Справа №
11-771 2007 р. Головуючий
у 1-й інстанції Алфьоров A.M.
Закон України "Про амністію" Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНEM УКРАЇНИ

2007
року листопада 27 дня. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
Лугового М. Г. суддів Матуса В.В.,
Демченка М. О. з участю прокурора Паливоди Л.В. розглянула у відкритому
судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією потерпілого
ОСОБА_1 , на постанову Ковпаківського районного
суду м. Суми від 08 жовтня 2007
року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Суми, звільнений від кримінальної
відповідальності, із закриттям
кримінальної справи, на підставі ст. . 1 п. „г" Закону України "Про
амністію" від 31 травня 2005 року,
-

ВСТАНОВИЛА:

Органом
досудового слідства ОСОБА_2
обвинувачується у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 215 ч.2 КК України (1960 р.),
за те, що 25 вересня
2000 року, близько 21 години, керуючи технічно несправним автомобілем
Хонда-Сівік, реєстраційний номер
НОМЕР_1, рухаючись по вул. Роменській в м. Суми,
зневажив безпекою дорожнього руху,
не прийнявши своєчасних заходів до зниження швидкості та невиправдано
змінивши напрямок руху праворуч, вчинив
наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перебігав
проїздну частину вулиці Роменської зліва направо відносно руху автомобіля, внаслідок чого потерпілому заподіяні тілесні
ушкодження, від яких останній помер 02
жовтня 2000 року.

06
червня 2007 року заступник начальника СВ СМВ УМВС України в Сумській області
звернувся до Ковпаківського районного суду м.
Суми з поданням, погодженим із
заступником прокурора м. Суми, про закриття кримінальної справи за
обвинуваченням

ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 215 ч. 2 КК України (1960 р.),
на підставі ст. . 1 п. „г" Закону України "Про
амністію" від 31 травня 2005 року.

Постановою
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 08 жовтня 2007 року подання задоволено і ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, із закриттям кримінальної справи, на підставі п. "г" ст. 1
Закону України "Про амністію" від 31 травня 2005 року.

На
постанову суду потерпілий ОСОБА_1 подав
апеляцію в якій вказує, що ОСОБА_2 винним себе не визнав і це свідчить про
умисний характер його дій, заподіяну шкоду
не відшкодував, а тому не можна було
застосовувати до нього Закон України "Про амністію". Просить
постанову суду скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який постанову суду вважає законною, а апеляцію потерпілого необгрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За
змістом ст. . 1 п. „г" Закону України „Про амністію"
від 31 травня 2005 року, чоловіки віком
понад 55 років звільняються від покарання у виді позбавлення волі на певний
строк та від інших покарань, не
пов'язаних з позбавленням волі, за
злочини, вчинені з необережності, за які Законом передбачено покарання, менш суворе,
ніж позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Статтею
8 ч. 2 п. „а" Закону, амністія
застосовується до осіб, кримінальні
справи та матеріали про злочини яких перебувають у провадженні органів дізнання
та досудового слідства, - за поданням
цих органів, погодженим з
прокурором, або за заявою самої
особи, її захисника чи законного
представника.

Як
вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 органами досудового
слідства обвинувачується у вчиненні злочину,
передбаченому ст. . 215 ч. 2 КК України (1960 p.),
який відноситься до злочинів, вчинених з необережності, за який передбачено покарання на строк до
десяти років позбавлення волі.

В
матеріалах справи є заява ОСОБА_2, в
якій він прохав застосувати до нього положення Закону України „Про
амністію".

Таким
чином, відповідно до вимог
кримінально-процесуального законодавства і Закону України „Про амністію"
від 31 травня 2005 року, судом було
правильно застосовано амністію до ОСОБА_2,
віком понад 55 років, на день
набрання цим Законом чинності.

Як
вбачається з матеріалів справи, в ході
досудового слідства перевірялися обставини вчиненого злочину і постановою
заступника начальника слідчого відділення СМВ УМВС від 20 травня 2007 року
відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ст. . 115, 119
КК України.

А
тому, доводи апелянта про те, що спричинення смерті потерпілому ОСОБА_3
охоплювалися умислом ОСОБА_2 , є
безпідставними.

У
відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону, у разі закриття справи з передбачених законом
підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування
матеріальної шкоди в цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного
судочинства.

У
зв'язку із викладеним, вимоги апелянта
про те, що суд безпідставно залишив
цивільний позов без розгляду, не
заслуговують на увагу.

На
підставі викладеного,

постанова суду є законною і обґрунтованою, а підстав для її скасування по наведеним
мотивам в апеляції не вбачається.

З урахуванням
наведеного, керуючись ст.
ст. 362, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 жовтня 2007 року про звільнення
від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи відносно
ОСОБА_2 на підставі ст. . 1 п. „г"
Закону України "Про амністію" від 31 травня 2005 року залишити без
зміни, а апеляцію потерпілого
ОСОБА_1 - без задоволення.