АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисники ОСОБА_7
ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого землевпорядником Рідківської сільської ради, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року старшим прокурором прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу.

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_6 , обвинувачено:

-за ст. 369-2 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 14450 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

Провадження №11-кп/794/248/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.2 ст. 369-2 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Старший прокурор в своїй апеляції не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведення винуватості ОСОБА_6 у його вчиненні, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із м`якістю призначеного покарання.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 одержав неправомірну вигоду в розмірі 14000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют становило 181315 грн. та відповідно до примітки ст. 368 КК України є неправомірною вигодою у великому розмірі.

А тому, вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є надто м`яким, не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та встановленим обставинам, просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним та призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційні вимоги та скасувати вирок, думку обвинуваченого та його захисників, які просили вирок суду І інстанції залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 працюючи землевпорядником Рідківської сільської ради в 2014 році познайомився з ОСОБА_10 , який з метою ведення власної справи запланував отримати у власність земельну ділянку на території Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.

В подальшому ОСОБА_10 з метою належного, правильного та швидкого отримання земельної ділянки звернувся з вказаних питань до Рідківського сільського голови, який в свою чергу скерував його до спеціаліста із земельних питань Рідківської сільської ради ОСОБА_11 .. Так, в розмові із ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_12 повідомив останньому про можливість посприяти у вирішенні питання щодо виділення йому земельної ділянки, яку він зможе оформити у власність. При цьому ОСОБА_12 зазначив, що питання про виділення вказаної земельної ділянки не входить до компетенції сільської ради, оскільки вона знаходиться за межами населеного пункту та рішення про її виділення приймає Держземагенство. Разом з тим ОСОБА_12 зазначив, що за умови передачі йому неправомірної вигоди він посприяє в позитивному вирішенні питання про виділення вказаної земельної ділянки останньому шляхом впливу на голову та депутатів Рідківської сільської ради, а також на службових осіб Держземагенства.

Пізніше ОСОБА_6 та ОСОБА_10 обумовили, що ОСОБА_10 надасть ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 15000 доларів США. та в подальшому ОСОБА_6 зменшив обумовлену суму, вказавши, що за сприяння до прийняття рішення ОСОБА_10 необхідно надати вже 14000 доларів США.

В свою чергу ОСОБА_10 сприймаючи ОСОБА_6 , як представника влади, усвідомлюючи, що останній в силу своїх повноважень, стосунків із головою та депутатами Рідківської сільської ради та із працівниками Держземагенства, в повноваження яких входить вирішення питання про виділення вказаної земельної ділянки, зможе вплинути на них, з метою прийняття необхідного йому рішення, погодився передати ОСОБА_6 визначену неправомірну вигоду.

Так, 11.10.2014 року близько 12:00 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в

приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області, діючи згідно попередньої домовленості з ОСОБА_6 ,передав власнику ресторану ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, в якості частини неправомірної вигоди для ОСОБА_6 ..

Крім того, 20.10.2014 року о 16:10 год. ОСОБА_10 , перебуваючи на земельній ділянці ОСОБА_6 , що знаходиться в с. Рідківці Новоселицького району Чернівецької області, зустрівся із ОСОБА_6 та передав йому решту обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 13000 доларів США, а ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що одержує незаконну винагороду від ОСОБА_10 , прийняв ці кошти в якості неправомірної вигоди та запевнив останнього про позитивне вирішення питання щодо надання йому земельної ділянки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину визнав повністю та щиро розкаявся.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 369-2 КК України, і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності, і яка ніким не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд скориставшись правом (ст. 349 ч.3 КПК України), проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обстави, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про скасування вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», не наводить у своєму вироку доводи на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляції, і скасовує вирок цього суду лише в тій частині, у якій визнав його незаконним чи необґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Однак, вирішуючи питання щодо міри покарання, необхідної та достатньої для запобігання вчинення нових правопорушень ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи прокурора, викладені в апеляційні скарзі, знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції не повною мірою врахував кваліфікуючі ознаки суспільно-небезпечного винного діяння, що виразились в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди. Крім того, судом зовсім не враховано суми, яку ОСОБА_6 визначив за неправомірну вигоду, а саме 14000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют становило 181315 грн., що є неправомірною вигодою у великих розмірах.

Санкцією ст. 369-2 ч.2 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Визначаючи розмір основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у вигляді штрафу в розмірі 14450 грн., який дорівнює 850 НМДГ, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, призначив несправедливе покарання через його м`якість. Так, враховуючи ряд пом`якшуючих обставин, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, є особою раніше не судимою, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, його діями шкода не завдана, а також перебування на його утриманні тяжко хворої мати похилого віку, судом не враховано того, що ОСОБА_6 вчинив злочини з метою особистого збагачення, а тому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 слід призначити більш суворе покарання в межах санкції ст. 369-2 ч.2 КК України.

Підстав для застосування ст.ст. 69,75,76 КК України, щодо ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 2 статті 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. Тому колегія вважає, що виправлення та запобігання вчинення нових злочинів ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства.

Проте з погляду верховенства права (ст. 8 Конституції України) та

непорушності права власності (ст. 41 Конституції України), спеціальна конфіскація не може бути застосована, і це відповідає змісту ст. 59 КК України та ст. 96-2 КПК України, т.я. гроші, які були предметом злочину належали іншому власнику ОСОБА_14 , а не ОСОБА_6 .

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання слід скасувати з постановленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 20 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Визнати ОСОБА_6 винним:

- за ч.2 ст. 369-2 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту його затримання, тобто з 21 липня 2015 року. Зарахувати в строк відбуття покарання час його утримання під вартою з 20.10.2014 року по 22.10.2014 року включно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3