Справа №522/3908/26
Провадження №1-кс/522/1441/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, учня 11-го класу Миколаївського ліцею Овідіопольської селищної ради Одеського району, Одеської області), який не має реєстрації на території України та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні за №0000312 від 14.03.2026 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_7

законного представника - ОСОБА_5 ,

психолога - ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000312 від 14.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 , під час дії воєнного стану, поширеного на території України введеного Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався, вчинив повторно відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

14.03.2026 року, о 14 год 01 хв., ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: м. Одеса вул. Європейська, 93, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання підійшов до потерпілої ОСОБА_9 шляхом ривку вирвав у останньої з рук мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» у корпусі золотого кольору, ємністю на 256 Гб пам`яті, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 31000 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 , не реагуючи на крики потерпілої ОСОБА_9 із вимогою про зупинення протиправної діяльності, з місця вчинення злочину втік з викраденим майном, тим самим спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 31000 гривень.

14.03.2026 року о 15 год., 00 хв., ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.03.2026 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за ознаками - відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчий зазначив, що факт вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , повністю підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події за адресою: м. Одеса, пров. Шалашний; протоколом огляду місця події за адресою: м. Одеса, на розі вулиць Європейська та Пантелеймонівська; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 про обставини вчиненого кримінального правопорушення; протоколом впізнання за фотознімками із потерпілою в якому остання впізнав ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 про обставини вчиненого кримінального правопорушення; протоколом впізнання за фотознімками із свідком в якому останній впізнав ОСОБА_5 ; протокол огляду речей та документів, а саме викрадений мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» у корпусі золотого кольору, ємністю на 256 Гб пам`яті, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; протоколами огляду речей та документів, а саме оптичних дисків із відеозаписами; протоколом огляду речей та документів, а саме речей в яких перебував ОСОБА_5 на момент злочину; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, у ході якого у ОСОБА_5 вилучено викрадений мобільний телефон та іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчим у клопотанні зазначено, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчим зазначено, що метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є запобігання спробам:

- пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Такий ризик підтверджується тяжкістю передбаченого покарання за інкримінований підозрюваному ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України який, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів та санкція за який безальтернативно передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому усвідомлюючи тяжкість і реальність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі та яке може бути застосоване в разі доведення інкримінованого йому злочину, ОСОБА_5 може розцінити ухилення від кримінальної відповідальності як менш негативне явище для себе ніж власне відбування покарання та може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, вказаний ризик підтверджується поведінкою ОСОБА_5 , який після вчинення кримінального правопорушення з місця вчинення кримінального правопорушення втік, що свідчить про ризик переховування від органу досудового розслідування.

До того ж, в умовах збройної агресії російської федерації проти України велика кількість держав - партнерів України запровадила особливі умови надання прихистку її громадянам, що може дозволити протягом тривалого часу легально перебувати на їх території, а тому, будучи необтяженим певними процесуальним обв`язками, підозрюваний, маючи можливість безперешкодно перетнути державний кордон, може вжити заходів для залишення території України;

- пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Даний ризик полягає у тому, що ОСОБА_5 відповідно до ст. 221 КПК України має право ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме ПІБ свідків, потерпілого та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді або уникати від прибуття до суду для дачі показів, які викривають останню у вчиненні злочину;

- пункт 4 частини 1 статті 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_5 може здійснити заходи по знищенню доказів що викривають його у вчиненні кримінального правопорушення, впливати на осіб, які ще не допитані в якості свідків у вказаному кримінальному провадженні чим може перешкодити проведенню повного та всебічного досудового розслідування;

- пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказаний ризик, підтверджується мотивом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та тим, що до останнього ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 21.01.2026 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком дії до 12.03.2026 року, однак останній маючи запобіжний захід продовжив вчиняти корисливі злочини, а саме останньому 11.02.2026 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України та ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.02.2026 року до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби строком дії до 12.04.2026 року включно, однак останній перебуваючи під домашнім арештом продовжив вчиняти кримінальні правопорушення та 14.03.2026 року останнього затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що свідчить що перебуваючи на волі останній буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчим зазначено, що на даний час, в ході досудового розслідування встановлено, що обрати (застосувати) до підозрюваного запобіжний захід менш суворий ніж тримання під вартою неможливо, оскільки будь який інший запобіжний захід об`єктивно не стримуватиме підозрюваного від вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку, враховуючи що до останнього застосовувались більш м`які запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту, однак останній перебуваючи під запобіжний заходом продовжив вчиняти кримінальні правопорушення.

Підозрюваному ОСОБА_5 не може бути обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення перебуваючи під домашнім арештом.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного у зв`язку з відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання, враховуючи особу підозрюваного, тяжкість вчинення злочину та його характер, відсутність будь-якого каяття з боку підозрюваного по відношенню до вчинених ним діянь, не може бути до нього застосоване у зв`язку з тим, що такий вид запобіжного заходу жодним чином не забезпечить виконання ним обов`язків підозрюваного у кримінальному провадженні.

Таким чином, застосувати (обрати) відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, не можливо, оскільки жодний з них жодним чином не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не забезпечить утримання останнього від вчинення дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а зазначені дії, в разі її вчинення може непоправно зашкодити досудовому розслідуванню, встановленню істини у справі, та унеможливить зібрання достатньої кількості доказів для подальшого доведення її вини у суді.

Окрім того, неповнолітній ОСОБА_5 , перебуває на обліку ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за категорією дитина-правопорушник з 04.09.2025 року, систематично порушує вимоги чинного законодавства, на зауваження дорослих та працівників поліції реагує негативно. Законні вимоги співробітників поліції ігнорує, поводиться зухвало та демонструє відверту неповагу, контроль з боку законних представників є недостатньо ефективним, профілактичні заходи, що проводились, стійкого позитивного ефекту не дали.

Також, слідчий просить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_5 на території України ніде не зареєстрований, проживає тимчасово за адресою: АДРЕСА_1 , не має стійких соціальних зв`язків, характеризується негативно, немає самостійного джерела доходу.

Як зазначено у клопотанні, вказані обставини, відповідно до ст. 177 КПК України є підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з обставин викладених в ньому.

Підозрюваний, його законний представник та захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на його необґрунтованість.

Розглянувши клопотання, заслухав думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно практики ЄСПЛ, «для обґрунтованої підозри у значенні пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, підозру в яких йому висунуто.

Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Отже, зважаючи на положення п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосовано лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше в цій ухвалі.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде недієвим.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що до ОСОБА_5 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , заставу необхідно визначити у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання ним покладених обов`язків.

За ч. 7 ст. 182 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою цієї статті, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, доцільним є покласти на нього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.05.2026 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу - застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 14.03.2026 року з моменту фактичного затримання та припиняє свою дію 12.05.2026 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: