ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1839/26 Справа № 181/1445/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2026 року у кримінальному провадженні № 0002214 від 25 липня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зарубинці Андрушівського району Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2026 року задоволено частково клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 червня 2026 року включно з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 408 КК карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років. А також продовжують існувати ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), і в обґрунтування продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд, на даному етапі розгляду провадження не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкодити встановленню істини по справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання задля проходження військової служби або визначити новий розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує про недоведеність стороною обвинувачення заявлених ризиків. Обвинувачений не має сенсу переховуватися від суду, оскільки є військовослужбовцем військової служби за контрактом та розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання, останній прагне захищати рідну землю та розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить. Судом не взято до уваги, що обвинувачений одружений, має на утриманні спільну доньку з дружиною, та двох дітей від попереднього шлюбу, а також чотирьох дітей під опікою, злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я. Судом відмовлено обвинуваченому щодо його направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де він отримав згоду на це. Вказує, що обвинувачений перебуває під вартою вже рік та 9 місяців, сторона обвинувачення свідків не доставляє вже понад чотири засідання. Крім того, двоє допитаний раніше свідків вказали, що обвинувачений не мав наміру ухилятися від служби назавжди і був відсутній півтори доби. Жодні докази, які б вказували на причетність обвинуваченого до інкримінованого йому злочину, відсутні.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений в режимі відеоконференції підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою апеляційний суд вважає неспроможними.

З матеріалів справи слідує, що в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області є кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК, яке перебуває на стадії судового розгляду.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, про які зазначив прокурор в клопотанні та для запобігання яким необхідно продовжити обвинуваченому строк тримання його під вартою.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої, у тому числі наявність у неї родини й утриманців, наявність у обвинуваченої постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, судом враховано, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якої передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Водночас, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Обґрунтовано суд визнав доведеним і ризик впливу на свідків з огляду на те, що судовий розгляд кримінального провадження ще триває. При цьому, апеляційний суд зважає, що ризик можливого впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Крім того, ОСОБА_7 є раніше неодноразово судимим, останній раз вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 19.12.2023 за ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. При цьому відповідно до ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2024 року звільнений був умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі за вказаним вироком на 4 роки 6 місяців для проходження військової служби. Проте на теперішній час знову обвинувачується у вчиненні нового особливо тяжкого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК, що об`єктивно свідчить про існування ризику у виді можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, неспроможними є доводи захисника про недоведеність стороною обвинувачення заявлених ризиків та можливість обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання задля проходження військової служби. При цьому апеляційний суд зважає також на обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, зокрема, що останній, згідно з твердженням сторони обвинувачення, яке наразі прокурор підтримує в суді, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та перебуваючи на посаді стрільця відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.06.2026 з метою ухилитися від військової служби 18.07.2024 незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, в умовах воєнного стану та був відсутній на службі до 24.07.2024, коли його було затримано працівниками ВСП у ЗСУ.

Вищевикладені обставини, враховані апеляційним судом в контексті наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК та ймовірності їх настання, за умови не застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, продовження військового стану, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, які не зменшились, судовий розгляд триває, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та належного судового розгляду в розумний строк.

Суд апеляційної інстанції враховує доводи захисника про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, який одружений, має на утриманні дітей, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та не спростовують правильності висновків суду про те, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти доведеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, дані про його особу, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Апеляційний суд з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його майнового стану, а також продовження існування встановлених ризиків, не вбачає підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

При цьому положеннями частини 8 статті 176 КПК встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

За результатами апеляційного провадження, в межах доводів апеляційної скарги та в межах повноважень суду апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження, апеляційний суд не встановив підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2026 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4