У Х В А Л А

іменем України

07.07.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Томаківського відділення поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні №0000130, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 0000130, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2025 року.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обіймає посаду розвідника військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 05 липня 2025 року у вечірній час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вживали разом спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між собою виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_5 , в цей же день, тобто 05 липня 2025 року, у вечірній час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, бажаючи їх настання, діючи умисно, почав наносити удари кулаками рук по обличчю ОСОБА_7 , від яких останній впав на землю та ОСОБА_5 продовжив наносити удари кулаками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження останньому у вигляді - ЧМТ, кома третього ступеню, множинні садна, пароорбітальні гематоми.

В результаті спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 о 11 годині 05 хвилин в реанімаційному відділенні КП «Томаківська центральна районна лікарня «Томаківської селищної ради».

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 337 від 07 липня 2024 року наданого Нікопольським районним відділенням КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро судово-медичної експертизи» ДОР», смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала в результаті шоку, множинних переломів ребер, закритої травми грудної клітини.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду;незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та наголосили, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину та наявністю ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, тому обрання даного запобіжного забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 частково визнає свою вину, вказав що має на утриманні малолітнього сина та є його опікуном.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти даного клопотання, тому просив суд обрати більш м?який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або гауптвахти.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала що є матірю підозрюваного та просить суд обрати більш мякий запобіжний захід, оскільки він має на утриманні малолітнього сина та є його опікуном.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши наявні у матеріалах провадження докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 07.07.2025 року гр. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено достатній обсяг обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України о 16:00 годині 06.07.2025 (фактичний час затримання о 15:20 годині).

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення винним визнав себе повністю.

Викладені у повідомленні про підозру фактичні обставини кримінального правопорушення, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні злочину знаходять своє відображення у:

1) протоколі огляді місця події, а саме території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено сліди вчинення кримінального правопорушення від 06.07.2025;

2) протоколі огляду трупа ОСОБА_7 від 06.07.2025;

3) протоколі затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 06.07.2025, в ході якого вилучено сліди вчинення кримінального правопорушення;

4) протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 07.07.2025;

5) протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 06.07.2025;

6) протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 06.07.2025;

7) письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_5 про вчинення злочину;

8) іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому підозрюється, виникла необхідність обрати запобіжний захід у відношенні підозрюваного, який попередить настання ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

п.1 ОСОБА_5 , за наявною інформацією являється діючим військовослужбовцем ЗСУ та з 31.07.2023 року по теперішній час самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , в які перебуває на посаді розвідника, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 10.06.2024 слідчим відділенням ТУ ДБР у м. Краматорськ за даним факто внесені відомості за № 0001996 зав ознаками кримінального право рушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Крім цього, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ, у зв`язку із виконанням бойових завдань, постійно здійснює передислокацію на території України, тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 може повернутись до місця несення служби і в такому разі виконання загальних засад Кримінального процесуального кодексу України в частині розумності строків судового розгляду забезпечити не вдасться за можливе та підозрюваний буде посилатися на неявку до органу досудового розслідування та суду мотивуючи проходженням військової служби. В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а дієвим запобіжним заходом, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. У зв`язку з чим дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, тобто законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків, існування даного ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває в родинному зв`язку з свідком ОСОБА_10 та у товариських стосунках зі свідком ОСОБА_9 , тому в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 отримає можливість впливати на потерпілого і свідка в даному кримінальному провадженні.

п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України враховуючи особу ОСОБА_5 вчиняючи тяжкий злочин в умовах воєнного стану, останній являється військовослужбовцем, котрий з 31.07.2023 самовільно залишив військову частину. Таким чином ОСОБА_5 фактично продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, крім того за наявною інформацією отриманою під час аналізу Інформаційного порталу Національної поліції встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Таким чином існують реальні підстави вважати що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Викладене свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків - переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливати на свідків чи потерпілого.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вважаю, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_5 ,покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти вчиненню ним нових злочинів та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом знищення та спотворення ним речей (доказів), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілого;

- особиста порука не можливо застосувати у зв`язку з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, оскільки ОСОБА_5 на теперішній час є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа командування військової частини та інших військових формувань не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, у зв`язку з тим що підозрюваний з 31.07.2023 самовільно залишив місце несення служби та продовжує ухилятись, але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання будуть такі звернення, на думку слідства такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам;

- застава прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу;

- домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків. Разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, позбавляє військовослужбовця виконувати свій конституційний обов`язок, що не кореспондується ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування підозрюваного від суду. Більше того, за таких обставин підозрюваний отримає можливість незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Враховуючи вищевикладене та те, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечити виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває у родинному зв`язку з свідком ОСОБА_10 та у товариських стосунках зі свідком ОСОБА_9 може: переховуватися від органів досудового слідства, суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення, аналогічні тим у яких підозрюється, тому виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить виконання ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме тримання під вартою.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За викладених обставин у сукупності, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є недостатніми.

Керуючись вимогами ст. ст. 36, 131, 132, 176 178, п.4 ч.2, ч.4 ст. 183, ст.ст. 184, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Томаківського відділення поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб , тобто до 04.09.2025 включно, без визначення розміру застави у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Строк дії ухвали до 04.09.2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Дата виготовлення повного тексту ухвали 08.07.2025 року.

Суддя: ОСОБА_1