УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 555/2231/25

05 травня 2026 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Костопіль кримінальноме провадження № 0000920 від 13.02.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого, з базовою загальною середньою освітою, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , особи, стосовної якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_3 головного спеціаліста сектору соціальної політики відділу культури та соціальної політики міської ради ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 11 липня 2025 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходячись на території домоволодіння за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вступив в суперечку із ОСОБА_8 , під час якої в нього виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , знаходячись в середині підсобного приміщення (дровітні), вищевказаного господарства, тримаючи в руці кухонний ніж, умисно наніс ним не менше двох ударів ОСОБА_8 в область грудей та живота, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої половини грудей, з розвитком гемопневмотораксу (накопичення крові та повітря у плевральній порожнині), проникаючого ножового поранення черевної порожнини, з пошкодженням передньої і задньої стінки шлунку, підшлункової залози, поранення селезінки, лівої ниркової артерії, що супроводжувалися масивною внутрішньочеревною кровотечею, яке кожне окремо за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

13.07.2025 внаслідок вищевказаних отриманих тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер.

Такі суспільно небезпечні дії ОСОБА_3 мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

08.10.2025 року до Костопільського районного суду Рівненської області з Рівненського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000186 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

17 березня 2026 року змінено порядок розгляду кримінального провадження за 0000186 від 12.07.2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і продовжено судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України, з урахуванням наявних у матеріалах судового провадження відомостей щодо психічного захворювання обвинуваченого ОСОБА_3 , яке позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, зокрема, висновку судово-психіатричного експерта № 240/25 від 20 лютого 2026 року.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 240/25 від 20.02.2026 року, підозрюваний ОСОБА_3 на період часу, що відноситься до кримінального правопорушення у якому він підозрюється виявляв ознаки недоумства у вигляді Легкої розумової відсталості зі значними розладами поведінки (декомпресія психотичного рівня: галюцинаторно-маячний сидром), які потребують лікувальних заходів (F70.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), обтяженої розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (F70.21 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Підозрюваний ОСОБА_3 на даний час виявляє ознаки недоумства у вигляді Легкої розумової відсталості зі значними розладами поведінки (декомпресія психотичного рівня: галюцинаторно-маячний сидром), які потребують лікувальних заходів (F70.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), обтяженої розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності (F70.21 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

До ОСОБА_3 з урахуваннням його психічного стану на теперішній час судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

ОСОБА_3 в стані філіологічного афекту або в іншому емоційному стані під час правопорушення, в скоєнні якого він підозрюється, не перебував.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке передбачено ч.2 ст. 121 КК України, під час судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_3 неосудний, а тому просив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Також, прокурор просив суд залишити без розгляду поданий ним цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Захисник особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 просив застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру.

Законний представник, також, просив застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру.

Потерпіла в судовому засіданні вказала, що застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру не є достатнім покаранням для нього за вчинений ним злочин.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що померлий ОСОБА_8 є її онуком, у день коли трапилася подія їй зателефонувала знайома і повідомила, що її онука ОСОБА_10 забрала швидка з пораненнями. Після чого вона зателефонувала доньці повідомила про те, що сталася і побігла на місце події де було багато поліції і ОСОБА_3 , там їй стало відомо, що останній наніс її онукові ножові поранення.

Розглядаючи вказане кримінальне провадження, суд виходить із положень ст. ст. 93,94 КК України, ст.ст. 512,513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_11 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду на підставі дослідження письмових доказів, зібраних під час досудового розслідування, а саме:

- рапортом поліцейського від 12.07.2025 (а.с.2);

- рапортом поліцейського від 13.07.2025 (а.с.10);

- протоколом огляду місця події від 12.07.2025 (а.с. 15-28);

- протоколом огляду речей від 12.07.2025 року (а.с. 38-42);

- протоколом огляду речей від 13.07.2025 року (а.с. 46-49);

- протоколом огляду трупа від 13.07.2025 (а.с. 61-64);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 80 від 13.07.2025 року (а.с. 67-68);

- висновком експерта № 80 від 12.09.2025 року (а.с.81-88);

- висновком експерта № 80-а від 29.09.2025 року (а.с. 91-92);

- протоколом огляду речей від 14.07.2025 року (а.с.95-97);

- протоколом огляду речей від 14.07.2025 року (а.с. 106-108);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 від 18.07.2026 року (а.с.127);

- протоколом огляду відеозапису від 17.07.2025 року (а.с.139-142);

- висновком експерта № 936 від 08.08.2025 року (а.с.160-161);

- висновком експерта № 961 від 08.08.2025 року (а.с.165-166);

- висновком експерта № 960 від 08.08.2025 року (а.с.170-171);

- висновком експерта № 937 від 08.08.2025 року (а.с.175-176);

- висновком експерта № 1192 від 26.08.2025 року (а.с.180-181);

- висновком експерта № 109/110-мк від 21.07.2025 року (а.с.186-188);

- висновком експерта № 115/116-мк від 25.09.2025 року (а.с.192-199);

- висновком експерта № СЕ-19/118-25/11612-БД від 14.08.2025 року (а.с.228-238);

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним від 13.07.2025 року (а.с.293-297).

Згідно з ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно з ч. 4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує в тому числі й питання чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3 - 5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

Аналогічні висновки щодо необхідності визначення виду примусового заходу медичного характеру, із врахуванням всіх критеріїв, передбачених ст.94 КК України, містяться у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 р. (справа № 219/12156/17) та від 30.05.2019 р. (справа № 243/4632/17).

У рішенні ЄСПЛ від 03.09.2015 р. у справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п. 1 ст. 7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Визначаючи ОСОБА_3 вид примусового заходу медичного характеру, суд враховує дані висновку судово-психіатричного експерта та ступінь тяжкості вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Нормами ч.5 ст. 94 КК України, передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Відтак, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_3 вчинено суспільно небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке він вчинив в стані неосудності, то з урахуванням його психічного стану і характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, останній на думку суду потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Процесуальні витрати на проведення експертизи віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 93,94 КК України, ст.ст.100,101,174,292,369,371,372,503,512-513 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, яким є Рівненська філія «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (34500, Україна, Рівненська обл., Сарненський р-н, село Орлівка, вулиця Миру, будинок, 36а), до набрання ухвалою законної сили залишити без змін, але не більше як на шістдесят днів.

Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз віднести на рахунок держави.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину залишити без рогляду.

Речові докази по справі, а саме:

- 8 (вісім) кухонних ножів виявлених в кімнаті типу «Кухня» житлового будинку, 1 (один) кухонний ніж виявлений в кімнаті типу «Спальня №3», 2 (дві) вирізки з матраца з нашаруванням речовини бурого кольору з підсобного приміщення типу «Дровітня», штани брючні сірого кольору, кофта темно коричневого кольору, футболка зеленого кольору з емблемою ЗСУ, кофта червоного кольору з ознаками пошкодження, футболка червоного кольору з надписом білого кольору, штани типу «Джинс» синього кольору, клітчаста рубашка синього та голубого кольорів, штани сірого кольору, кофта типу «Гольф» голубого та синього кольорів, кофта чорного кольору, 1(один) зразок крові померлого ОСОБА_8 та 2 (два) зразки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_3 , які поміщені на тимчасове відповідальне зберігання до кімнати для зберігання речових доказів ВП № 4 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області, що за адресою: м. Березне, вул. Київська, 12, Рівненської області, після набрання ухвалою законної сили знищити;

- оптичний диск з відеозаписом з камер відео спостереження, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000186.

Скасувати накладений ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області № 555/1602/25 від 16.07.2025 року арешт на тимчасово вилучене майно речові докази у кримінальному провадженні №0000186 (ЄРДР від 12.07.2025) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: штани типу «Джинс» синього кольору; клітчаста рубашка синього та голубого кольорів, тим самим заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування до скасування у встановленому КПК України порядку.

Скасувати накладений ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області № 555/1602/25 від 15.07.2025 року арешт на тимчасово вилучене майно речові докази у кримінальному провадженні №0000186 (ЄРДР від 12.07.2025) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: 8 (вісім) кухонних ножів виявлених в кімнаті типу «Кухня» житлового будинку; 1 (один) кухонний ніж виявлений в кімнаті типу «Спальня 3»; 2 (дві) вирізки з матраца з нашаруванням речовини бурого кольору з підсобного приміщення типу «Дровітня»; штани брючні сірого кольору; кофту темно-коричневого кольору; футболку зеленого кольору з емблемою ЗСУ; кофту червоного кольору з ознаками пошкодження; футболка червоного кольору з надписом білого кольору з ознаками пошкодження, тим самим заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування до скасування у встановленому КПК України порядку.

Ухвала суду набирає законої сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

СуддяОСОБА_1