Справа № 201/3652/26
Провадження № 1-кс/201/976/2026
У Х В А Л А

Іменем України

18.03.2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотанняслідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (далі СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, яке було вилучене в ході обшуку 16.03.2026 року, у кримінальному провадженні № 0000592 від 02.05.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

установив:

Слідчий СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області) старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене в ході обшуку від від 16.03.2026 в період часу з 09:17 год. по 09:50 за адресою: АДРЕСА_1 :02:010:0292) у кримінальному провадженні № 0000592 від 02.05.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, а саме: мобільний пристрій Poco M5 imei НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 до спец. пакету PSP 1376758. Просить слідчого суддю заборонити здійснення будь-яких операцій пов`язаних із відчуженням вказаного майна, та заборонити інший особі розпоряджатись будь яким чином та використовувати зазначено майно.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській областіпроводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.05.2025 року за №0000592, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до чергової частини ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення ОСОБА_5 про вчинення невстановленою особою умисних дій, спрямованих на розпалювання національної, регіональної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності, або образу почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, національної приналежності, статі і т.д. (ЖЕО 18594 від 02.05.2025 року).

Слідчий зазначає, що органом досудового розслідування встановлено, що причетний до вищевказаного злочину ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на інтернет-сторінці користувача облікового запису « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якій є адміністратором, в соціальній мережі «Facebook», розміщує публікації, в яких наявні ознаки розпалення релігійної ворожнечі та приниження честь та гідності громадян у зв`язку з їх релігійними переконаннями.

21.05.2025 року слідчим СВ ВП № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 було призначено судово лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизу стосовно публікацій ОСОБА_6 , у відповіді на яку отримано висновок експерта № СЕ25-167/Л/3/1, в якому зазначено, що в публікаціях ОСОБА_7 » (https://www.facebook.com/profile.php?id=91389) містяться наступне :

- загалом розповідає, пояснює, доводить наявність спрямованої культурно-ідеологічної експансії євреїв (юдеїв) проти інших народів, зокрема українською; зневажливо та вульгаризовано описує окремі юдейські традиції, звинувачує євреїв у вбивстві українців та у відповідь закликає вбивати євреїв, протиставляє два народи як непримиримих ворогів, протиставляє та зіштовхує їх, тобто розпалює релігійну, національну ворожнечу;

- принижує національну честь і гідність українців;

- заперечує справжність однієї релігії, представляє її в негативному світлі, зближує зі злом, розпалює релігійну ворожнечу, потенційно ображає почуття громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

На підставі ухвали Соборного районного суду м. Дніпра, справа №201/2942/26, провадження № 1-кс/201/786/2026 слідчим СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 в період часу з 09:17 год. по 09:50 год. 16.03.2026 року було проведено обшук за місцем фактичного мешкання гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 :02:010:0292) під час якого було вилучено мобільний пристрій Poco M5 imei НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 до спец. пакету PSP 1376758.

Зазначає, що в рамках кримінального провадження все вилучене майно було визнано речовими доказами.

Крім того, звертає увагу слідчого судді на те, що вищевказані речі можуть мати доказове значення в рамках досудового розслідування кримінального провадження та будуть направлені на відповідні експертні дослідження. Отже, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотань чи заяви до суду не надходило.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав.

Згідно з ч. 1 ст. 172 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) неприбуття слідчого та власника майна в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновків про таке.

02.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000592 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України.

16.03.2026 року в період часу з 09:17 год. по 09:50 год на підставі ухвали слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра у справі № 201/2942/26 провадження № 1-кс/201/786/2026 від 06.03.2026 року проведено обшук за місцем фактичного мешкання гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 :02:010:0292), під час якого було вилучено мобільний пристрій Poco M5 imei НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 .

16.03.2026 року постановою слідчого вилучений предмет визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000592 від 02.05.2025 року.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України визначено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення зокрема збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст. 100 КПК). Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас, згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінальний закон не вимагає аби зібрані органом досудового розслідування на підтвердження вчинення кримінального правопорушення докази були достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що виявлені та вилучені під час проведення обшуку речі, предмети, документи є доказами у даному кримінальному провадженні у рамках цього досудового розслідування.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Оскільки на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

Приймаючи рішення за результатами розгляду цього клопотання слідчий суддя враховує те, що наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, вилучені предмети не оглянуті, відсутні очевидні дані вважати, що вони не мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 16, 93, 98, 100, 107, 131, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, яке було вилучене в ході обшуку 16.03.2026 року, у кримінальному провадженні № 0000592 від 02.05.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 Кримінального кодексу України задовольнити.

Накласти арешт на речі, які були вилучені в ході обшуку від 16.03.2026 року, а саме на мобільний пристрій Poco M5 imei НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 до спец. пакету PSP 1376758, тобто тимчасово, на час досудового розслідування та судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, заборонити розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1