Справа № 592/910/26
Провадження № 1-кс/592/646/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 25.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

у с т а н о в и л а :

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою і просить визнати протиправною і скасувати постанову старшого слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 25.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що постанова є невмотивованою, оскільки досудове розслідування було проведено неповно, слідчим безпідставно не було досліджено ряду суттєвих обставин та не вжито всіх можливих процесуально передбачених заходів для їх встановлення. В матеріалах кримінального провадження відсутні протоколи допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та протоколу допиту ОСОБА_9 , як особи, яка заподіяла тілесне ушкодження. Слідчим не було враховано період перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні, не була призначена та проведена судово-психологічна експертиза.

В судове засідання слідчий та прокурор, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, не прибули. Відсутність цих учасників відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши потерпілого та його представника на підтримку поданої скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000153, слідчий суддя дійшов таких висновків.

В провадженні слідчого відділу Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебувало кримінальне провадження № 0000153 від 21.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за фактом того, що 17.09.2025 близько 15 год. перебуваючи в під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 під час словесного конфлікту з ОСОБА_3 заподіяла останньому удар ліктем у ліву частину грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження.

Постановою старшого слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 від 25.12.2025 кримінальне провадження № 0000153 від 21.10.2025 за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Скарга надійшла до суду 20.01.2026, доказів надіслання чи отримання оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження потерпілим чи його представником раніше ніж 16.01.2026, матеріали кримінального провадження не містять, тому скарга подана з дотриманням строку, визначеного у ч. 1 ст. 304 КПК України.

Відповідно до ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 9, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Аналізуючи оскаржувану постанову слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що досудове розслідування проведено в повному обсязі у відповідності до норм КПК України.

Висновки слідчого є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним даним, встановленим під час досудового розслідування, в ході якого слідчим було зібрано та надано належну правову оцінку доказам, у зв`язку з чим слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Так, за ч. 1 ст. 122 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження; причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком; а із суб`єктивної сторони - прямим або непрямим умислом.

Слідчим правильно враховано об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Так, у оскаржуваній постанові слідчий дійшов висновку, що зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, поясненнями учасників події, висновками експертів та іншими матеріалами, встановлено, що ОСОБА_11 не мала умислу спричинити потерпілому ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Встановлений діагноз «ЗТГК. Забій грудної клітини зліва» не підтверджений об`єктивними даними.

Приймаючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий послався на висновок судово-медичної експертизи № 1842 від 25.12.2025, відповідно до якого при обстеженні ОСОБА_3 встановлено діагноз «ЗТГК. Забій грудної клітини зліва» ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ЦМКЛ» СМР та в КНП СОР «СОКЛ» з діагнозами: «Артеріальна гіпертензія 2 стад., 2 ступ. Відносна недостатність МК, ТК 1 ст., СН В ст., ХСН 0 (нуль), КВР 3 (високий). Розлад адаптації, з вираженим тривожно-депресивним синдромом. ДЕ 2 ст. змішаного ґенезу (судинна, гіпертонічна) з цефалічним синдромом, лікворо-гіпертензійним синдромом, астено-невротичним синдромом. Гіпертонічна хвороба 2 ст., 2 ст., ризик 3». Встановлений діагноз «ЗТГК, забій грудної клітини» не підтверджений об`єктивними даними (відсутній опис зовнішніх тілесних ушкоджень та клінічних проявів забою), що при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується, згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. Перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні обумовлено не характером травми, а наявністю самостійних захворювань, які в причинному зв`язку з травмою не знаходяться та при оцінці ступеню тяжкості не враховуються, згідно п. 4.7. вищевказаних Правил.

У матеріалах кримінального провадження наявні протоколи допиту ОСОБА_5 , письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , і слідчим проведено аналіз їхніх показів у сукупності з іншими зібраними під час досудового розслідування доказами, тому доводи представника потерпілого в цій частині є необґрунтованими.

Твердження скаржника про відсутність в матеріалах провадження протоколів допиту свідків на виконання доручення слідчого від 07.11.2025 не є визначальними при оцінці обґрунтованості оскаржуваного процесуального рішення слідчого, оскільки у відповідності до вимог ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, отже самостійно обирає тактику проведення слідчих дій.

Крім того, слідчим враховано висновок судово-медичної експертизи № 1842 від 25.12.2025, згідно якої перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні обумовлено не характером травми, а наявністю самостійних захворювань, які в причинному зв`язку з травмою не знаходяться та при оцінці ступеню тяжкості не враховуються, а тому доводи представника потерпілого про те, що слідчим не було враховано період перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні, слідчий суддя не приймає до уваги.

Доводи представника потерпілого про неповноту проведеного досудового розслідування через не призначення та не проведення судово-психологічної експертизи, яка б могла підтвердити чи спростувати факт заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_3 , що мало наслідком спричинення тривалого розладу здоров`я, не заслуговують на увагу слідчого судді.

Так, з наявної в матеріалах кримінального провадження виписки вбачається що ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в сумісному психіатричному відділенні КНП СОР «ОСКЛ» з 03.10.2025 по 17.10.2025; основний діагноз: розлад адаптації, з вираженим тривожно-депресивним синдромом.

При надходженні до відділення скаржився на безсоння протягом 2-3 діб, сильні тривоги, головний біль, запаморочення, нав`язливі думки про неможливість подолати психотравмуючу ситуацію, коливання настрою, пригніченість, неприємні відчуття в усьому тілі, пов`язані з високим артеріальним тиском; такий стан розвинувся після переживання психотравмуючої ситуації, яка була спровокована конфліктом з колишньою дружиною та її знайомими, які погрожували хворому, вчинили бійку, спричинили йому тілесні ушкодження.

Дані вказаної виписки були враховані судово-медичним експертом при проведенні експертизи №1842 від 23.12.2025.

В заяві про вчинення кримінального правопорушення, в протоколі допиту ОСОБА_3 повідомив, що саме дії фізичного та психологічного характеру ОСОБА_12 заподіяли йому тривалий розлад здоров`я. Водночас, конфліктна ситуація 17.09.2025 відбувалась за участі ОСОБА_13 , його колишньою дружиною, її подруги, представника ОСОБА_12 , в присутності дільничного офіцеру поліції.

Отже, скаржником не обґрунтовано доцільність проведення судово-психологічної експертизи щодо вирішення питання, чи була ситуація, що мала місце 17.09.2025, психотравмувальною для ОСОБА_3 , за наявної конфліктної ситуації у останнього з декількома особами, а не тільки зі ОСОБА_12 , в контексті встановлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в діях особи, на яку вказав ОСОБА_3 , як на таку, що заподіяла шкоду його здоров`ю.

Таким чином, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9, ст. ст. 94, 110, 284 КПК України, слідчий належним чином дослідив обставини кримінального провадження, дав їм правову оцінку та виклав в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження, а заявником не наведено даних, які б викликали сумнів щодо законності прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 2, 303, 306-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 25.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000153 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_14