ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Чернівців від 25 лютого 2026 року у кримінальному провадженні № 0000054,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Чернівців від 25 лютого 2026 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 23 квітня 2026 року.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 195 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму у розмірі 648 960 (шістсот сорок вісім тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

ЄУНСС:727/274/26

НП:11-сс/822/98/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_13

Категорія: ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 квітня 2026 року.

На вказане рішення слідчого судді адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.02.2026 року і постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_6 більш м?який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Уважає, що застосований запобіжний захід є надмірно суворим, а визначений розмір застави - непомірно високим для підозрюваного як громадянина України та внутрішньо переміщеної особи з м. Маріуполь.

Стверджує, що жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених в ухвалі слідчого судді, не доведений належними й допустимими доказами.

Наголошує, що підозрюваному немає сенсу переховуватися від органів слідства та суду, зокрема з огляду на наявність у правоохоронних органів значного обсягу інформації про нього у зв`язку зі статусом внутрішньо переміщеної особи, а також усвідомленням негативних наслідків такої поведінки.

Зазначає, що посилання на ризик переховування не може ґрунтуватися виключно на суворості можливого покарання, а оцінка ризиків має здійснюватися з урахуванням конкретних фактів.

Наголошує, що слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; є пенсіонером, важко хворіє, має постійне місце проживання в м. Києві та проживає з дружиною, бажає співпрацювати з органами досудового розслідування, є ВПО, уродженець м. Маріуполь, його сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, міркування прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як передбачено ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається із апеляційної скарги, захисником не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, то, всупереч доводам апелянта, такі обґрунтовано існують.

Так, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, вищезазначений ризик посилюється тим, що ОСОБА_6 є особою пенсійного віку, а отже має можливість виїзду за межі України, а також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, у зв`язку з чим може бути обізнаним та мати доступ до відповідних ресурсів, що потенційно уможливлює залишення території України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Оцінюючи існування ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику незаконного впливу на свідків, з огляду на те, що підозрюваний знайомий із ними, йому відомі обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а досудове розслідування триває.

Доводи апеляційної скарги щодо ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд не оцінює, оскільки слідчим суддею цей ризик не встановлювався та не був покладений в основу оскаржуваної ухвали.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що вимоги апеляційної скарги захисника, який заперечує доведеність передбачених ст.177 КПК України ризиків та одночасно просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у цій частині є суперечливими оскільки за змістом ст.194 КПК України будь-який запобіжний захід може бути застосований лише за наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із наведених ризиків.

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його особу, а також встановлені слідчим суддею ризики. Крім того, на думку колегії суддів, такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного в майбутньому.

Доводи захисту про позитивні дані щодо особи підозрюваного, саме відсутність судимості, пенсійний вік, стан здоров`я, сімейний стан, наявність місця проживання, намір співпрацювати з органом досудового розслідування, апеляційний суд враховує відповідно до ст. 178 КПК України, однак вони самі по собі не спростовують встановлених ризиків і не виключають застосування тримання під вартою.

Поряд з цим, не допустив слідчий суддя порушень і при визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, адже саме такий розмір застави обумовлений тим ступенем довіри до підозрюваного, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про непомірність застави колегія суддів відхиляє.

Так, ч.5 ст. 182 КПК України передбачає, що у виняткових випадках застава може бути визначена у розмірі, який перевищує встановлені законом межі, якщо суд це належно мотивує.

Визначаючи заставу у розмірі 195 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя навів мотиви такого рішення та визнав наявними виняткові обставини. Зокрема, слідчий суддя врахував характер і тяжкість діяння, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , відомості про його особу, а також взяв до уваги суму грошових коштів, яка була отримана за незаконне переправлення 15000 доларів США та 12700 Євро.

Отже, визначений розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і не свідчить про порушення вимог закону.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 183, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Чернівців від 25 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3