УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 Справа №607/2549/26 Провадження №1-кс/607/1114/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Тернополі, скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне затримання ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2026 рокуадвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою, в якій просив звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та визнати його затримання від 03.02.2026 року незаконним.

У поданій скарзі захисник вказав, що 03 лютого 2026 року ОСОБА_5 було затримано та доставлено до м. Тернопіль. Вважає дане позбавлення волі завідомо незаконним, здійсненим з грубим порушенням вимог ст.ст. 208, 206 КПК України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини. Слідство стверджує, що ОСОБА_5 переховувався, оскільки не з`явився на виклики на 08.09.2025 та 09.09.2025. Проте, саме в ці дати підозрюваний перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, що згідно зі ст. 138 КПК України є поважною причиною неявки. В день винесення постанови про розшук 29.10.2025 органи поліції були достеменно обізнані про місцезнаходження ОСОБА_5 , отже, оголошення особи у розшук за умови, коли слідству відомо, де вона знаходиться і чому не може з`явитися, є процесуальним порушенням з метою обійти вимоги закону щодо отримання ухвали на привід. Також перебування на стаціонарному лікування ОСОБА_5 зафіксовано на відеозаписах. Дані відомості встановлені слідчим суддею ОСОБА_6 02.02.2025 у справі № 607/151/26 провадження № 1-кс/607/260/2026 за результатами розгляду скарги на постанову слідчого ОСОБА_7 про відмову у відновленні досудового розслідування. Поряд з цим, події, що інкримінуються ОСОБА_5 , відбулися ще у червні 2025 року. Затримання 03.02.2026 (через 8 місяців) відбулося не під час вчинення злочину і не безпосередньо після нього, а тому жодна з обставин, передбачених ст. 208 КПК України, не дозволяє затримувати особу без ухвали суду через такий тривалий проміжок часу. Розшук, який був оголошений незаконно, не може бути виправданням для порушення конституційного права на свободу. Затримання ОСОБА_5 03.02.2026 мало на меті виключно психологічний тиск та спробу легалізувати тривале досудове розслідування, яке фактично не проводилося з вересня 2025 року.

Захисник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд скарги у його відсутності.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо доводів скарги захисника та надав ухвали, на підставі яких ОСОБА_5 був затриманий та продовжує утримуватися під вартою.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, заслухавши в судовому засіданні думку слідчого, оглянувши долучені матеріали, прийшов до наступних висновків.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 207 КПК України, ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 208 цього Кодексу встановлює виключні випадки, за наявності яких уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрюваного у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Нормами ч. 1 ст. 191 КПК України визначено, що затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Перевіряючи доводи скарги адвоката ОСОБА_4 щодо незаконного затримання ОСОБА_5 слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.11.2025 року у кримінальному провадженні № 0000864 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для у часті у розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі цієї ухвали 03.02.2026 року ОСОБА_5 було затримано та 04.02.2026 року доставлено до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, де за результатами розгляду клопотання щодо підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 були дотримані вимоги ст. 191 КПК України, слідчому судді надано рішення, на підставі якого підозрюваний утримується під вартою, а тому підстав для визнання затримання ОСОБА_5 незаконним чи звільнення його з-під варти немає.

Враховуючи зазначене, в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 206, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне затримання ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1