Справа № 373/484/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

23 лютого 2026 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянув клопотання слідчого СВ ВП №1 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 20.02.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення застави.

В клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий вказав на обґрунтованість підозри, існування ризиків визначених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Розмір застави просив не визначати в силу ч. 4 ст. 183 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи ризик можливості переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду та ризику, прокурор вказала, що ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що в сукупності із відсутністю міцних соціальних зв`язків може спонукати підозрюваного до вчинення дій спрямованих на переховування від слідства та суду.

Ризик можливості вчинення психологічного та фізичного тиску збоку підозрюваного на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадження, на думку прокурора, існує з урахуванням того, що ОСОБА_4 , виходячи з фабули інкримінованого йому діяння (обставин вчинення інкримінованого йому злочину), схильний до насильства, а відтак існує ймовірність тиску з боку підозрюваного на потерпілого та свідків, з метою спонукати їх до дачі свідчень на його користь.

Прокурор обґрунтовуючи ризик ймовірності вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення прокурор вказав на те, що ОСОБА_4 раніше був неодноразово засуджений до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема: 30.10.2023 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 4 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один місяць); 22.12.2023 з вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 6 (шість) років 10 (десять) місяців;

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2024, ОСОБА_4 звільнений на підставі ст. 81-1 КК України, умовно-достроково на невідбуту частину призначеного основного покарання, що становить 5 (п`ять) років 1 (один) місяць 8 днів, для проходження військової служби за контрактом.

18.11.2025 ОСОБА_4 знов засуджено вироком Переяславського міськрайонного суду Київської області за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень 00 копійок

Наразі ОСОБА_4 є обвинуваченим у кримінальному провадженні №0002589 від 17.07.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, яке перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2025 року, якою ОСОБА_4 , було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначено право внесення застави. Застава була внесена 19.01.2023 та ОСОБА_4 з 19.01.2026 перебував під заставою, однак вчинив нове кримінальне правопорушення, що на переконання прокурора, вочевидь встановлює існування ризику визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор додав що все вищенаведене вказує на неможливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник підозрюваного просив застосувати інший, більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, зазначаючи на те, що ризик можливості переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду та ризик вчинення психологічного та фізичного тиску збоку підозрюваного на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадження про які заявляє прокурор не обгунтовані з урахуванням того, що ОСОБА_4 визнає винуватість в інкримінованому йому злочині, а свідки та потерпілий вже допитані в ході досудового розслідування.

Захисником долучено в судовому засіданні Довідка форма №5 №1430 від 06.01.2025, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, в підтвердження того, що ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону.

Також, адвокатом ОСОБА_5 додано довідку №14287 видану 31.05.2025 командиром ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, з якої убачається що ОСОБА_4 брав участь у таких заходах; довідку №15053 видану 10.05.2025 командиром ВЧ НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_4 21.05.2025 отримав поранення під час безпосередньої участі в бойових діях. Захисником підозрюваного також додано копію свідоцтва про хворобу від 29.08.2025 №2025-0829-1610-5605-0, з якої вбачається, що ОСОБА_4 отримав травму пов`язану із захистом батьківщини, яка відноситься до тяжких.

Підозрюваний вказав, що не збирається переховуватись та бажає бути вдома, щоб завершити оформлення інвалідності, отриманої ним в ході несення служби за мобілізацією, додав, що потерпілий у цьому провадженні не буде мати до нього претензій і вони майже домовились із ним, тому просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Вирішуючи дане клопотання суд керується положенням ст.ст. 177, 183, 194 КПК України, та приходить наступних висновків.

Щодо обґрунтованості підозри.

Слідчим відділом ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР 20.02.2026 за №0000077 за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджено копією витягу з ЄРДР.

З фабули викладеній у витягу з ЄРДР №0000077 убачається, що 19.02.2026 близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні покинутої будівлі, за адресою: Київська область, Бориспільський район, м. Переяслав, вул. Переяславська, 19, діючи умисно з корисливих мотивів, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс йому не менше 10 ударів руками в область голови та тулуба останнього та заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung», модель «galaxy j3», у корпусі чорного кольору, після чого залишив місце вчинення злочину з викраденим майном, та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 3000 гривень.

Суду надано фотокопію повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України від 21.02.2026, в якій викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, та протокол допиту ОСОБА_4 у якості підозрюваного. Також в обґрунтування висунутої підозри, слідчому судді надані протоколи допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 20.02.2026, протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , а також протокол огляду місця події від 20.02.2026, протокол огляду предмету (мобільного телефону марки «Samsung», модель «galaxy j3») від 21.02.2026, який вилучено та визнано речовим доказом у даному провадженні.

Поняття "обґрунтована підозра" тлумачиться виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, та означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, під «обґрунтованою підозрою" розуміють наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даній ситуації, висунута ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, витримує критику в контексті наявності доказів і пов`язаності підозрюваного із інкримінованим йому злочином, із посиланням на доказову базу, а отже відповідає критерію «обґрунтованої підозри».

Стосовно ризиків заявлених в клопотанні.

Інкримінований ОСОБА_4 злочин, в силу ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення віолі на строк від 7 до 10 років.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Одночасно із цим, суду надано протокол допиту підозрюваного від 21.02.2026 в якому ОСОБА_4 дав покази, які по суті є визнанням провини, також дано протокол слідчого експерименту від 21.02.2026 проведеного за участі ОСОБА_4 , що свідчить про те, що підозрюваний не ухиляється від проведення слідчих дій.

Щодо відсутності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, то ОСОБА_4 не одружений та не має дітей. В той же час, він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом, що свідчить про наявність соціальних зв`язків за місцем його служби.

З урахуванням наведеного, доводи прокурора не дають суду переконливих підстав вважати, що усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а відтак наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає не доведеним.

Обґрунтування прокурором наявності ризику впливу, з боку підозрюваного, на свідків та потерпілого, з посиланням лише на фабулу (в частині обставин вчинення) інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за відсутності інших відомостей про спроби вчинення таких дій, або ж вчинків, що можуть бути підтвердженням наміру вчинення таких дій, суд вважає не достатнім, та вважає що існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведено.

В той же час суд вважає, що прокурором обґрунтовано доведено існування ризику можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), виходячи з того, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2024, ОСОБА_4 звільнений на підставі ст. 81-1 КК України, умовно-достроково на невідбуту частину призначеного основного покарання, що становить 5 (п`ять) років 1 (один) місяць 8 днів, для проходження військової служби за контрактом, і в той же час, 18.11.2025 ОСОБА_4 знов вчинює кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, за що отримує покарання у виді штрафу, а будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні №0002589 від 17.07.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 185 КК України, яке перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва, та перебуваючи з 19.01.2026 під дією запобіжного заходу у виді застави, 19.02.2026 знов вчинює дії, які підпадають під ознаки кримінально караного діяння, що переконливо свідчить про можливість вчинення в подальшому іншого кримінального правопорушення, у випадку не застосування судом запобіжного заходу, про який просить в клопотанні слідча.

Висновки суду.

Частиною 2 статті 177 КПК України закріплено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а також неможливості застосування до особи більш м`якого запобіжного заходу.

Статтею 194 КПК України закріплений порядок застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вказаної норми процесуального закону, слідчий суддя задля застосування запобіжного заходу повинен встановити певні обставини, і лише за їх наявності застосовувати запропонований запобіжний захід.

Виконуючи зазначену вище норму КПК, в судовому засіданні встановлено що підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України є обґрунтованою ( п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України); існує ризик вказаний у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст. 194 КПК України) а також, з урахуванням наведеного, обґрунтована недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України).

За вказаних обставин, на даному етапі кримінального провадження, клопотання є обґрунтованим, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є об`єктивно необхідним, обумовленим метою досягнення дієвості цього провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд з урахуванням п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України та відсутності інших законодавчо визначених і доведених стороною захисту підстав, не застосовує альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст. ст. 177, 183, 194, 309, КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який обчислювати з моменту його затримання - з 21.02.2026, та утримуючи його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Строк дії ухвали до 21.04.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Виготовлення повного тексту ухвали здійснено 24.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1