Провадження № 1-кс/932/1171/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську, що полягає у не розгляді заяви, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську розглянути заяву ОСОБА_3 від 27.01.2026 року.

В обґрунтування скарги, зазначає, що він подав заяву 27.01.2026 року до слідчих ТУ ДБР Краматорська, яке було отримано ДБР шляхом направлення Укрпоштою 02.02.2026 року. Станом на сьогодні він так і не отримав копію постанови про задоволення його заяви.

В судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся у встановлений законом порядку, зазначив в прохальній частині про розгляд скарги за його відсутності.

Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності вказаних осіб.

У зв`язку з цим та у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8, 9 КПК України передбачено - кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Нормами ст. ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України встановлено засади верховенства права - що надає можливість безпосередньо, на підставі Конституції, негайно оскаржувати будь-які дії чи бездіяльність посадових осіб до суду, без жодних умов і обмежень.

Згідно ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що права на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина. У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України 30 червня 2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів в період проведення дізнання та досудового слідства.

Згідно п. 1.3. Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування № 9-49/0/4-1 від 12.01.2017 року бездіяльність, яка полягає в не вчиненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком учинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більший за 3 дні з моменту подання, і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 02.02.2026 року на адресу ТУ ДБР (з дислокацією у м. Краматорську) від ОСОБА_3 надійшла заява від 27.01.2026 року.

Згідно із ч. 1 ч. 2 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин-надіслати її.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявника, на момент подання скарги до слідчого судді, органом досудового розслідування не надано вмотивованої постанови за результатами розгляду заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які, зокрема, полягають у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Проте, у задоволенні скарги в іншій частині слід відмовити, оскільки визнання протиправною бездіяльності слідчого, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та допит, не входить до повноважень слідчого судді, передбачених ст. 307 КПК України

Отже, оскільки заява ОСОБА_3 не була розглянута слідчим в строк не більше трьох днів з моменту подання, оскільки про результати розгляду заяви не був повідомлений заявник, відтак прихожу до висновку про те, що скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську, що полягає у не розгляді заяви, слід задовольнити частково.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 214, 220, 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську, що полягає у не розгляді заяви задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську, розглянути заяву ОСОБА_3 від 27.01.2026 року та повідомити заявника ОСОБА_3 про результати розгляду заяви у визначений КПК України спосіб.

В іншій частині відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1