Справа № 127/9512/26
Провадження № 1-кс/127/3799/26
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач сектору дізнання відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що сектором дізнання відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 20.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно, яке було вилучено 20.03.2026 під час огляду місця події у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дізнавач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання також не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що сектором дізнання відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 20.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення по спецлінії «102» про те, що працівниками ПОГ ВП № 2 Вінницького РУП у м. Вінниці по вул. Київська, 8, на території центрального автовокзалу виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час спілкування повідомив, що має при собі обмежені в обігу пігулки, а саме паперову коробку з написом «Бупренорфін», всередині якої знаходиться 4 блістери по 25 пігулок у кожному.

Під час проведення огляду місця події ОСОБА_5 за добровільною згодою та у присутності понятих видав вказані пігулки, які було вилучено та поміщено до спецпакету NPU 5810065. Крім того, у ході огляду місця події за добровільною письмовою згодою вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M32», модель SM-M325FV/DS, із встановленими SIM-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , який упаковано до спецпакету NPU 6394490, а також закордонний паспорт серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , який упаковано до спецпакету NPU 6394496.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000045 від 20.03.2026 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою дізнавача від 20.03.2026 тимчасово вилучені речі (майно) визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вилучені речі, а саме: паперова коробка із написом «Бупренорфін», всередині якої знаходиться 4 блістери по 25 пігулок у кожному, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M32», модель SM-M325FV/DS, із встановленими SIM-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які було вилучено під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, що можуть бути використані як докази факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, у зв`язку з чим на зазначене майно необхідно накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин кримінального правопорушення, проведення необхідних експертних досліджень, а також з метою унеможливлення відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його збереження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання слідчого в частині накладення арешту на закордонний паспорт серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , то в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки необхідність у накладенні арешту на зазначений документ відсутня. Вказаний документ посвідчує особу та необхідний його власнику для повсякденного використання. Крім того, будь-які слідчі (розшукові) дії чи експертні дослідження щодо зазначеного паспорта не проводилися та не плануються, а тому відсутні підстави вважати його речовим доказом або майном, на яке необхідно накласти арешт.

Постановою дізнавача від 20.03.2026 вищевказані речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000045 від 20.03.2026.

Однак, вказана постанова дізнавача є суто формальною та судом до уваги не приймається, оскільки не містить жодного обґрунтування того, що вилучені документи являються речовим доказом саме у кримінальному провадженні №0000045 від 20.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та мають значення для подальшого досудового розслідування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на закордонний паспорт серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 20.03.2026 під час огляду місця події у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: паперову коробку з написом «Бупренорфін», всередині якої знаходиться 4 блістери по 25 пігулок у кожному, вилучену та поміщену до спецпакету NPU 5810065; мобільний телефон «Samsung Galaxy M32», модель SM-M325FV/DS, із встановленими SIM-картками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , вилучений та упакований до спецпакету NPU 6394490.

В решті вимог клопотання відмовити.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на дізнавача сектору дізнання відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати дізнавача сектору дізнання відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя