345 КК України у відношенні ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

З січня 2007
року постановою заступника Миколаївського транспортного прокурора порушено
кримінальну справу у відношенні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК
України за фактом опору із спричиненням тілесних ушкоджень працівнику міліції
під час виконання ним обов'язків по охороні громадського порядку.

15 лютого 2007 року ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 звернулись із скаргою до районного суду, в якій просили скасувати
зазначену постанову заступника прокурора з мотивів її незаконності та
невідповідності висновкам дізнання та досудового слідства фактичним обставинам
справи.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд послався на те, що
на час порушення кримінальної справи досудове слідство мало достатні
підстави та приводи дл% притягнення
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до іфимінальної відповідальності за вчинені
ними 1 січня 2007 року на
привокзальній площі залізничної станції „Миколаїв" опір працівнику
правоохоронного органу під час виконання ним обов'язків щодо охорони
громадського порядку та умисному спричиненні цьому працівнику тілесних
ушкоджень.

Не погоджуючись з постановою судді, апелянти просять її
скасувати та винести постанову про відмову у порушенні кримінальної справи.

Посилаються на невірну оцінку судом обставин справи, а
також, що саме вони (ОСОБА_1 і ОСОБА_2) є потерпілими від протиправних дій
працівника міліції ОСОБА_4, а не навпаки, як зазначено у постанові про
порушення кримінальної справи.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
підтримку апеляції, думку прокурора про залишення постанови суду без зміни,
перевіривши матеріали скарги, матеріали, на підставі яких було прийнято рішення
про порушення кримінальної справи, та матеріали кримінальної справи № 07980001, обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів визнає її такою, що не підлягає задоволенню,
виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1,5
ч.І ст.94 КПК України, приводами до порушення кримінальної справи є,
зокрема, заяви представників влади, або безпосереднє виявлення органом
дізнання, слідчим, прокурором ознак злочину.

Кримінальна справа, крім того, згідно з ч.2 зазначеної
статті, може бути порушена тільки у випадках, коли є достатні данні, які
вказують на наявність ознак злочину.

З вимогами ч.І ст.98 КПК України, прокурор при наявності
приводів і підстав, зазначених у статті 94
цього Кодексу зобов'язаний винести постанову про порушення кримінальної
справи.

Якщо ж на момент порушення справи встановлено особу, яка
вчинила злочин, кримінальну справу повинно бути порушено щодо цієї особи.

Як вбачається із змісту постанови про порушення кримінальної
справи у відношенні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заступником прокурора її порушено за
фактом опору та навмисних тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_1 і ОСОБА_2
працівнику міліції ОСОБА_4 під час виконання останнім своїх обов'язків по
охороні громадського порядку.

Підставами для порушення кримінальної справи були рапорти
працівників міліції про вчинені протиправні дії з боку батька та сина ОСОБА_3,
пояснення самого ОСОБА_4 та очевидців події, медичні документи про
госпіталізацію працівника міліції ОСОБА_4 у зв'язку з спричиненням тілесних
ушкоджень.

Досудовим слідством ці приводи та підстави визнанні
достатніми для притягнення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності.

2

Відповідно до ч.І ст. 112 КПК України, досудове слідство у справах про злочини, передбачені
ст.ст.342,345 КК України проводиться органами прокуратури.

Таким чином, посилання досудового слідства на виявлення
ознак злочину з боку ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є обґрунтованим, відповідним вимогам
ст.ст. 94,95,97,98 КПК
України.

За таких обставин переконання заступника прокурора про
наявність у діях ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ознак злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2
ст.325 КК України є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Таким же колегія суддів визнає і рішення районного суду
щодо розгляду скарги на зазначену постанову заступника прокурора.

Відповідно до того, оскаржувана апелянтами постанова суду
є законною і тому такою, що не підлягає скасуванню.

Доводи апеляції про неправильну оцінку обставин справи, а
саме, що самі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були потерпілими від дій міліціонера ОСОБА_4,
на даний час є недоведеними за відсутністю будь-яких фактичних даних на їх
підтвердження.

Крім того, обидва скаржники, відповідно до ст.ст.95,97
КПК України, мають право звернутися із заявами до правоохоронних органів про злочин,
який, на їх переконання, було вчинено у їх відношенні.

Керуючись ст.ст. 365,366
КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2007 року
про відмову у скасуванні постанови про порушення кримінальної справи за ч.2
ст.342, ч.2 ст.345 КК України у відношенні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - без зміни.

Головуючий:

Судді: