Дата документу 12.03.2026Справа № 554/7428/23
Провадження № 1-кс/554/304/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження -,

в с т а н о в и в :

15.10.2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави звернулася зі скаргою представник Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження, де просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 31.05.2025 року старшого слідчого криміналіста першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 . Зобов`язати уповноважених осіб першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, продовжити досудове розслідування в кримінальному провадженні від 22.08.2022 № 0000265.

В обґрунтуванні якої вказувала, що Міністерство юстиції України звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення.

У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, вчинених невстановленими службовими особами органів державної влади (правоохоронних органів) відносно громадянки ОСОБА_6 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків (істотної шкоди), внаслідок виплати заявниці відшкодування в розмірі 186772,20 грн (еквівалент 6000 євро) на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пригунов та інші проти України».

У вказаній справі заявниця скаржилась, що розслідування смерті її чоловіка, який помер внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, було неефективним. Європейський суд в рішенні встановив, що слідство здійснювалося не належним чином, розслідування не відповідало критерію ефективності. Першим слідчім відділом (з дислокацією у місті Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві внесено відомості до ЄРДР 22.08.2022 за № 0000265 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України.

В подальшому, листом Територіального управління ДБР від 13.10.2025 № 49768-25/15- 02-1/47280-25/п на адресу Міністерства юстиції України надіслано постанову про закриття кримінального провадження від 31.05.2025 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК Україні в зв`язку відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення в діях працівників органів внутрішніх справ, органів Національної поліції та органів прокуратури Полтавської області.

Постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, передчасною та такою, що порушує норми КПК України.

Зокрема, з тексту оскаржуваної постанови відомо, що в рамках кримінального провадження слідчим було допитано в якості свідків слідчих, прокурів, які здійснювали досудове розслідування у кримінальному провадженні № 30000399 та відповідно підтримували державне обвинувачення. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, усі допитані свідки, як один, не пам`ятають, які саме слідчі дії та процесуальні рішення ними проводилися та приймалися під час розслідування кримінального провадження № 30000399, при цьому, як завіряє прокурор ОСОБА_7 (який до речі також подробиць вчинення кримінального правопорушення не пам`ятає) якщо дії ОСОБА_8 були перекваліфіковані з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, напевно таке рішення, на його думку, було вмотивованим. При цьому, слідчий в оскаржуваній постанові встановив (але чомусь не взяв це до уваги) що судовими рішеннями встановлено факт того, що під час досудового слідства в кримінальній справі, яка розглядалась за участю прокурора ОСОБА_7 не виконувались вимоги ухвал, не були усунуті розбіжності та протиріччя між висновками судових експертиз, що містились в матеріалах справи, не було встановлено за яких обставин потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження та яким предметом спричинені, не з`ясовано, які саме тілесні ушкодження отримав потерпілий і т.д.

Більш того, в оскаржуваній ухвалі слідчий встановив, що досудове слідство формально підійшло до перевірки версій про існування ще однієї версії по справі, а змінюючи обвинувачення підсудному, взяв до уваги лише висновок однієї судово-медичної експертизи, тоді як в матеріалах справи були наявні ще два висновки судово-медичних експертиз, які за своїм змістом є протилежними, як даному висновку, так і між собою. Також слідчий встановив, що залишилась не виконаною вказівка апеляційного суду щодо встановлення обставин скоєння злочину, кількість та локалізація тілесних ушкоджень потерпілому, механізм їх спричинення та кількість осіб, які крім підсудного заподіяли потерпілому тілесні ушкодження, внаслідок яких могла настати смерть потерпілого.

У оскарженій постанові слідчий обґрунтовано звертає увагу на те, що відповідно до рішення ЄСПЛ, у період з квітня 2006 по липень 2013 року було проведено шість додаткових судово-медичних експертиз тілесних ушкоджень, а суди п`ять разів направляли справу на додаткове розслідування у зв`язку з тим, що органи досудового розслідування не встановили всі обставини справи та не усунули розбіжності у показаннях свідків і висновках судово-медичних експертиз. Слідчий наголошує, що неодноразове повернення справи на досудове розслідування внаслідок невжиття слідчими необхідних заходів підірвало ефективність розслідування, внаслідок чого провадження тривало 11 років і справа була закрита у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Встановивши усі ці обставини, слідчий дійшов до висновку, що в ході досудового розслідування КП № 0000265 факти службової недбалості, тобто неналежного виконання своїх службових обов`язків працівниками органів внутрішніх справ, органів Національної поліції та органів прокуратури Полтавської області не знайшли свого підтвердження . При цьому зазначив, що у зв`язку з порушенням прав заявників (в даному випадку слідчий напевно мав на увазі також і громадянку ОСОБА_6 ) останнім було виплачено грошові кошти на виконання рішення ЄСПЛ з метою відновлення порушених прав посадовими особами України. Таким своїм рішенням, слідчий ТУ ДБР фактично переклав особисту відповідальність працівників Національної поліції та органів прокуратури Полтавської області відповідати за завдану шкоду та відшкодувати її, на Державу Україна в цілому.

При цьому, не встановлення винних осіб у такій категорії справ, позбавляє Міністерство можливості звернутися до суду с позовом про відшкодування збитків завданих Державному бюджету України внаслідок протиправних дій правоохоронних органів та прокуратури.

В даному випадку (як власне і у випадку розслідування кримінальної справи відносно заявниці ОСОБА_6 ), органи досудового розслідування не ефективно розслідували кримінальне провадження № 0000265, оскільки не притягнули до відповідальності винних осіб.

Враховуючи відсутність повного і всебічного дослідження обставин кримінального провадження, що є суттєвим порушенням слідчим вимог закону, наявні правові підстави для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Представник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги без її участі, просила скаргу задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги.

Слідчим ТУ ДБР у м. Полтаві надано кримінальне провадження №0000265 для огляду в нарадчій кімнаті.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

У ст. 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кожен факт протиправної поведінки підлягає належній перевірці.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого процесуального рішення.

В силу вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які мають значення у кримінальному провадженні, покладено на слідчого, та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За своєю суттю доказування - це збирання, перевірка, оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В ході досудового розслідування слідчий зобов`язаний встановити та перевірити обставини, які мають значення для кримінального провадження. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися /використовувалися/ для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

При цьому, слідчому не достатньо лише зібрати докази. Йому, в силу ст. 94 КПК України, необхідно їх оцінити з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення про можливість кримінального переслідування конкретної особи.

Кримінальне переслідування конкретної особи може бути розпочато лише у разі наявності необхідних та достатніх доказів, які без жодного об`єктивного сумніву доводять причетність особи до вчинення конкретного злочину. Жоден доказ не має наперед встановленої сили, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

При встановленні відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та відсутність можливості їх отримати, слідчий, відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, закриває кримінальне провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Встановлено, що Міністерство юстиції України звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення.

Першим слідчім відділом (з дислокацією у місті Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві внесено відомості до ЄРДР 22.08.2022 за № 0000265 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України.

В подальшому, листом Територіального управління ДБР від 13.10.2025 № 49768-25/15- 02-1/47280-25/п на адресу Міністерства юстиції України надіслано постанову про закриття кримінального провадження від 31.05.2025 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК Україні в зв`язку відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення в діях працівників органів внутрішніх справ, органів Національної поліції та органів прокуратури Полтавської області.

Слідчий суддя, оцінивши доводи, викладені в скарзі та постанові слідчого про закриття кримінального провадження в їх сукупності, дослідивши матеріали справи та кримінального провадження вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Стаття 306 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 11 цього кодексу. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим проаналізовано зібрані під час досудового розслідування докази як окремо, так і в своїй сукупності, досліджено всі обставини кримінального провадження.

Відповідно до п. 3-1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Постанова про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110, 284 КПК України, є вмотивованою та ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин справи.

Слідчий суддя зауважує, що на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пригунов та інші проти України» від 22.04.2021 за заявою ОСОБА_6 , у якому констатовано порушення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зобов?язано державу-відповідача сплатити заявниці 6000 євро (еквівалент 186722,20 грн) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат.

На виконання вказаного рішення з Державного бюджету України перераховано 186722,20 грн.

Станом на 2022 рік, на час подання заяви заступниці Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції ОСОБА_9 від 01.08.2022, на підставі якої розпочато кримінальне провадження, неоподаткований мінімум доходів громадян становив 1240,5 гривень, таким чином сума, сплачена ОСОБА_6 , а отже і матеріальні збитки, які понесла держава Україна становлять 150,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, таким чином дії та бездіяльність осіб (навіть, якщо б такі мали місце), які призвели до порушення прав ОСОБА_6 , не містять ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

У даному випадку в ході досудового розслідування у кримінальних справах № 05130014 (№0000399) тривалість досудового розслідування була обумовлена його складністю, у зв?язку з чим і потребувало значного часу. Розслідування у цих справах здійснювалось декількома слідчими, процесуальне керівництво проводилось декілька прокурорами, приймалось багато рішень, які мали своє обґрунтування. Розмежувати період конкретного учасника і прийняті ними рішення, розділити їх міру та ступінь відповідальність у процесуальний спосіб не виявляється можливим, щоб встановити і відслідкувати причинно-наслідковий зв?язок між конкретними діяннями і наслідками, що настали.

Враховуючи викладене, у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1