Справа №760/8546/25 1-кс/760/5016/25
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача відділу дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 24 березня 2025 року в частині відмови у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000194 від 24 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вищевказана скарга, в якій ОСОБА_5 просить: скасувати постанову про відмову у визнанні його потерпілим від 24 березня 2025 року; зобов`язати старшого дізнавача ОСОБА_4 визнати його потерпілим з наданням відповідного документу та надіслати йому копію на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

Скарга мотивована тим, що постанова в частині відмови заявнику у визнанні його потерпілим є безпідставною, оскільки старший дізнавач при її винесенні не врахувала, що дії ТОВ «Столичний комфорт», і створеної ним групи осіб завдали йому моральної, фізичної і майнової шкоди, створюючи йому фіктивну заборгованість за нібито надані комунальні послуги за свавільно встановленими тарифами, здійснюючи тиск через приватних колекторів, втягуючи заявника у багаторічну судову тяганину, не перебуваючи з ним в цивільно-правових відносинах та порушуючи його права на отримання інформації і відповідей в порядку передбаченому ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ЗУ «Про звернення громадян», чим завдає йому моральних травм, та непомірних витрат на юридичну допомогу і оплату судових зборів по справах.

Крім того, оскаржувана постанова не містить обґрунтування підстав, що послугували для прийняття такого рішення, не наведено очевидних та достатніх підстав, вважати, що йому не було завдано шкоди. Зокрема, заявник є учасником подій, що розслідуються у межах вищевказаного кримінального провадження, права якого порушені, що стало приводом для звернення до поліції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 звернувся з указаною скаргою.

Особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, у попередньому судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у скарзі, просив її задовольнити.

Дізнавач, рішення якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка подала скаргу, та прокурора, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26 КПК України передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як установлено в ході судового розгляду, відділом дізнання Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 від 23 лютого 2024 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого статтею 356 КК України.

Зазначене кримінальне провадження зареєстроване на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального проступку, передбаченого статтею 356 КК України. У вказаній заяві ОСОБА_3 зазначено про неправомірні дії, що виразились у незаконній підприємницькій діяльності само призначеного управителя приватного будинку за адресою: АДРЕСА_1

18 березня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до старшого дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 із заявою про надання відповіді на заяви.

Постановою старшого дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 24 березня 205 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Зазначена постанова в частині відмови заявнику у визнанні його потерпілим є предметом оскарження у даній справі.

Частинами першою, другою статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні залежить від одночасної сукупності таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 зазначає про те, що незаконними діями ТОВ «Столичний комфорт» йому завдано майнової, моральної та фізичної шкоди, що свідчить про набуття ним статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 24 березня 2025 року вбачається, що старшим дізнавачем ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 у ній наведено зміст статей 65-67, якими визначені права та обов`язки свідка, статті 55 КПК України, якою визначено, хто може бути потерпілим у кримінальному провадження та статті 220 КПК про обов`язок дізнавача розглянути клопотання протягом трьох днів.

Мотивуючи відмову у визнанні потерпілим заявника старший дізнавач зазначила: «… на даний час досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні триває, під час досудового розслідування не встановлені відомості щодо наявності підстав визнання ОСОБА_3 потерпілим, у разі виявлення обставин для визнання його потерпілим, його буде викликано для вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого».

Разом з тим, будь-якої оцінки щодо завдання моральної та матеріальної шкоди ОСОБА_3 дізнавачем у вищевказаній постанові не надано, підстав, з яких дізнавач дійшла висновку про відсутність у ОСОБА_3 права та обов`язків потерпілого не наведено.

Згідно з частиною п`ятою статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Враховуючи вищевказані положення законодавства, слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова в частині відмови заявнику у визнанні його потерпілим взагалі не містить мотивувальної частини, оскільки у ній не наведені зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття та їх обґрунтування.

Таким чином, слідчий суддя дійшла висновку, що мотиви прийняття дізнавачем оскаржуваної постанови не обґрунтовані, не наведено наявні, очевидні та достатні підстави вважати, що заявнику ОСОБА_3 не завдано моральної та матеріальної шкоди, тому постанова в цій частині не відповідає вимогам частини п`ятої статті 110 КПК України.

Згідно з частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язати вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, саме до повноважень слідчого та прокурора належить питання визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні. Відповідно до частини четвертої статі 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

З огляду на викладене, скасування постанови від 24 березня 2025 року в даному випадку свідчить про обов`язок дізнавача, який здійснює досудове розслідування (дізнання) у даному кримінальному провадженні, виконати дії передбачені частиною другою статті 55 КПК України, або, за наявності належної аргументації, прийняти нове рішення за частиною п`ятою статті 55 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язати дізнавача прийняти рішення про визнання особи потерпілою, оскільки вирішення такого питання належить до дискреційних повноважень дізнавача, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 55, 303,307,309,372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 24 березня 2025 року в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000194 від 24 березня 2025 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1