Справа № 953/6428/26
н/п 1-кс/953/2958/26
УХВАЛА

"26" травня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000251 від 24.02.2026, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білогорськ, РФ, громадянина України, одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000251 від 24.02.2026.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочин у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації за наступних обставин: так, 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України, який затверджено Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України № 342/2026 від 27.04.2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 4 травня 2026 року строком на 90 діб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

08.04.2026 року ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону звернувся до ОСОБА_6 , зателефонувавши останньому на номер мобільного оператора України НОМЕР_1 , з проханням надати консультацію щодо підстав уникнення мобілізації на території України під час дії воєнного стану та можливості виїхати за кордон. У свою чергу ОСОБА_6 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення протиправним шляхом, повідомив останньому, що завдяки його особистим зв`язкам у нього є можливість посприяти ОСОБА_7 у перетині державного кордону України. Цього ж дня, під час особистої зустрічі, ОСОБА_6 , використовуючи методи конспірації, з метою невикриття своєї злочинної діяльності, повідомив ОСОБА_7 , що процедура незаконного перетину державного кордону України наступна: ОСОБА_6 , маючи попередню домовленість з провідником одного з потягів, які прямують з м. Харкова у бік прикордонних міст в західній частині України, забезпечує перевезення ОСОБА_7 до певного населеного пункту у зачиненому купе провідника. У кінцевій точці ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю, з метою уникнення перевірок документів щодо військового обліку на блокпостах, зустрінуть особи, які мають можливість безперешкодно рухатись містом в автомобілі та оставлять до місця, де він буде чекати, коли на зміну у пункті перетину державного кордону України заступить певна група прикордонників, які безперешкодно пропустять ОСОБА_7 поза офіційних пунктів пропуску, при цьому вартість послуги становить 15 000 доларів США. Крім цього ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що для спрощення процедури отримання статусу біженця, останній повинен оформити паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Надалі, 14.05.2026, після отримання паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на сприяння вчиненню незаконного переправлення особи через державний кордон України, вчинені з корисливих мотивів, під час особистої зустрічі повідомив ОСОБА_7 , що з`явився інший варіант щодо організації виїзду останнього за кордон. Так, завдяки особистим зв`язкам з особами, які мають можливість безперешкодного пересування територією України через блок-пости, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 посприяти перевезенню останнього з м. Харкова до кордону в автомобілі, запевняючи ОСОБА_7 , що цей варіант незаконного перетину кордону більш надійний та швидкий, ніж пересування залізничним транспортом, а також повідомив, що вартість такої послуги становить 20 000 доларів США.

Після цього, 22.05.2026, під час особистої зустрічі, ОСОБА_6 , діючи з корисливим мотивом, підтвердив ОСОБА_7 схему незаконного перетину останнім кордону та перевезення ОСОБА_7 територією України в автомобілі, а також, що запропонований варіант можливий за умови надання особисто ОСОБА_6 грошових коштів загальною сумою 25 000 доларів США. При цьому ОСОБА_6 запевнив ОСОБА_7 у тому, що після отримання усієї суми грошей він посприяє незаконному перетину останнім кордону України з Румунією поза офіційних пунктів пропуску, познайомивши з людиною, яка протягом тижня відвезе ОСОБА_7 в автомобілі з м. Пісочина Харківської області до державного кордону України з Румунією.

25.05.2026 о 15:31 год. ОСОБА_6 , достовірно знаючи про встановлені, на період воєнного стану вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, діючи з корисливих мотивів, зустрівся за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 поблизу будинку № 4 по вул. Технологічній в м. Пісочин Харківської області. При цьому, ОСОБА_6 , реалізуючи умисел, направлений на сприяння ОСОБА_7 у незаконному перетині державного кордону, підтвердив останньому необхідність надання грошових коштів для подальшої їх передачі особі, яка здійснить перевезення ОСОБА_7 до державного кордону України та забезпечить його перетин поза офіційними пунктами пропуску. Надалі ОСОБА_7 , якого працівники правоохоронних органів залучили до конфіденційного співробітництва при проведенні контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, під час проведення зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії передав ОСОБА_6 заздалегідь виготовлені несправжні (імітаційні) засоби, а саме: грошові кошти у сумі 25 000 доларів США.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.

Захисник підозрюваного заперечував в судовому засіданні проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки та низку хронічних захворювань, просив обрати більш м`який запобіжних захід або визначити розмір застави у розмірі 100000 грн.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, зазначивши, що підозру він визнає повністю, повідомивши, про те, що має на утриманні мати, яка має онкологічне захворювання 4 стадії, жінку, яка є інвалідом 2 групи, та те, що їх житло було пошкоджено, а тому вони винаймають квартиру.

Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

В провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000251 від 24.02.2026.

25.05.2026 о 15:43 год. ОСОБА_6 затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст.208 КПК України.

26.05.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Сторона обвинувачення при обґрунтуванні повідомленої підозри посилається на наступні докази:

Сторона обвинувачення при обґрунтуванні повідомленої підозри посилається на наступні докази: протоколи допитів свідка ОСОБА_7 які надані в ході досудового розслідування; протоколи затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в ході якого вилучено отримані підозрюваним ОСОБА_6 від ОСОБА_7 імітаційні засоби у вигляді несправжніх грошових купюр в іноземній валюті, номіналом по 100 доларів США у кількості 250 штук; протокол виготовлення несправжніх (імітаційних) засобів грошових коштів від 25.05.2026; протокол огляду особи та вручення імітаційного засобу від 25.05.2026; протокол огляду несправжніх (імітаційних) засобів грошових коштів від 25.05.2026; протоколи про результати здійснення НС(Р)Д аудіо-, відеоконтроль особи від 14.04.2026 № 2983/55/119/01-2026, від 23.04.2026 № 3265/55/119/01-2026 від 18.05.2026 № 3968/55/119/01-2026; інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Зазначені докази, на думку слідчого судді, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає не доведеним, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано документів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому.

Так, відповідно до вимог ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, однак підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачено покарання до дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, не виключена можливість переховування останнього від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а підозрюваний має реальну можливість впливати на вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінального правопорушення, не можна виключати можливість такого впливу підозрюваного на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто кримінального правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, слідчий суддя вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, слідчий суддя вважає, що на цей час існують правові підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів захисників про відсутність ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення -злочину, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Враховуючи наявність ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, те, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя застосовує відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 99840 грн. (30 х 3328=99840), достатня для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.07.2026, включно.

Визначити суму застави у розмірі 99840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн., 00 коп., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; Р/р: UA 0006674) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися з місця свого постійного проживання, тобто за межі м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного до слідчого, прокурора, суду; повідомлення слідчого, прокурора, та суд про причини неявки підозрюваного.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з місця свого постійного проживання, тобто за межі м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали до 23.07.2026 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав _____________2026 р. ___год.____хв.

ОСОБА_6