Справа № 190/293/26
Провадження №1-кп/190/84/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті П`ятихатки кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 13.01.2026 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Чумаки, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану та незаконне проникнення до житла, за наступних обставин.

07.01.2026 приблизно о 20 годині 00 хвилин (більш точний час досудовим розслідування не встановлено), ОСОБА_6 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , та в цей час вирішив здійснити крадіжку будь якого майна з домоволодіння АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, де мешкає ОСОБА_4 . Після чого, в той же день, тобто 07.01.2026, приблизно о 20 годині 30 хвилин (більш точний час досудовим розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, упевнившись в тому, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, через незачинену на запираючий пристрій хвіртку проник на територію вищевказаного домоволодіння. Після чого, в той же день, тобто 07.01.2026, приблизно о 20 годині 31 хвилина (більш точний час досудовим розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, проник до приміщення сараю через незачинені на запираючий пристрій двері, де взяв з підлоги бензопилу марки «Vitals Master BKZ 4019j» чорно-червоного кольору, яка на праві власності належить ОСОБА_4 . В подальшому, утримуючи викрадене майно в руках, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Вказаними діями, ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 4 095,72 грн., що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи № 86 від 16.01.2026.

У відповідності до п. 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 20.10.2025 № 793/2025, затвердженого Законом України від 21.10.2025 № 4643-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Також, 08.01.2026 приблизно о 20 годині 00 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , перебував поблизу території домоволодіння, що розташоване за адресою : АДРЕСА_3 , де на законних підставах проживає ОСОБА_5 . В цей час у нього раптово виник прямий умисел, спрямований на незаконне проникнення до домоволодіння (житла), де на законних підставах проживає ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_6 цього ж дня, тобто 08.01.2026, приблизно о 20 годині 05 хвилин, перебуваючи в тому самому місці, в порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла (чи іншого володіння особи), ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу фактичного володільця ОСОБА_5 , впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без відповідного дозволу володільця, проник на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке частково облаштоване парканом. Після чого, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 , розбивши шибку вікна, проник в середину житлового будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, де порушив побутову обстановку та у подальшому покинув територію будинку через вікно.

Угодою про визнання винуватості від 09 лютого 2026 року сторони погодили покарання ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком термін якого буде визначено судом з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. ОСОБА_6 в свою чергу згоден понести покарання, визнає вину в скоєному.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості допускається у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких завдано шкоду правам та інтересам окремих осіб, якщо потерпілим надано письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином та проступком.

Під час досудового розслідування потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надали письмові згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, зобов`язання взяті за угодою обвинувачуваним виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 09.02.2026 року, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України та призначити йому, узгоджене угодою покарання.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374,475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 лютого 2026 року, укладену у кримінальному провадженні №1-кп/190/84/26 (єдиний унікальний номер 190/293/26), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019, між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України та призначити йому узгоджене угодою про визнання винуватості покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.162 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України щляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по кримінальному провадженню, які зпередано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити останній, як їй належні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя П?ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1