Справа № 277/359/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000010 від 24 січня 2026 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дружковка Донецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не працює, неодружений, раніше судимий:

- 09.09.2024 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.337 КК України до штрафу у розмірі 5100,00 грн., ухвалою від 18.12.2024 року несплачену суму штрафу замінено на 240 годин громадських робіт;

- 10.07.2025 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 16 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.3 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.07.2025 року (Єдиний унікальний номер №277/814/25) визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.389, ч.1 ст.71, п.п.4, 5 ч.1 ст.72 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 16 днів. Згідно п.п.1, 2, 3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України на засудженого ОСОБА_3 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

14.08.2025 року засудженого ОСОБА_3 на підставі вироку Ємільчинського районного суду Житомирської області (Єдиний унікальний номер №277/814/25), який набрав законної сили 11.08.2025 року, поставлено на облік у Звягельському районному секторі №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області та у той самий день останнім розпочато відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

18.09.2025 року засудженого ОСОБА_3 начальником Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ознайомлено з порядком і умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та з покладеними на нього обов`язками згідно вироку суду та законодавства України, а також, про кримінальну відповідальність за ухилення від його відбування. Окрім того, ОСОБА_3 роз`яснено, що відповідно до ст.49-3 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду. Також ОСОБА_3 роз`яснено, що систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разів обов`язків, передбачених статтею 49-1 КВК України, покладених на особу рішенням суду, або вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень.

Цього ж дня, у відповідності до вироку Ємільчинського районного суду Житомирської області (Єдиний унікальний номер №277/814/25) начальником Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області засудженому ОСОБА_3 призначено днем явки на реєстрацію першу середу кожного місяця, про що винесено відповідну постанову, з якою ОСОБА_3 було також ознайомлено під особистий підпис.

Однак ОСОБА_3 , будучи ознайомленим під особистий підпис про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, свідомо ігноруючи покладені на нього зобов`язання, без поважних причин, умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, в період з 05.11.2025 року по 07.01.2026 року систематично не виконує покладений на нього вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.07.2025 року (Єдиний унікальний номер №277/814/25) обов`язок визначений пунктом 1 частини 2 статті 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Так, 05.11.2025 року ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи кримінально протиправний умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, діючи умисно, не з`явився у призначений день до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації без поважної на те причини.

В подальшому 03.12.2025 року ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи кримінально протиправний умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, діючи умисно, повторно не з`явився у призначений день до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації без поважної на те причини.

16.12.2025 року до засудженого ОСОБА_3 начальником Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, відповідно до ст.49-3 Кримінально-виконавчого кодексу України, застосовано застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ч.3 ст.389 КК України за невиконання засудженим обов`язку покладеного на нього вироком суду, а саме за нез`явлення 05.11.2025 року та 03.12.2025 року у визначені дні до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації без поважних причин.

Далі 07.01.2026 року ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи кримінально протиправний умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, діючи умисно, втретє не з`явився у призначений день до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації без поважної на те причини.

Окрім цього ОСОБА_3 , будучи ознайомленим під особистий підпис про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, свідомо ігноруючи покладені на нього зобов`язання, без поважних причин, умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, в період з 15.10.2025 року по 14.01.2026 року систематично не виконує покладений на нього вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.07.2025 року (Єдиний унікальний номер №277/814/25) обов`язок визначений пунктом 4 частини 3 статті 59-1 КК України, а саме: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Так 30.09.2025 року фахівцем Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробацїї» у Житомирській області з урахуванням вимог абзацу другого пункту 3 Переліку заходів щодо реалізації пробаційних програм, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 року №926/5 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_3 , в результаті чого виявлено криміногенну потребу вживання алкоголю, тому для засудженого ОСОБА_3 визначено пробаційну програму «Попередження вживання психоактивних речовин».

01.10.2025 року начальником Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 ознайомлено з метою програми, знаннями та навичками, які він може набути за результатами проходження програми, графіком реалізації пробаційної програми (під підпис) та попереджено про відповідальність за невиконання обов`язків, покладених на суб`єкта пробації судом, відповідно до статей 49-3 Кримінально-виконавчого кодексу України, а також засудженому ОСОБА_3 надано копію графіка реалізації пробаційної програми.

Відповідно до вказаного графіку реалізації пробаційної програми визначено відвідування занять засудженим ОСОБА_3 - 01.10.2025 року, 08.10.2025 року, 15.10.2025 року, 22.10.2025 року, 29.10.2025 року, 05.11.2025 року, 12.11.2025 року, 03.12.2025 року, 10.12.2025 року, 17.12.2025 року, 24.12.2025 року.

Однак ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи кримінально протиправний умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, не маючи поважних причин, умисно не прибув 15.10.2025 року, 22.10.2025 року, 05.11.2025 року, 12.11.2025 року, 19.11.2025 року, 26.11.2025 року, 03.12.2025 року та 10.12.2025 року до Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області на заняття з приводу призначеної йому пробаційної програми «Попередження вживання психоактивних речовин».

16.12.2025 року до засудженого ОСОБА_3 за його місцем проживання по АДРЕСА_1 начальником Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, відповідно до ст.49-3 Кримінально-виконавчого кодексу України, застосовано застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ч.3 ст.389 КК України за невиконання засудженим обов`язку покладеного на нього вироком суду, а саме за невиконання заходів, передбачених пробаційною програмою, що виразилося в неявці без поважних причин до органу пробації у визначені графіком реалізації пробаційної програми дні, а саме 15.10.2025 року, 22.10.2025 року, 29.10.2025 року, 05.11.2025 року, 19.11.2025 року, 26.11.2025 року, 03.12.2025 року та 10.12.2025 року, таким чином не виконав заходи, передбачені пробаційною програмою.

17.12.2025 року начальником Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області визначено додаткові дні відвідування засудженим ОСОБА_3 занять пробаційної програми, оскільки останній попередньо заплановані пробаційні заходи не виконував, про що складено графік реалізації визначеної пробаційної програми, з яким ОСОБА_3 ознайомився, власноручно засвідчив своїм підписом та отримав його копію.

Відповідно до вказаного графіку реалізації пробаційної програми визначено відвідування занять засудженим ОСОБА_3 - 24.12.2025 року, 07.01.2026 року та 14.01.2026 року.

Натомість ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, порушуючи порядок відбування покарання у виді пробаційного нагляду, маючи кримінально протиправний умисел на ухилення від відбування встановленого судом покарання, достовірно знаючи про необхідність його відбування і будучи ознайомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, не маючи поважних причин, умисно не прибув 24.12.2025 року, 31.12.2025 року, 07.01.2026 року та 14.01.2026 року до Звягельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області на заняття з приводу призначеної йому пробаційної програми «Попередження вживання психоактивних речовин».

Своїми діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.3 ст.389 КК України.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст.381-382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений, що був представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , що був представлений захисником ОСОБА_4 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги його заяву, в якій зазначено, що він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Окрім беззаперечного визнання у повному обсязі ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, його винуватість підтверджується відповідно до ч.3 ст.382 КПК України обставинами, встановленими органом досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, а саме подання начальника Звягельського РС №2 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності; ксерокопію вироку Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.07.2025 року відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України; виклики до Звягелльського РС №2 на ім`я ОСОБА_3 від 15.08.2025 року та від 26.08.2025 року; постанову про встановлення днів явки на реєстрацію; листок реєстрації; графіки реалізації пробаційної програми; протокол допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 23.02.2026 року; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 25.02.2026 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 03.03.2026 року; протокол допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 04.03.2026 року; матеріали особової справи №06/2025 від 14.08.2025 року відносно ОСОБА_3 ; оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення на ОСОБА_3 ; протокол допиту підозрюваного від 20.03.2026 року, вважає, що винуватість ОСОБА_3 в ухиленні від відбування покарання у виді пробаційного нагляду доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.3 ст.389 КК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

На підставі викладеного, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої покарання обставини (щире каяття у вчиненому) та відсутність обтяжуючих покарання обставин відповідно до вимог ст.ст.66, 67 КК України, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, не працює, неодружений, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.389 КК України у виді обмеження волі, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст.50 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі є справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета і невідворотність покарання.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.07.2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.389 КК України до одного року пробаційного нагляду.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за попереднім вироком, а тому при призначенні йому остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає необхідним застосувати ст.71 КК України з урахуванням положень ст.72 КК України та до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.07.2025 року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.72 КК України одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання немає.

Речові докази відсутні.

Прокурором подано суду матеріали досудового розслідування №0000010 від 24 січня 2026 року щодо ОСОБА_3 , які зібрані відповідно до вимог КПК України та підлягають зберіганню разом зі справою.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України та з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.07.2025 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Матеріали досудового розслідування №0000010 від 24 січня 2026 року щодо ОСОБА_3 зберігати разом зі справою.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1