ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/514/26
Провадження №1-кс/477/207/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

20 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0006226 від 20 грудня 2017 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в с. Дмитрівка Одеської області та зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, особи з інвалідністю другої групи, не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2026 року слідчий відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0006226 від 20 грудня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, частиною другою статті 15, пунктом 6, 12 частини другої статті 115 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області за фактами відкритого заволодіння майна із застосуванням насильства та замахом на умисне вбивство, здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні за №0006226 з правовою кваліфікацією за частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 15, частиною другою статті 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 березня 2020 року приблизно о 03:00 годині ночі, ОСОБА_7 з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , прибули за адресою: м. Миколаїв, вул. Спортивна, 21-А, де з використанням драбини, шляхом зламу балконних дверей другого поверху, проникли до будинку, де відкрито, із застосуванням насильства, заволоділи майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на загальну суму 42382,25 гривень.

19 березня 2026 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень особі, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що під час досудового розслідування не віднайдено усіх документів, а підозрюваний може вживати дії щодо знищення чи спотворення речей та документів, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий ОСОБА_3 у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_5 з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків або потерпілих, що вказує на існування ризику передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що дії ОСОБА_5 мають систематичний, триваючий характер, тому вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, слідчий у поданому клопотання посилаючись на те, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 пов`язаний із застосуванням насильства, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України просить не визначати розмір застави, як альтернативний запобіжний захід підозрюваному.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання слідчого ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила його задовольнити; указувала про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого ОСОБА_3 , просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри та недоведеність ризиків належними та достатніми доказами.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що інкриміновані йому дії він не вчиняв, ризики зазначені слідчим у поданому клопотанні є необґрунтованими.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0006226 від 20 грудня 2017 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 15, частиною другою статті 115 КК України за фактами відкритого заволодіння майна із застосуванням насильства та замахом на умисне вбивство.

Досудовим розслідуванням цього кримінального провадження встановлено, що 10 березня 2020 року приблизно о 03:00 годині ночі, ОСОБА_7 з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою заволодіння майном потерпілих в особливо великих розмірах, заздалегідь підготувавши для реалізації свого злочинного наміру засоби маскування обличчя балаклави з прорізами для очей, та знаряддя вчинення розбійного нападу вогнепальну зброю, діючи з єдиним умислом, прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де з використанням драбини, шляхом зламу балконних дверей другого поверху, проникли до кімнати будинку, розташованої на другому поверсі. Знаходячись у будинку, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , погрожуючи застосуванням зброї та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, висунули ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які на той час перебували на другому поверсі будинку грошові кошти та ювелірні прикраси. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали кричати та чинити супротив. Від їх криків прокинувся ОСОБА_8 , який спав у кімнаті на першому поверсі та став підійматись по сходах на другий поверх, де побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які погрожували його дружині та тещі зброєю.

Побачивши ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, підбігли до нього, між чоловіками почалась бійка, в ході якої ОСОБА_7 наніс один удар рукояттю наявної в нього зброї по голові потерпілого, від чого ОСОБА_8 присів та перестав чинити активний опір. В цей момент ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зв`язали руки ОСОБА_8 та повели в спальну кімнату на другому поверсі.

В цей час, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та неповнолітній син потерпілих ОСОБА_11 забігли у ванну кімнату на другому поверсі та зачинили двері. Помітивши це, ОСОБА_7 підбіг до дверей ванної кімнати, в якій сховались ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та, побачивши, що вони закриті зсередини, вибив рукою скляну вставку на них. Відкривши двері, ОСОБА_7 зайшов до ванної кімнати, де ОСОБА_9 почала чинити йому активний супротив, намагаючись нанести останньому удари руками по тулубу та ногам. ОСОБА_7 , в свою чергу, здійснив не менше 7 пострілів з наявної в нього в руках вогнепальної зброї по потерпілій ОСОБА_9 , заподіявши їй наскрізне вогнепальне проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки, яке ускладнилось внутрішньочеревною кровотечою, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя потерпілої в момент заподіяння та наскрізне вогнепальне поранення лівого стегна, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Після цього, ОСОБА_7 завів поранену ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до спальної кімнати на другому поверсі будинку, де перебував ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .. Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи відповідно до спільного злочинного плану, повторно висунули потерпілим вимогу передачі їм грошей та ювелірних прикрас, які зберігались в будинку сім`єю ОСОБА_12 , пригрозивши у разі невиконання їхньої вимоги застосуванням фізичного насилля небезпечного для життя та здоров`я відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_11 .

Почувши про можливе спричинення шкоди його сину, ОСОБА_8 почав бійку з нападниками, та в цей час ОСОБА_7 , використовуючи заздалегідь приготовлений для нападу предмет схожий на пістолет, здійснив два постріли в бік ОСОБА_8 , проте не влучив в нього. Після цього ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та вибіг на балкон другого поверху, де побачивши поблизу будинку охоронця, почав кликати на допомогу. В цей час, ОСОБА_7 з ОСОБА_5 , відкрито заволодівши майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 а саме: грошовими коштами в іноземній валюті в розмірі 1500 доларів США, що станом на 10.03.2020 згідно курсу НБУ становить 37382,25 гривень та прикрасою галстуком, оздобленим камінням «Сваровські», вартістю 5000 гривень, залишили будинок потерпілих.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відкрито, із застосуванням насильства, заволоділи майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на загальну суму 42382,25 гривень.

19 березня 2026 року, у відповідності до приписів пункту 6 частини першої статті 615 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187 КПК України.

19 березня 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень особі, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 березня 2020 року; протоколом огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, вул. Спортивна, 21-А від 10 березня 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 10 березня 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , від 10 березня 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , від 16 березня 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , від 28 січня 2026 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , від 28 січня 2026 року; висновком експерта №649 від 17 червня 2020 року; висновком експерта №648 від 17 червня 2020 року; висновком експерта №291 від 13 березня 2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_8 від 24 лютого 2026 року, які своїй сукупності, що свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій, які охоплюються складом злочину передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, та в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , що надані ними слідчому судді під час розгляду клопотання, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, обґрунтованість підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 злочину, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наведені підозрюваним та його захисником доводи, щодо необґрунтованості підозри та недопустимості долучених доказів, слідчим суддею відхиляться, з огляду на те, що як вже зазначено вище, оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті.

У рамках вказаного кримінального провадження орган досудового розслідування, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до розділу ІІ КПК України, запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на свободі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків або потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини четвертої статті 187 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може зникнути з місця проживання, та переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За практикою ЄСПЛ, ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

З урахуванням доводів клопотання слідчого про майновий стан підозрюваного, відсутність у нього будь-яких легальних джерел доходу, наявність паспорта громадянина України для виїзду закордон, слідчий суддя вважає ризик визначений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України досить реальним.

Також, слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_5 приймав активну участь у розбійному нападі на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тому перебуваючи на свободі, може вживати дії щодо впливу на потерпілих та інших підозрюваних шляхом умовлянь або погрожувань, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні.

При цьому, слідчий суддя вважає слушними доводи органу досудового розслідування в підтвердження указаного ризику, з приводу тієї підстави, що характер вчинення кримінальних правопорушень про підозру у яких повідомлено ОСОБА_5 є досить зухвалим та цинічним, з огляду на ретельну підготовку до його вчинення, максимальні заходи конспірації з метою уникнення викриття, свідоме прийняття підозрюваним будь-яких наслідків своїх дій задля досягнення злочинної мети, вчинення кримінальних правопорушень в помешканні де проживає неповнолітня дитина-інвалід, про проживання якої за місцем вчинення злочину, з показів потерпілих, підозрювані знали.

Тому перебуваючи на свободі, користуючись наявними зв`язками, як особисто, так і за допомогою посередників, будучи обізнаним про місце мешкання, контактні дані осіб, які володіють інформацією про вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може здійснювати незаконний тиск на вказаних осіб, з метою зміни (надання) їх показів на такі, що не відповідають дійсності та частково чи повністю виправдовують його, шляхом вмовляння або погроз, що зашкодить кримінальному провадженню.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді свідчать ті обставини, що дії ОСОБА_5 мають усвідомлений протиправний характер діяльності та свідчить про сталий злочинний умисел і в цьому конкретному випадку дає підстави обґрунтовано припускати, що і в подальшому підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення (зокрема, відносно потерпілих з мотивів помсти, тощо) або інших корисливих злочинів з метою отримання незаконного прибутку, адже будь-яких легальних джерел доходу ОСОБА_5 не має.

Тобто, дії підозрюваного мають триваючий характер з метою отримання незаконного прибутку, тому останній може продовжити вчинення аналогічних злочинних діянь.

Ризик, передбачений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді не підтверджений слідчим належними засобами доказування, з огляду на те, що з часу вчинення інкримінованих підозрюваному дій минув досить тривалий час. Як вбачається зі змісту клопотання події, у вчиненні яких ОСОБА_5 повідомлений про підозру мали місце у березні 2020 року, тому досить сумнівними є доводи щодо можливості підозрюваного вжити дії щодо знищення, зміни чи спотворення речей, які могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, знищення інформації, яка підлягає встановленню та дослідженню в межах вказаного кримінального провадження (чорнових записів, записів з камер відеоспостереження) тощо.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків або потерпілих у цьому кримінальному провадженні та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

За положеннями процесуального законодавства України, що застосовуються з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), окремі положення яких можна екстраполювати на норми національного законодавства, що не містять однозначного регулювання спірних питань, вбачається, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховується також і те, що підозрюваний ОСОБА_5 не має на утриманні будь яких осіб, не одружений, його постійним місцем проживання є с-ще Авангард Одеського району, що є відмінним від місця його реєстрації, що спростовує його доводи з приводу догляду за батьками та вказує на низьку міцність його соціальних зв`язків.

Крім того, за матеріалами клопотання також вбачається і те, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та офіційних доходів, тривалий час існував за рахунок доходів від вчинення злочину.

Зазначені обставини у сукупності хоча і свідчать про відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 тієї міцності соціальних зв`язків, що могли б утримати його процесуальну поведінку на відповідному рівні.

Вирішуючи питання про обрання та застосування запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до частини першої статі 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту пов`язане з тим, що такі запобіжні заходи є занадто м`якими та їх застосування не достатнє для забезпечення запобігання ризикам, встановленим слідчим суддею, оскільки не виконання підозрюваним обов`язків у цьому кримінальному провадженні, не матиме належних наслідків, які б утримали його у належній процесуальній поведінці і може створити передумови для його переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, за таких обставин ОСОБА_5 отримає можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Водночас, у випадку судом застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у виді застави, слід зазначити, що підозрюваний матиме можливість до внесення застави вчинити дії направленні на залишення території України та/або на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

З урахуванням доведеності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Враховуючи обставини кримінального провадження та долучені до матеріалів клопотання докази, в тому числі документи, які свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій пов`язаних із нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень особі, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа могла вчинити даний злочин з досить високою ймовірністю.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, враховуючи, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням ним процесуальних обов`язків, заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

За досліджених вище обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід виключно у виді тримання під вартою.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 пов`язаний із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства до потерпілого, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 КПК України слідчий суддя уважає за можливе не визначати розмір застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 березня 2026 року, вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий 19 березня 2026 року о 15.00 годині.

З огляду на імперативні положення, визначені частиною першою та другою статті 197 КПК України, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 19 березня 2026 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196-197, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє до 17 травня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_13