Справа № 161/8304/15-к
Провадження № 1-кс/161/2406/15
У Х В А Л А
м. Луцьк 08 червня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 кореспондента газети «Конгрес «Світ» на постанову про закриття кримінального провадження від 29 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 кореспондента газети «Конгрес «Світ» звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 29 квітня 2015 року. В обґрунтування скарги посилається на те, що 11 липня 2014 року о 17.25 годині по відношенню до кореспондента газети "Конгрес "Світ" ОСОБА_6 був скоєний злочин, а саме перешкоджання діяльності журналіста, передбачений ч. 1 ст. 171 КК України депутатом Волинської обласної ради ОСОБА_7 , після якого він, ОСОБА_6 , звернувся до Луцького MB УВС МВС у Волинській області з обґрунтованою заявою про злочини передбачені ч. 1 ст. 171 КК України. Дана заява зареєстрована Луцьким MB УВС МВС у Волинській області в Єдиному реєстрі досудового розслідувань за № 0001747 слідчим слідчого відділу Луцького MB УМВС України у Волинській області лейтенантом міліції ОСОБА_3 . Копію постанови про закриття кримінального провадження ним не була отримана так як слідчий не направляв її на його адресу, про те що кримінальне провадження закрито слідчим скаржнику стало відомо з листа прокуратури м. Луцька, який отриманий 18 травня 2015 року, згідно якого 29 квітня 2015 року слідчим ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Так незаконність постанови випливає навіть з того, що слідчим було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 та постановлено провести слідчу дію одночасний допит між потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для з`ясування причин розбіжностей в показах. Не зважаючи на викладене, 29 квітня 2015 року слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження без виклику потерпілого для проведення слідчих та процесуальних дій. Між показами скаржника, показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які дали аналогічні зі ним показання та показаннями ОСОБА_7 є суттєві розбіжності, останній намагаючись уникнути відповідальності заперечує, що вибивав в нього телефон, для цього і необхідно провести одночасний допит зі ОСОБА_7 , скаржником та свідками, крім того до матеріалів кримінального провадження долучений диск з відеозйомкою як ОСОБА_7 вибиває в нього мобільний телефон, та сам слідчий склав фототаблицю де підписав фото на якому ОСОБА_7 вибиває в скаржника мобільний телефон.

Тож слідчому достовірно відомо, що ОСОБА_7 дав неправдиві показання та фактично скриваючи злочин приймає незаконне рішення про закриття кримінального провадження.

Крім того слід підкреслити, що ОСОБА_7 достовірно знаючи, що скаржник та свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є журналістами, які знімають відео репортаж та проводять журналістське розслідування, діючи умисно, з метою перешкоджання законній професійній діяльності журналістів, вдарив його по руці з мобільним телефоном «Айфон 5 с» на який скаржник здійснював відеозйомку репортажу, чим спричинив ушкодження та тим самим обмежив одержання ним як журналістом інформації, чим порушив ст. 34 Конституції України, ст.ст. 32, 33, 36 Закону України «Про інформацію», ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст. 56 Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

При таких обставинах постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, порушені вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий не дослідив повно і неупереджено обставини кримінального провадження, не надав належну правову оцінку діям ОСОБА_7 .

Просить суд скасувати постанову слідчого СВ Луцького MB УМВС України в Волинській області ОСОБА_8 від 29 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження і направити справу до слідчого відділення СВ Луцького MB УМВС України в Волинській для проведення досудового розслідування.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду скарги повідомлялися належним чином.

З метою дотримання вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку, встановленого законом, розгляд скарги проводиться за відсутності скаржника та його представника.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні скарги не визнали та заперечували проти задоволення скарги, просили відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, дослідивши письмові матеріали скарги та кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Судом при розгляді скарги встановлено, що 29 квітня 2015 року слідчим СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001747 від 12.07.2014 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України.

Вказаною постановою слідчий постановив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001747 від 12.07.2014 року за фактом перешкоджання законній професійній діяльності журналістів депутатом Волинської обласної ради ОСОБА_7 закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України.

Також судом достовірно встановлено, і це вбачається з матеріалів кримінального провадження, що слідчим після скасування ухвалою суду від 06 лютого 2015 року постанови про закриття кримінального провадження № 0001747 від 12.07.2014 року, взагалі не проведено жодних слідчих дій.

Таким чином слідчим не виконано вимоги ст. ст. 91-92 КПК України. Так як слідчим після винесення ухвали судом, взагалі не вчинено будь-яких слідчих та процесуальних дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин щодо встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України. А також В результаті чого незрозуміло на підставі чого слідчий зробив висновок про наявність достатніх підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчим після скасування постанови про закриття провадження, яка була скасована ухвалою суду від 06 лютого 2015 року взагалі не вчинено слідчі та процесуальні дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України. В результаті чого незрозуміло на підставі чого слідчий зробив висновок про наявність достатніх підстав прийняття оскаржуваної постанови. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. 306-307 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 кореспондента газети «Конгрес «Світ» на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 29 квітня 2015 року задовольнити повністю.

Постанову слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 від 29 квітня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001747 від 12.07.2014 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0001747 від 12.07.2014 року направити прокурору м. Луцька для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення

Слідчий суддя: ОСОБА_1