КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 05 травня 2026 року, апеляційну скаргу з доповненнями прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року,

за участю: прокурора в режимі відеоконференцзв`язку захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 . Залишено без змін запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою застосований до підозрюваного ОСОБА_7 , одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 514 760 гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 9 084 000 гривень, у випадку внесення застави зобов`язати підозрюваного виконувати процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вважає оскаржувану ухвалу в частині визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

На переконання прокурора, слідчим суддею безпідставно не враховано доводи сторони обвинувачення, які підтверджено доказами, доданими до заперечень, зокрема щодо наявності, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та наміру їх реалізації підозрюваним.

Зокрема, протоколами НСРД зафіксовано вжиття батьками ОСОБА_7 заходів, спрямованих на отримання фіктивних документів для виїзду закордон, а також заходів, спрямованих на збирання грошових коштів у іноземній валюті для вирішення питання кримінально-правового переслідування.

Також, зазначає, що протоколом НСРД стосовно ОСОБА_7 зафіксовано, як останній наголошує батькам про необхідність внесення застав за інших підозрюваних з метою унеможливлення їх співпраці зі слідством.

Окрім того, прокурором додано до заперечень протоколи допитів свідків (співробітників постів охорони АТ «КТЦ»), якими підтверджується безпосереднє керівництво ОСОБА_7 діями інших підозрюваних, що спрямовані на демонтаж водонагрівачів, що відбувався у нічний час, а також знищення шляхом спалення журналів ведення ТМЦ за обставин, викладених у запереченнях (ризик впливу на відповідних свідків шляхом підкупу з метою зміни свідчень, ризик знищення речей і документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального

правопорушення.

Наголошує, що клопотання підозрюваного не містить належної аргументації та безпідставно задоволено слідчим суддею.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями і просив її задовольнити, пояснення прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000805, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК

України, ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 191 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України.

10 червня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 серпня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 вересня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 листопада 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 грудня 2025 року, без визначення розміру застави.

02 грудня 2025 року підозрюваний ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року частково задоволено клопотання та залишено без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 514 760 грн.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, з наступних підстав.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд ураховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали враховано наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив, що як убачається із поданого клопотання, стороною захисту не наведено нових обставин, які виникли після постановлення попередньої ухвали та могли б бути належною і достатньою підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В той же час, слідчим суддею взято до уваги, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Таким чином, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є обов`язком, а не правом суду.

Частина 4 ст. 183 КПК України визначає випадки, коли слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні та законодавець наводить їх вичерпний перелік, а саме: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Водночас, варто зазначити, що Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і його застосування без розгляду або необґрунтована відмова від альтернативних заходів (застава, домашній арешт, особисте зобов`язання) є порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини (право на свободу та особисту недоторканність).

Відтак, слідчий суддя, враховуючи принцип співмірності запобіжного заходу, майновий стан підозрюваного, обставин, характеру, ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, трьох неповнолітніх дітей на утриманні, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 170 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 514 760 грн., із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при визначенні підозрюваному розміру застави одночасно із запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

Крім того, як убачається із аналізу положень ч. 4 ст. 183 КПК України, можливість слідчого судді не визначати розмір застави у визначених цією нормою випадках, є правом слідчого судді, а не його обов`язком, а тому доводи апелянта у цій частині не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів недостатності застосованого підозрюваному запобіжного заходу для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, прокурором під час апеляційного провадження не надано.

Окрім того, колегією суддів враховано, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2026 року ОСОБА_7 продовжено строк дії обов`язків, а досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та наразі виконуються вимоги ст. 290 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене з дотриманням норм кримінального процесуального закону, натомість доводи сторони захисту, про які зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року, відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження 757/60701/25-к

Справа № 11-сс/824/1746/2026 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_19

Категорія ст. 201 КПК Доповідач: ОСОБА_20