Справа №333/1569/26
Провадження №1-кс/333/989/26
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2026 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника підозрюваного (власника майна) адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного (власника майна) ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженню №0000212 від 03.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2026 року старший слідчий СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000212 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 18.02.2026 року, у період часу з 15 год. 49 хв. по 17 год. 25 хв., в ході санкціонованого обшуку квартири за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кімнати виявлено та вилучено: корпус бойової ручної гранати Ф-1, що відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів належить до категорії «обмежено небезпечно», один підривач до ручних гранат типу УЗРГМ, які останній зберігав за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту до моменту вилучення працівниками поліції, а саме 18.02.2026 року; мобільний телефон марки «ulefone» моделі «Note 7P» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. З метою збереження речових доказів слідчий у клопотанні просить накласти арешт на вищезазначений мобільний телефон, який має доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що він містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання у повному обсязі та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор у судовому зсіданні підтримав клопотання слідчого.

Підозрюваний (власник майна) ОСОБА_6 , його захисник у судовому зсіданні не заперечували щодо задоволення клопотання слідчого.

Вислухавши пояснення слідчого, прокурора, думку власника майна і його захисника, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.02.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (кримінальне провадження №0000212). До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження і долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

З огляду на зміст клопотання слідчого мобільний телефон марки «ulefone» моделі «Note 7P» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , є в розумінні ч.1 ст.98 КПК України речовим доказом, правовий режим зберігання якого регламентується ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На підставі ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ст.170 КПК України, для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Враховуючи вищевикладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності і співрозмірності, слідчий суддя дійшов переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-175 КПК України,слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженню №0000212 від 03.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «ulefone» моделі «Note 7P» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вилучений під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , 1985 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1