Унікальний № 261/3967/13-к
Провадження № 1-кп/261/170/13
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк
27 грудня 2013 р.

Петровський районний суд м. Донецька у
складі: головуючого - судді Жупанової
О.О., за участю секретарів Дівів'євій
Я.О., Крутась Я.С., прокурорів Румянцевої
К.В., Кожина І.О., обвинуваченого ОСОБА_1,
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду
об'єднане кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0001069 від 12
травня 2013 р. та за № 0001102 від 09
квітня 2013р. за обвинуваченням

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Харцизька Донецької області,
громадянина України, освіта середня
спеціальна, не працює, не одружений,
який проживає та зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, раніше засуджений:

- 19 січня 2012 р. Ворошиловським районним
судом м. Донецька за ч. 2 ст. 185, ст. 198 КК
України до 1 року 6 місяцям позбавлення
волі, 29 січня 2013р. звільнений за
відбуттям покарання;

- 20 червня 2013 р. Ленінським районним
судом м. Донецька за ч. 2 ст.185 КК України
до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 14 листопада 2013 року Ленінським
районним судом м. Донецька за ч. 2 ст.185,
ч. 3 ст.185 , ч.ч.1,4 ст.70 КК України до 3 років
1 місяця позбавлення волі;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.
Харцизьку Донецької області,
громадянина України, освіта середня
спеціальна, не працює, не одружений,
який проживає та зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого.

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
185 КК України, -

В С Т А Н О
В И В :

Суд визнав доведеним, що обвинувачені
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчинили кримінальні
правопорушення за наступних
обставинах.

01 квітня 2011 р. приблизно об 17 год. 00 хв.,
точний час в ході досудового
розслідування встановити не довелось
можливим, обвинувачений ОСОБА_1 разом з
засудженим за скоєння даного злочину
ОСОБА_4, вступивши в попередню змову,
діючи спільно та узгоджено, маючи
умисел на заволодіння чужим майном
шляхом крадіжки, з корисних мотивів,
прибули до приміщення магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться по
АДРЕСА_2. При цьому, згідно раніше
розподілених ролей обвинувачений
ОСОБА_1 почав відволікати продавця, а
засуджений за скоєння даного злочину
ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, з-під
прилавку умисно таємно викрав чуже
майно, що належить потерпілій ОСОБА_5,
а саме: ваучери поповнення рахунку
мобільного оператора «МТС» номіналом 90
грн. в кількості 10 штук вартістю 90 грн.
кожний, загальною вартістю 900 грн.,
ваучери поповнення рахунку мобільного
оператора «МТС» номіналом 35 грн. в
кількості 10 штук вартістю 35 грн. кожний,
загальною вартістю 350 грн., ваучери
поповнення рахунку мобільного
оператора «Лайф» номіналом 35 грн., в
кількості 10 штук вартістю 35 гривень
кожний, загальною вартістю 350 грн.,
ваучери поповнення рахунку мобільного
оператора «Київстар» номіналом З0 грн.,
в кількості 10 штук вартістю 30 грн.,
кожний, загальною вартістю 300 грн., які
знаходились у картонній коробці, яка не
становить матеріальної цінності для
потерпілої. Після чого з місця події
втекли, розпорядившись викраденим
майном на свій розсуд, заподіявши
потерпілій ОСОБА_5 матеріальний
збиток в сумі 1900 грн. 00 коп.

Також, 07 квітня 2013 р. приблизно об 18
год. 00 хв., точний час в ході досудового
розслідування встановити не довелось
можливим, обвинувачений ОСОБА_1, будучи
особою, яка раніш вчиняла злочин,
передбачений ст.185 КК України, маючи
умисел на заволодіння чужим майном
шляхом крадіжки, з корисних мотивів,
перебуваючи в торговому залі магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_5», що знаходиться по
АДРЕСА_3, впевнившись, що за його діями
ніхто не спостерігає, шляхом вільного
доступу умисно таємно викрав з коробки,
що знаходилась на полиці за прилавком,
грошові кошти в сумі І 500 грн., що
належали потерпілому ОСОБА_6. Після
чого разом з викраденим майном залишив
місце вчинення злочину, розпорядившись
викраденим на свій розсуд, заподіявши
потерпілому ОСОБА_6 матеріальний
збиток в сумі 1500 грн. 00 коп.

Крім того, 12 травня 2013 р. приблизно о 19
год. 05 хв., точний час в ході досудового
розслідування встановити не довелось
можливим, обвинувачений ОСОБА_1, будучи
особою, яка раніш вчиняла злочин,
передбачений ст.185 КК України, разом з
обвинуваченим ОСОБА_3, вступивши в
попередню змову, діючи спільно та
узгоджено, маючи умисел на заволодіння
чужим майном шляхом крадіжки, з
корисних мотивів, прибули до
приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_6», що
знаходиться по АДРЕСА_4. При цьому,
згідно раніше розподілених ролей
обвинувачений ОСОБА_3 почав
відволікати продавця, а обвинувачений
ОСОБА_1 шляхом вільного доступу, умисно
таємно викрав з коробки, що знаходилась
на прилавку, грошові кошти в розмірі 5000
грн. та 13 карток поповнення рахунку
мобільного оператора МТС номіналом 40
грн., загальною вартістю 546 грн., що
належали потерпілій ОСОБА_7 Після чого
з місця події втекли, розпорядившись
викраденим майном на свій розсуд,
заподіявши потерпілій ОСОБА_7
матеріальний збиток в сумі 5546 грн. 00
коп.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість
у вчиненні крадіжок визнав повністю та
пояснив, що домовившись зі ОСОБА_4 про
спільне скоєння крадіжки, 01 квітня 2011 р.
приблизно об 17 год. 00 хв., прибули до
приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що
знаходиться по АДРЕСА_2. Він почав
відволікати продавця, а ОСОБА_4 в цей
час з-під прилавку викрав ваучери
поповнення рахунку мобільного
оператора «МТС» номіналом 90 грн. в
кількості 10 штук, ваучери поповнення
рахунку мобільного оператора «МТС»
номіналом 35 грн. в кількості 10 штук,
ваучери поповнення рахунку мобільного
оператора «Лайф» номіналом 35 грн., в
кількості 10 штук, ваучери поповнення
рахунку мобільного оператора
«Київстар» номіналом З0 грн., в
кількості 10 штук, які знаходились у
картонній коробці. Викраденим
розпорядились на власний розсуд. 07
квітня 2013 р. приблизно об 18 год. 00 хв.,
знаходячись в торговому залі магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_5», що знаходиться по
АДРЕСА_3, впевнившись, що за його діями
ніхто не спостерігає, викрав з коробки,
що знаходилась на полиці за прилавком
грошові кошти в сумі 1500 грн. Гроші
потратив на власні потреби. 12 травня 2013
р. домовившись з ОСОБА_3 про спільне
скоєння крадіжки, приблизно о 19 год. 05
хв., прийшли до приміщення магазину
ІНФОРМАЦІЯ_6», що знаходиться по
АДРЕСА_4. ОСОБА_3. почав відволікати
продавця, а він в цей час викрав з
коробки, що знаходилась на прилавку
грошові кошти в розмірі 5000 грн. та 13
карток поповнення рахунку мобільного
оператора МТС номіналом 40 грн..
Викраденим розпорядились на власний
розсуд. З вартістю викраденого у
розмірі 8946 грн. згоден. У вчиненому
щиро кається.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість
у вчиненні крадіжки визнав повністю та
пояснив, що договорившись з ОСОБА_8 про
спільне скоєння крадіжки, 12 травня 2013
р. приблизно о 19 год. 05 хв., зайшли до
приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_6», що
знаходиться по АДРЕСА_4. Він почав
відволікати продавця, а ОСОБА_1 в цей
час викрав з коробки, що знаходилась на
прилавку грошові кошти в розмірі 5000
грн. та 13 карток поповнення рахунку
мобільного оператора МТС номіналом 40
грн.. Викраденим розпорядились на
власний розсуд. З вартістю викраденого
у розмірі 5546 грн. згоден. У вчиненому
щиро кається.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 зазначили, що вони не мають
заперечень щодо повноти пред'явленого
їм обвинувачення, а тому вважають
недоцільним дослідження доказів,
стосовно фактичних обставин справи,
які вони не оспорюють. Розуміють, що в
такому випадку вони будуть позбавлені
права оспорювати ці фактичні обставини
в апеляційному порядку.

В межах висунутого обвинувачення
відповідно до обвинувального акту , за
згодою учасників судового провадження,
суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК
України визнав недоцільним
дослідження доказів, щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються, обмежившись
допитом обвинувачених та дослідженням
матеріалів, що характеризують їх особу.

Приймаючи до уваги повне визнання
обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 своєї
вини, а також те, що вони не піддають
сумніву фактичні обставини справи,
правильність розуміння обвинуваченими
змісту цих обставин, у суду не виникає
сумніву у добровільності та істинності
позиції обвинувачених, а тому
винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 у
таємному викраденні чужого майна
(крадіжка), вчиненому за попередньою
згодою групою осіб, крім того
повторно, та обвинуваченого ОСОБА_3 у
таємному викраденні чужого майна
(крадіжка), вчиненому за попередньою
згодою групою осіб на думку суду, є
доведеною.

Таким чином, суд приходить до
переконання про правильність
кваліфікації дій обвинуваченого
ОСОБА_1 за сукупністю кримінальних
правопорушень за ч. 2 ст. 185 КК України,
дій обвинуваченого ОСОБА_3 - за ч. 2 ст. 185
КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим,
суд враховує ступінь тяжкості скоєних
ними злочинів, а саме те, що злочин,
передбачений ч. 2 ст. 185 КК України,
віднесений кримінальним законом до
категорії злочинів середньої тяжкості,
особу обвинувачених, пом'якшуючі і
обтяжуючі покарання обставини.

Вивченням даних про особу
обвинувачених встановлено:
обвинувачений ОСОБА_1 раніше судимий за
вчинення злочину проти власності, не
працює, за місцем реєстрації
характеризується негативно, на обліку
у лікаря нарколога та психіатра не
перебуває. Обвинувачений ОСОБА_3 раніше
не був судимий, офіційно
суспільно-корисною працею не
займається, за місцем реєстрації
характеризується безпосередньо, на
обліку у лікаря нарколога та психіатра
не перебуває.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що
пом'якшують покарання обвинувачених
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суд визнає щире каяття
обвинувачених, активне сприяння
розкриттю злочину, що виявилися у
надані послідових та правдивих
показань.

Згідно ст. 67 КК України обставин, що
обтяжують покарання обвинуваченого
ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд визнає рецидив злочину, як
обставину, що обтяжує покарання
обвинуваченого ОСОБА_1, оскільки
останній до вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185
КК України, мав судимість за вчинення
умисного злочину, передбаченого ст. 198
КК України.

У відповідності до вимог ст.50 КК
України при призначенні міри покарання
обвинуваченим, суд вважає за необхідне
призначити такий захід примусу, який би
був відповідною мірою кари за скоєне,
сприяв виправленню обвинувачених
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та запобігав вчиненню
інших злочинів.

Аналізуючи викладене, з урахуванням
особи обвинуваченого ОСОБА_1, який
раніше був судимий за скоєння злочинів
проти власності, судимості не погашені
у встановленому законом порядку,
відбуваючи покарання у місцях
позбавлення волі, певних висновків для
себе не зробив та знову вчинив умисні
злочини, суд приходить до висновку
щодо неможливості виправлення
обвинуваченого ОСОБА_1 без ізоляції від
суспільства, що є підставою для
призначення йому покарання у виді
позбавлення волі на певний строк в
межах санкції ч. 2 ст.185 КК країни. При
цьому суд вважає, що призначення
обвинуваченому більш м'якого покарання
у вигляді арешту або обмеження волі,
передбачені санкцією ч.2 ст. 185 КК
України, є недостатнім для його
виправлення та попередження скоєння
нових злочинів.

Враховуючи, що кримінальне
правопорушення обвинуваченим ОСОБА_1
по даному кримінальному провадженню по
епізоду від 01 квітня 2011 року скоєно до
ухвалення вироку Ворошиловським
районним судом м. Донецька від 19 січня
2012 р. , а два інших кримінальних
правопорушень до ухвалення вироку
Ленінським районним судом м. Донецька
від 14 листопада 2013 року, остаточне
покарання йому повинно визначатися за
правилами ч. 4 ст.70 КК України.

Разом з тим, суд приходить до висновку,
що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати
покарання, необхідне й достатнє для
його виправлення та попередження
скоєння нових злочинів, у виді
позбавлення волі на строк в межах
санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Проте, з
урахуванням думки прокурора, який
вважав, що виправлення обвинуваченого
ОСОБА_3 можливе без відбуття покарання
в місцях позбавлення волі, характеру і
ступені тяжкості наслідків
кримінального правопорушення,
поведінки обвинуваченого після
вчинення кримінального
правопорушення, ставлення
обвинуваченого до вчиненого, суд
вважає за доцільне надати йому
можливість виправлення та
перевиховання шляхом звільнення від
відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК України із
покладенням на обвинуваченого ОСОБА_3
обов'язків, передбачених статтею 76 КК
України.

Цивільний позов у кримінальному
провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує
відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 349, 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України,
суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань, за
даним вироком та за вироком
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 19 січня 2012 року за ч. 2 ст.
185, ст.198 КК України та за вироком
Ленінського районного суду м. Донецька
від 14 листопада 2013 року за ч. 2 ст.185, ч. 3
ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно
ОСОБА_1 призначити покарання у виді
позбавлення волі строком на 5 (п'ять)
років.

В строк покарання, остаточно
призначеного за сукупністю злочинів,
зарахувати повністю відбуте покарання
за вироком Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 19 січня 2012 року за
ч. 2 ст. 185, ст.198 КК України у виді
позбавлення волі строком 1(один) рік 6
(шість) місяців та частково відбуте
покарання за вироком Ленінського
районного суду м. Донецька від 14
листопада 2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185,
ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення
волі строком 7 (сім) місяців 9 (дев'ять)
днів, визначивши до відбування ОСОБА_1
покарання у виді позбавлення волі
строком 2 (два) роки 10 (десять) місяців 21
(двадцять один) день, обчислюючи строк
відбування покарання з 27 грудня 2013
року.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили залишити раніше
обраний - тримання під вартою в
Донецькому слідчому ізоляторі УДПС
України в Донецькій області.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і
призначити йому покарання у виді 2
(двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від
відбування призначеного покарання у
виді 2 (двох) років позбавлення волі
звільнити з випробуванням з іспитовим
строком 2 (два) роки, з покладенням
відповідно до ст. 76 КК України обов'язку
не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
періодично з'являтись для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази по справі: картки
поповнення рахунку мобільного
оператора «МТС» в кількості 13 штук -
залишити у користуванні потерпілої
ОСОБА_7.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених статтею 394 КПК України, до
апеляційного суду Донецької області
через Петровський районний суд м.
Донецька протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кримінальним
процесуальним кодексом України, якщо
таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
О.О.Жупанова