Справа № 344/1410/22
Провадження № 11-кп/4808/51/26
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Івано-Франківського міського суду від 14.08.2025 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, не одружений, раніше судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

з участю :

секретаря с/з - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Косівського районного суду від 28.02.2023, більш суворим - за цим вироком, ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбуття призначеного ОСОБА_5 покарання визначено рахувати з моменту його фактичного затримання 22.08.2021.

В строк відбуття покарання зараховано частково відбуте покарання за вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2023 року.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

2. Обставини у кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_10 умисні, небезпечні для життя тілесні ушкодження, які в клінічному перебігу, через певний проміжок часу, спричинили загрозливі для життя явища, які закінчились смертю потерпілого.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 20.08.2021 близько 19:00 год ОСОБА_5 перебував у домоволодінні потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 за його згодою. Під час вечері між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті з приводу знайомої ОСОБА_5 - свідка ОСОБА_11 , з якою він спільно проживав в помешканні потерпілого протягом певного періоду часу з його відома.

Під час словесного конфлікту, ОСОБА_10 , почав вживати лайливі слова та нецензурно висловлюватись в адресу співмешканки ОСОБА_5 - ОСОБА_11 , за відсутності останньої, спровокувавши в такий спосіб між ними конфлікт. На що обвинувачений зробив йому зауваження, проте потерпілий відреагував агресивно, взяв зі стола виделку та наніс обвинуваченому удар в лобну ділянку голови, а потім і в інші ділянки тіла. В свою чергу обвинувачений, знаючи, що потерпілий був раніше засуджений за злочини проти життя, взяв зі столу ніж, яким потерпілий нарізав їжу, під-час боротьби, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, став наносити ним ряд ударів у життєво важливі ділянки тіла грудну клітку та голову ОСОБА_10 , які носять ознаки тяжких та є небезпечними для життя в момент спричинення, після отримання яких, потерпілий міг нетривалий період часу чинити які-небудь самостійні рухи (кричати, пересуватись, оборонятись, інше) в проміжку часу до 40 хвилин, після чого, настала його смерть.

Після вчиненого, обвинувачений ОСОБА_5 зібрав свої особисті речі в спортивну сумку, покинув місце проживання потерпілого і з метою приховання слідів вчинення правопорушення забрав із собою знаряддя злочину кухонний ніж, який в подальшому викинув.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України, а саме за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - вбивство потерпілого ОСОБА_10 . Суд першої інстанції не погодився з пред`явленою стороною обвинувачення кваліфікацією, оскільки вона не знайшла свого підтвердження в процесі судового слідства.

3. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

3.1. Зазначає, що не згідний з оскарженим вироком суду, оскільки вбивства не вчиняв.

4. Доводи апеляційної скарги прокурора.

4.1. Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

4.2. Висновок суду, що у ОСОБА_5 відсутній умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 є необґрунтованим. Оскільки, судом не враховано, що наявність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого підтверджується кількістю завданих ОСОБА_10 ножових поранень у життєво важливі органи, що є небезпечними для життя, нетривалий проміжок часу від отримання тілесних ушкоджень до настання смерті.

4.3. Вважає, що дії обвинуваченого потрібно кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України.

4.4. Вказує, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, внаслідок м`якості. Призначаючи покарання, суд не врахував, що обвинувачений вчинив інкримінований йому злочин будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів. Крім того, обвинувачений фактично не сприяв розслідуванню та намагався приховати речові докази.

4.5. Вважає, що призначене покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, вчинивши інші злочини.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Косівського районного суду від 28.02.2023, більш суворим - за цим вироком, ОСОБА_5 остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. В решті вирок залишити без змін.

5. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

5.1. Обвинувачений стверджував, що злочин не вчиняв, потерпілий був його другом.

5.2. Захисник підтримав апеляцію обвинуваченого та заперечив доводи апеляційної скарги прокурора.

5.3. Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів та просив вирок суду скасувати.

6. Мотиви апеляційного суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

6.1. Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що вирок суду відповідає цим вимогам.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення засудженим зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК. При цьому всім наявним доказам, суд відповідно до вимог КПК дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тому висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК грунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах і підтверджений доказами, які належно досліджені та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України, зокрема на показаннях свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , витягу з ЄРДР; протоколі огляду місця події від 21.08.2021 із фототаблицею до нього та флеш носієм; висновку експерта №504 від 22.08.2021; протоколі огляду трупа від 22.08.2021; висновках експерта №689 від 25.08.2021 та №1313 від 09.09.2021; висновках експерта №706 від 27.08.2021 та №732 від 07.09.2021; висновку експерта №125 від 06.09.2021 із фототаблицею; протоколі огляду місця події від 22.08.2021 із фототаблицею до нього; протоколі пред`явлення речей для впізнання від 18.01.2022 року із додатком; протоколі проведення слідчого експерименту від 23.08.2021; протоколі огляду предмета від 29.10.2021; висновку експерта №СЕ-19/109-21/9980/Д від 03.11.2021; висновку експерта №86 від 06.09.2021; висновку експерта №87 від 06.09.2021; висновках експерта №727 від 09.09.2021, №726 від 07.09.2021, №730 від 09.09.2021, №731 від 08.09.2021, №748 від 20.09.2021, №747 від 20.09.2021, №745 від 16.09.2021, №746 від 16.09.2021, №744 від 23.09.2021, №742 від 23.09.2021, №728 від 09.09.2021, №764 від 15.09.2021, №749 від 17.09.2021; висновках експерта №СЕ-19/109-21/9973-БД від 17.11.2021 та №СЕ-19/109-21/9975-БД від 13.12.2021; протоколі огляду відеозапису від 19.01.2022; висновку експерта №497 від 26.08.2021; висновку судово-психіатричного експерта №258/2021 від 03.11.2021.

Вказані докази у сукупності спростовують твердження обвинуваченого про його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Вина ОСОБА_5 за ч.2 ст.121 КК доведена поза розумним сумнівом.

7.2. Щодо доводів сторони захисту.

Доводи обвинуваченого про непричетність до злочину є безпідставними та спростовуються сукупністю доказів, зокрема: показаннями свідків, даними протоколів огляду місця події, висновками судово-медичних експертиз щодо характеру, локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого, а також результатами слідчого експерименту за участю самого підозрюваного, де він детально вказував на обставини конфлікту та механізм нанесення ударів ножем.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №258/2021 від 03.11.2021 ОСОБА_5 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_5 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

За наведених обставин, апеляційний суду відхиляє доводи обвинуваченого щодо непричетності до скоєного злочину.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину грунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, підтверджених доказами дослідженими під час судового розгляду.

7.3. Щодо доводів прокурора.

7.3.1. Щодо кваліфікації.

Прокурор вважає, що дії обвинуваченого потрібно кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК. Однак, апеляційний суд вважає вказані твердження прокурора необгрунтованими та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК.

Суд першої інстанції правильно встановив, що умисел ОСОБА_5 був спрямований саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а не на позбавлення життя потерпілого. Конфлікт виник раптово та був спровокований самим потерпілим, який першим застосував насильство, а саме наніс удар виделкою обвинуваченому, що підтверджується висновком експерта №497 від 26.08.2021 відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих твердих предметів та можуть відповідати терміну вказаному в постанові.

Докази протилежного відсутні.

Після нанесення поранень потерпілий міг нетривалий час чинити самостійні рухи, а обвинувачений не вчиняв дій, які б беззаперечно свідчили про умисел на позбавлення життя потерпілого. Підставою для такого висновку є те, що ОСОБА_5 мав всі можливості позбавити життя потерпілого, але не зробив цього - коли він ішов з місця події, ОСОБА_10 був живий. Тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

7.3.2. Щодо м`якості призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так іншими особами.

Згідно ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч.2 ст. 121 КК передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

При визначенні ОСОБА_5 виду та розміру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, а також те, що злочин відповідно до ст. 12 КК є тяжким.

Призначаючи обвинуваченому сім років позбавлення волі, суд належно врахував як обставини вчинення злочину, так і дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, знаходився на обстеженні в КНП ОЗНПД ІФ ОР з діагнозом розлади особистості та поведінки, позитивно характеризується по місцю роботи, його вік, матеріальний стан та стан здоров`я.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд першої інстанції належно обґрунтував та мотивував своє рішення щодо розміру призначеного покарання.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, за обставин, які вказані у вироку суду, відповідає положенням ст. 50 та ст. 65 КК і буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим внаслідок м`якості апеляційним судом не встановлено.

8. Висновки.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирок суду першої інстанції відповідає всім вимогам законності, обгрунтованості, вмотивованості відповідно до приписів ст. 370 КПК, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 14.08.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, обвинуваченим з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4