Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/590/26
Номер провадження1-кс/173/36/2026
УХВАЛА

іменем України

повний текст

02 березня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003769 від 10.02.2026 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лієпая Латвія, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою освітою, військовослужбовеця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, колишнього акумуляторника ремонтника майстерні взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкової техніки 2 ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернулася з клопотанням до слідчого судді та просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її на посаді акумуляторника ремонтника майстерні взводу спеціальних робіт ремонтної роти бронетанкової техніки 2 ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 04.11.2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, не повернувся на службу, тобто без поважних причин, самовільно залишив місце дислокації свого підрозділу, який дислокувався поблизу н.п. с. Черкаське Самарівського району Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був відсутній на військовій службі до 26.02.2026, оскільки був виявлений працівниками ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: вул. Авраменка, 21 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено, тобто, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, будучи раніше не судимим вчинив новий злочин за наступних обставин:

ОСОБА_5 в порушення вимог ст.28 Конституції України, Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи.

23.03.2025 року ОСОБА_5 за місцем мешкання близько о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме ображав грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Так, відносно ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД №641866 від 23.03.2025. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Згідно постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області справа № 173/892/25 провадження № 3/173/400/2025 від 08.05.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУПАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

03 січня 2026 року о 12 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 погрожував фізичною розправою співмешканці ОСОБА_8 , чим завдав шкоди психологічному здоров?ю, тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Таким чином ОСОБА_5 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Так, відносно ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД №869928 від 03.01.2026. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.173-2 КУпАП. Згідно постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області справа № 173/91/26 провадження № 3/173/92/2026 від 23.01.2026 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 10 (десять) діб.

10.05.2025 о 10:30 годині ОСОБА_5 за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини, домашнє насильство, умисні дії психологічного характеру, ображав грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоду її психологічному здоров?ю.

Також, 06.06.2025 о 13:20 годині ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини, погрози, образи, внаслідок чого завдав шкоду її психологічному здоров?ю.

26.04.2025 о 15:07 годині ОСОБА_5 за адресою: м. Верхньодніпровськ, вул. Європейська, 26 ображав грубою нецензурною лайкою свою дружину, ОСОБА_8 , чим вчинив психологічне домашнє насильство.

Так, відносно ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАД №411307 від 10.05.2025. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.173-2 КУпАП. Згідно постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області справа № 173/124/25 провадження № 3/173/555/2025 від 04.07.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУПАП та, на підставі ст.36 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

05 квітня 2025 року о 22 год. 10 хв., в будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_8 , а саме ображав нецензурною лайкою, висловлював погрози та образливо чіплявся.

13 квітня 2025 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, ображав грубою лайкою свою дружину ОСОБА_8 , чим здійснив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров?ю.

13 квітня 2025 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, ображав грубою лайкою свою дружину ОСОБА_8 в присутності доньки ОСОБА_9 , чим здійснив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дитини та завдав шкоди психологічному здоров?ю.

13 квітня 2025 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 не виконав вимоги термінового заборонного припису АА 575177 від 13.04.2025, а саме не залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на 3 доби.

Таким чином ОСОБА_5 своїми діями вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 КУпАП. Згідно постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області справа № 173/998/25 провадження № 3/173/445/2025 від 05.05.2025 гр. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. На підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено на ОСОБА_5 остаточне адміністративне стягнення за ч.2 ст.173-2 КУПАП у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Незважаючи не неодноразове притягнення до відповідальності за вчинення домашнього насилля відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , 08.02.2026, близько 19 годин 57 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив сварку з останньою, в ході якої, на ґрунті неприязних стосунків, умисно, цілеспрямовано, висловлював на її адресу словесні образи, слова грубої нецензурної лайки, та погроз фізичною розправою, що завдало їй морального та психологічного болю, приниженні її честі та гідності, тим самим вчинив психологічне насильство, що призвело до погіршення якості життя останньої.

Згідно висновку експерта № 137/12/25 від 19.12.2025 встановлено, що у ОСОБА_8 існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які створилися у її життєдіяльності внаслідок дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам під експертної в особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності. З урахуванням індивідуально-психологічних особливостей особливості ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ситуації, що досліджується у кримінальному провадженні, є для ОСОБА_8 психотравмуючими стресогенними, що безпосередньо викликає психологічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психологічні страждання, які існують на дату проведення психологічної експертизи. Внаслідок дій ОСОБА_5 у ОСОБА_8 наявні тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психологічні моральні страждання, зміст яких локалізований у межах досліджуваної ситуації. ОСОБА_5 , своїми умисними діями, що виразились у вчиненні кримінального правопорушення злочину, а саме, домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства над потерпілою ОСОБА_8 , що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи ОСОБА_8 , тобто злочині, передбаченому ст. 126-1 КК України.

Підставою застосування такого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у клопотанні зазначається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, а метою застосування є наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що він може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів, щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 слідчому судді зазначив, що заперечує проти клопотання та зазначив, що у листопаді 2025 року залишив військову частину з дозволу командира. У зв`язку з травмою хотів повторно пройти ВЛК, але йому відмовили і він лікувався дома. Дружина сама провокувала його на конфлікти і домашнього насилля він не вчиняв. Просив застосувати до нього нічний домашній арешт.

Захисник в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту через недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового засідання, доходжу наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частина 2 ст.183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно повідомлення про підозру від 26.02.2026 ОСОБА_5 26.02.2026 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання до 10 років позбавлення волі, також повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку за ст. 126-1 КК України.

Слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів, які свідчать про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, а саме: матеріали службового розслідування (зокрема акт службового розслідування), рапорти командира, витяги з наказів Міністерства оборони України, доповідь про самовільне залишення військової частини, протоколи допиту потерпілої та свідків, постанови суддів про притягнення підозрюваного до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а також протоколи про адміністративні правопорушення, складені щодо підозрюваного за відповідними частинами ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні підозрюваний не заперечував своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, проте зазначив, що залишив військову частину з дозволу командира. Водночас він заперечив вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає, що оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення або недоведення винуватості особи та остаточної правової кваліфікації її дій, що є предметом розгляду суду під час ухвалення вироку. На цьому етапі кримінального провадження суд оцінює докази виключно з метою визначення обсягу проведених органом досудового розслідування процесуальних дій та отриманих за їх результатами відомостей, які можуть свідчити про вірогідність причетності особи до вчинення кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні матеріали у сукупності свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру, та ОСОБА_5 причетний до цих подій кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання або зміну запобіжного заходу окрім наявності ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання в тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність судимостей, тощо.

Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні навмисного, тяжкого злочину проти порядку несення військової служби, вчинене в умовах воєнного стану за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років та у вчиненні домашнього насильства, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, з якими не проживає та на утриманні не знаходяться, є військовослужбовцем, однак, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, військова служба призупинена, за місцем служби характеризувався негативно, офіційних доходів не має, отже не має постійних, стабільних засобів до існування, раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

При встановленні наявності ризиків слідчий суддя бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, та встановлені обставини переховування від правоохоронних органів протягом тривалого строку, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя вважає, що наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Обґрунтованість зазначеного ризику зумовлена тим, що підозрюваному відомі анкетні дані та місце проживання свідків, що створює реальну можливість особистого впливу на них шляхом переконання, залякування, погроз або іншого незаконного впливу з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Крім того, з огляду на характер пред`явленої підозри, а також на те, що після самовільного залишення військової частини підозрюваному було повідомлено про підозру у вчиненні домашнього насильства, слідчий суддя дійшов висновку, що в разі перебування на волі підозрюваний може продовжити вчиняти протиправні дії.

Отже, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 177 КПК України, наявний обґрунтований ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Водночас, прокурором та слідчим не доведено наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання у клопотанні на те, що підозрюваний може умисно вчинити самокалічення або симулювати захворювання з метою уникнення участі у процесуальних діях, має припущений характер та не підтверджене жодними належними і допустимими доказами. Матеріали клопотання не містять відомостей, які б свідчили про наміри підозрюваного вчинити такі дії або про наявність об`єктивних обставин, що дають підстави вважати такий ризик реальним.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що у судовому засіданні доведені обставини наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення і наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи питання можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, слідчий суддя не може застосувати менш суворіший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п.76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п.п.23-24).

Беручи до уваги вищевказану практику ЄСПЛ, а також вимоги ст.183 КПК України, яка наділяючи слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно визначення застави, водночас зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 у даному випадку необхідно визначити заставу.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

За таких обставин, до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч.3 ст.183 КПК України, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, 126-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді діє до 26.04.2026 включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133120,00 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; - не відлучатися з м. Верхньодніпровська без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; - повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання, роботи; - утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії обов`язків у разі внесення застави до 26.04.2026 (включно).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі місць тримання під вартою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1