справа № 208/662/26
провадження № 1-кс/208/743/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м.Кам`янське клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000681 від 13.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Билбасівка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що в провадженні слідчих СУ ГУНП в Донецькій області, перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000681 від 13.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені слідством час та місці у ОСОБА_4 з метою отримання незаконного прибутку виник злочинний, корисливий умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також подальший збут наркотичних засобів.

Тобто ОСОБА_4 діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР (в редакції Закону № 530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, а як наслідок і охоронювані Конституцією України і Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» права громадян, достовірно розуміючи, що його незаконна діяльність спричиняє шкоду здоров`ю населення країни вчинив кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів за наступних обставин.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у невстановлені слідством час і місці, у невстановленого джерела та за невстановлених слідством обставин придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, невстановленою слідством масою, але не менше 8,43 г в перерахунку на суху речовину, який в подальшому зберігав з метою збуту до 26.12.2025.

26.12.2025 ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи при собі з метою подальшого збуту поліетиленовий зіп-пакет з речовиною рослинного походження, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» і ст.ст. 1, 4, 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», посягаючи на суспільні відносини в сфері обігу наркотичних засобів, розуміючи, що вказана діяльність має високий рівень суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а також для здоров`я населення, переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення, у період часу з 11:30 до 14:05. під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, перебуваючи на подвір`ї власного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , передав «із рук в руки» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виконував спеціальне завдання правоохоронних органів, діючи під зміненими анкетними даними, один поліетиленовий зіп-пакет з речовиною рослинного походження, що є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 10,16 г, маса канабіса в перерахунку на суху речовину складає 8,43 г, за що отримав грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, тим самим незаконно збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс.

У цей же день, а саме 26.12.2025 в період часу з 14:05 до 14:43 співробітниками ГУНП в Донецькій області на відкритій ділянці місцевості біля буд. 5 по вул. Сонячній у м. Слов`янську Краматорського району Донецької області у ОСОБА_7 , який виконував спеціальне завдання правоохоронних органів, діючи під зміненими анкетними даними, виявлено та вилучено один поліетиленовий зіп-пакет з речовиною рослинною походження, що є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 10,16 г, маса канабіса в перерахунку на суху речовину складає 8,43 г, яку ОСОБА_7 добровільно видав після проведення оперативної закупки.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав з метою збуту, а також незаконно збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс.

Канабіс, включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 та внесений до списку «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» (таблиця ІІ список № 1).

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Крім того, відповідно до протоколу огляду місця подій від 16.02.2026 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено згорток з речовиною зеленого кольору порошкоподібною, вагою 8 г; згорток з речовиною зеленого кольору порошкоподібною, вагою 10 г; речовину рослинного походження зеленого кольору, вагою 10 г; пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, вагою 20 г; речовину рослинного походження зеленого кольору, вагою 52 г; 5 кущів зеленого кольору, рослинного походження, вагою 937 г; грошові кошти у коробці, номіналом 500 грн, у кількості 5 штук; купюру, номіналом 200 грн, у кількості 1 штука; купюру, номіналом 100 грн, у кількості 1 штука; купюру, номіналом 20 грн, у кількості 10 штук; речовину рослинного походження зеленого кольору, вагою 22 г; мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A05s. imei 1 № НОМЕР_1 , imei 2 № НОМЕР_2 , що згідно з ч.2 ст.307 КК України незаконним придбанням та зберіганням з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу у великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

16.02.2026 з урахуванням здобутих доказів ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень.

В клопотанні слідчий, за погодженням з прокурором, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, строком на 60 діб, зазначаючи, що ОСОБА_4 може здійснити спроби переховатися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 в цілому незаперечував проти задоволення клопотання, однак просив застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту.

ІІІ. Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

(1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

(2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

(3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК України, встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

(1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

(2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор;

(3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

IV. Встановлені слідчим суддею обставини, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

Слід однак зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження:

1)рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС УКР ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_8 від 12.11.2025;

2)повідомленням про виявлення кримінального правопорушення керівником СіЗ ДВКР СБУ УВ (С) «Схід» полковником ОСОБА_9 від 21.11.2025;

3)дорученням оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 13.11.2025;

4)протоколом допиту ОСОБА_10 від 18.11.2025;

5)протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2025;

6)протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.11.2025;

7)протоколом огляду грошових коштів від 26.11.2025;

8)дорученням на проведення слідчих (розшукових) дій від 03.12.2025;

9)протоколом огляду грошових коштів від 26.12.2025;

10)протоколами огляду покупця від 26.12.2025;

11)постановою про визнання речовим доказом від 29.12.2025;

12)постановою про призначення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів від 29.12.2025;

13)висновком експерта №СЕ-19/105-26/42-НЗПРАТ від 05.01.2026 , згідно якого надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження масою 10,16 г є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, складає 8,43 г;

14)протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.12.2025;

15)протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.01.2026;

16)протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05.01.2026;

17)постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 12.01.2026;

18)протоколом обшуку від 16.02.2026;

19)стенограмою до протоколу обшуку від 16.02.2026;

20)актом про застосування службової собаки від 16.02.2026.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо існування ризиків

Прокурор, наполягаючи на застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, окрім обґрунтованості підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, вказує також на існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні;

4) продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя установив таке.

(1) Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та корисливого злочину, за вчинення одного з яких, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна. При цьому, відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного не характеризують з позитивної сторони, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а фактом не тривалого часу від оголошення йому про підозру до вирішення питання про обрання запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Крім того, при запровадженому воєнному стані в умовах збройної агресії рф проти України, ОСОБА_4 , з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, у зонах бойових дій або наближеної до неї, до якої у тому числі відноситься Краматорський район Донецької області, до інших територій України.

Всі ці фактори у своїй сукупності доводять факт можливості переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та (або) суду та виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе попередити цей ризик.

(2) Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення кримінальної відповідальності може нищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Оскільки слідство у кримінальному провадженні не завершено та не встановлено всі обставини злочинної діяльності підозрюваного, останній може знищити речові докази у кримінальному провадженні, які до теперішнього часу не вилучені слідчим, а також може вжити заходів щодо відчуження власного майна.

(3) Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, підозрюваний матиме змогу здійснювати на свідків, а саме: на ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які надали свдчення відносно підозрюваного на стадії досудового слідства.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може почати спроби незаконного впливу на вказаних свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання, оскільки з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази свідків, які вони надаватимуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на переконання слідчого судді, є доведеним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може здійснити спроби незаконного впливу на свідків, зокрема, шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання.

(4) Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується.

ОСОБА_4 не перебуваючи не в умовах ізоляції, підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним збутом наркотичних засобів. Так, слідством встановлено, що зазначену протиправну діяльність із корисливих мотивів останній здійснював за місцем свого мешкання, а тому перебуваючи навіть під домашнім арештом останній безперешкодно зможе продовжити інкримінований злочин. Під час судового засідання слідчим суддею було встановлено, що підозрюваний офіційно непрацевлаштований, доходів немає. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 схильний до вчинення нових злочинів, та перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Мотиви слідчого судді щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання

Оскільки раніше було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.307 КК України та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним. Тому наступним кроком буде визначення, запобіжного заходу, який належить застосувати.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, з визначенням розміру застави, покликаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків.

Прокурор вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків та не запобігатиме існуючим ризикам.

Як зазначалося раніше, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сдічому судді не надано.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.307 КК України. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема застава, домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього, а тому у задоволені клопотання підозрюваного та захисника про обрання цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде не недієвим. Домашній арешт, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що щодо ОСОБА_4 слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Попри це, згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Щодо визначення розміру застави

Визначаючись із розміром застави, слідчий суддя врахував таке.

В клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий, за погодженням з прокурором, просить слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Відповідно до ч. 4 та п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких умов, слідчий суддя вважає, що розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 , повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на нього обов`язків. Цей розмір має бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала його належну процесуальну поведінку, та не була надмірною.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 у сумі 166 400 грн, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

Що стосується клопотання підозрюваного про обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя зазначє, що на час розгляду вказаного клопотання ОСОБА_4 не було надано доказів на підтвердження наявності нерухомого майна чи інших доказів, які надали б можливість виршити вказане клопотання у даному судовому засіданні. Відтак у задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176 178, 182 184, 193, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000681 від 13.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4) строком на 60 днів, тобто до 17.04.2026.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, у сумі 166 400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень, які підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент, що є підставою для звільнення підозрюваного з-під варти, і останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

1.прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

2.не відлучатися за межі с. Билбасівка, Краматорського району, Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3.повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4.здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України;

5.утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ).

Виконання ухвали покласти на СУ ГУНП в Донецькій області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов`язків, та якщо будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, застава буде звернена в дохід держави.

Строк дії обов`язків визначити в межах строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто до 17.04.2026, з моменту звільнення особи під заставу.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, прокурору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 20.02.2026 о 10:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1