ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 683/312/26

Провадження № 11-кп/820/232/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000138, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 05 лютого 2026 року клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_8 задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 05 квітня 2026 включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, внаслідок якого настала смерть людини похилого віку. Крім того, ОСОБА_6 не одружений, на території України не має постійного місця роботи, має посвідку на проживання на території іншої держави, тобто не має міцних соціальних зв`язків, які б могли забезпечити належну його процесуальну поведінку, у зв`язку з чим він може ухилитись від виконання процесуальних обов`язків та від явки до суду.

Врахував, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу переховувався від органів досудового розслідування, був оголошений у державний, а у подальшому і у міжнародний розшук. 18 грудня 2025 року місцезнаходження ОСОБА_6 встановлено та останнього екстрадовано із Республіки Польщі на територію України. Вказані обставини та поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування свідчать про ризики того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може ухилятись від суду та не зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Крім того, у даній справі не досліджені докази, не допитані потерпілі та свідки, а тому обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати на вказаних осіб, з метою зміни ними показань.

Вважав, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на думку суду, не зможе запобігти відповідним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, обвинуваченим та його захисником не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, які нові обставини виникли після прийняття рішення про застосування запобіжного заходу. Доводи захисника про те, що на утриманні ОСОБА_6 перебувають син та батьки похилого віку не підтверджені жодними доказами та не є тими обставинами, які б свідчили про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказує, що зазначені в клопотанні прокурора ризики є надуманими та не підтвердженими доказами, а прокурором у судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б вказували на реальність вказаних ризиків.

Стверджує, що клопотання прокурора про обрання підзахисному ОСОБА_6 запобіжного заходу не містить посилання на докази про реальну можливість настання перелічених у ньому ризиків і необхідність продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, з обґрунтуванням того, що інший більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків і запобігти ризикам, визначеним у ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Вважає, що суд першої інстанції, з огляду на наявні матеріали, які долучені до клопотання прокурора, та документи, які надані суду стороною захисту, керуючись ст.194 Кримінального процесуального кодексу України, мав право змінити ОСОБА_6 запобіжний захід і застосувати інший більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою. Тримання особи під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується виключно за наявності обставин, які вказують на те, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним у ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

На думку сторони захисту, висновки суду в оскаржуваній ухвалі про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є помилковими.

Крім того, місцевим судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина та батьки пенсіонери, він має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно не визначив обвинуваченому заставу у мінімальному розмірі 20 прожиткових мінімумів для громадян працездатного віку, що передбачено ст.182 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та подовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків належним чином.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно того, що суд не розглянув можливість застосування відносно обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, є безпідставними, оскільки, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд тим самим виключив можливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів через неспроможність їх забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні, з чим і погоджується колегія суддів.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, утриманців, не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для обрання ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки, з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого обвинуваченому злочину, місцевий суд прийняв законне та обґрунтоване рішення, не визначивши заставу, як альтернативний запобіжний захід, з чим погоджується колегія суддів.

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення по справі не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2026 року, якою ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 05 квітня 2026 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3