П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року

м. Київ

справа № 306/753/19

провадження № 51-512км20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

виправданого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, представників потерпілих ОСОБА_10 - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Керецьки Свалявського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 ,

виправданого у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 162 КК і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК, та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він як слідчий у кримінальному провадженні 01 квітня 2013 року без згоди ОСОБА_11 та за відсутності ухвали слідчого судді проник до її будинку та провів у ньому обшук.

Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог прокурор стверджує, що суди попередніх інстанцій:

- дійшли неправильного висновку про те, що копія ухвали слідчого судді від 01 квітня 2013 року з печаткою суду, автентичність якої не викликає сумніву ні в кого з учасників, виготовлена з порушенням ст. 235 КПК;

- необґрунтовано вказали, що у матеріалах кримінального провадження відсутня постанова уповноваженої особи про виділення матеріалів провадження у копіях, оскільки копії матеріалів були отримані в порядку ст. 93 КПК;

- не надали належної оцінки показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також іншим доказам, які доводять винуватість ОСОБА_7 .

Також зазначає, що апеляційний суд порушив положення ч. 3 ст. 404 КПК, так як не розглянув клопотання прокурора про повторне дослідження доказів та допит свідків, а ухвала цього суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

У касаційних скаргах представники потерпілих посилаються на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просять скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог представник потерпілого ОСОБА_9 зазначає, що місцевий суд безпідставно виключив з доказової бази: відеозапис обшуку, зроблений потерпілим, копії ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук та протоколу обшуку.

Представник ОСОБА_8 наголошує, що місцевий суд надав перевагу показанням свідка ОСОБА_14 , який не отримував копії ухвали слідчого судді, у той час показання як свідка слідчої судді та секретаря судового засідання залишив поза належною увагою. Зазначає, що нікому з потерпілих ухвала про надання дозволу на обшук вручена не була. Вважає такими, що суперечать положенням КПК, висновки судів попередніх інстанцій про недопустимість копій ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, оскільки вони не є тими оригіналами, які були виготовлені 01 квітня 2013 року.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні:

- прокурор частково підтримала касаційні скарги представників потерпілих та прокурора, просила скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції;

- потерпілий та представники потерпілих підтримали вимоги касаційних скарг та просили їх задовольнити;

- захисник та виправданий заперечили доводи касаційних скарг та просили відмовити у їхньому задоволенні.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися.

Мотиви Суду

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційних скаргах доводи і дійшла такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 1 ст. 370 КПК встановлено вимоги до судових рішень. Зокрема, вони повинні бути законними, обґрунтованими та вмотивованими.

Разом з тим ч. 1 ст. 412 КПК визначає, які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є такими за своєю суттю і тягнуть за собою обов`язкове скасування рішення суду. Йдеться про такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У цьому кримінальному провадженні наведених положень судом апеляційної інстанції дотримано не було.

Перш за все колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні зазначив, що погоджується з висновком суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Також цей суд вказав, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом вину ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 162 КК.

Однак далі суд апеляційної інстанції зазначив, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК.

Тобто в оскаржуваному судовому рішенні апеляційного суду зроблено взаємовиключні висновки, яких дійшов цей суд під час розгляду апеляційних скарг на вирок місцевого суду, оскільки спершу цей суд вказав про недоведеність пред`явленого обвинувачення, а в подальшому закцентував на відсутності складу кримінального правопорушення в діях обвинуваченого навіть без будь-якого аналізу відповідних елементів його складу.

У касаційних скаргах прокурор та представники потерпілих не погоджуються з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ухвала слідчого судді від 01 квітня 2013 року виготовлена з порушенням ст. 235 КПК, та є недопустимим доказом, як і журнал судового засідання оскільки вони не є тими оригіналами, які були виготовлені 01 квітня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з наведеними аргументами.

Зі змісту судових рішень вбачається, що як суд першої, так і апеляційної інстанцій дійшли переконання про те, що копія ухвали слідчого судді від 01 квітня 2013 року, якою було надано дозвіл на обшук будинку, та відповідний журнал судового засідання, виготовлені 09 лютого 2017 року, не є тими оригіналами, які були виготовлені у день постановлення рішення слідчим суддею, а сторона обвинувачення не надала оригінали цих документів шляхом застосування процедури тимчасового доступу до речей та документів.

У цьому кримінальному провадженні жодна зі сторін не ставила під сумнів ні автентичність виготовлених копій ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, ні їхнього змісту.

Більше того такі копії було надано на запит слідчого в межах положень, передбачених ст. 93 КПК.

У цьому кримінальному провадженні отримання копій документів, зміст яких ніким не ставиться під сумнів, на запит слідчого узгоджується із процедурою збирання доказів, визначеною ст. 93 КПК, а тому підстав вважати їх такими, що зібрані всупереч КПК, немає.

Відтак підхід апеляційного суду, який фактично продублював у своїй ухвалі позицію місцевого суду без відповідного аналізу правил збирання доказів, є передчасним і не узгоджується із практикою касаційного суду (наприклад, постанова від 26 квітня 2023 року у справі № 466/5810/10, постанова від 13 лютого 2024 року у справі № 161/10985/17).

У касаційних скаргах сторони обвинувачення та представників потерпілих також йдеться про незгоду із оцінкою показань свідків.

Щодо цього аргументу Суд зазначає таке.

У цьому кримінальному провадженні були допитані представники органу досудового розслідування, які були дотичні до розслідування або ж присутні під час проведення обшуку у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 .

Зокрема, свідок ОСОБА_14 повідомив, що він особисто отримував ухвалу слідчого судді від 01 квітня 2013 року у суді, а саме - у секретаря судового засідання ОСОБА_17. Про її отримання він підписався у відповідному журналі, а ухвалу відніс до Свалявського РВ та передав начальнику ОСОБА_15 .

У свою чергу, свідок ОСОБА_15 підтвердив вказану інформацію у місцевому суді та зазначив, що ближче до обіду хтось з оперативних працівників приніс йому ухвалу слідчого судді про надання дозволу на обшук, після чого він прийняв постанову про створення групи слідчих, в яку включив ОСОБА_7 та якому особисто надав копію цієї ухвали.

Разом з тим згідно з показаннями свідка ОСОБА_13 судове засідання щодо розгляду клопотання про обшук було проведено біля 16:00 та тривало 10-15 хвилин, чи був під час розгляду ОСОБА_7 вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_12 , яка була слідчою суддею, що постановляла ухвалу від 01 квітня 2013 року, повідомляла, що у судовому засіданні брав участь слідчий ОСОБА_16 , а саме засідання тривало з 16:00 до 16:40. Копію ухвали про обшук отримав оперативний працівник ОСОБА_14 через кілька хвилин після завершення судового засідання.

Тобто показання вищевказаних свідків є важливими для встановлення обставин цього провадження з урахуванням часу проведення обшуку у потерпілої.

Тож апеляційному суду потрібно більш ретельно підійти до відтворення хронології подій у цьому провадженні.

Зокрема, суд першої інстанції не встановив, а апеляційний суд не перевірив факту необхідності отримання ухвали оперативним працівником ОСОБА_14 , якщо, за показаннями свідка ОСОБА_12 , у судовому засіданні брав участь слідчий ОСОБА_16 , який і звернувся з клопотанням до слідчого судді.

Також в ракурсі надання копії ухвали слідчого судді не було співставлено і показання свідка ОСОБА_13 , яка вказала точний час засідання, однак обставин видачі копії ухвали не повідомила.

Під час нового апеляційного розгляду суду апеляційної інстанції необхідно надати оцінку і тому факту, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала слідчого судді від 01 квітня 2013 року була надіслана судом до цього реєстру лише 24 вересня 2015 року.

У цьому провадженні колегією суддів встановлено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК, а тому її потрібно скасувати з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Під час нового апеляційного розгляду апеляційному суду необхідно врахувати наведене у цій постанові та ретельно, з використанням наданих процесуальних можливостей, перевірити доводи апеляційних скарг відповідно до вимог статей 94, 95, 404, 439 КПК, положень глави 31 КПК, повторно дослідити обставини кримінального провадження та докази у справі, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, надати на ці доводи умотивовані відповіді та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 436 - 438, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги прокурора та представників потерпілих задовольнити частково.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3