Справа № 351/1730/25
Провадження № 1-кп/342/94/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городенка кримінальне провадження №0000181 від 18.10.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, працюючої касиром в магазині «Spar», одруженої, яка на утриманні має одну неповнолітню дитину, не є особою з інвалідністю, яка депутатом не являється, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Городенківського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження №0000181 від 18.10.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2026 року призначено судовий розгляд справи.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якої розпочалися з 26.11.2015 в день відкриття І сесії VII демократичного скликання Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області та закінчилися 03.12.2020 в день відкриття І сесії VIII демократичного скликання Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, оскільки Завальську сільську раду було приєднано до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 у 2018 році, за 2018 у 2019 році, за 2020 рік у 2021 та декларацію при звільненні у 2021, які повинна була подати відповідно до положень ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 366-3 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 подала до суду клопотання, в якому просила звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-3 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження №0000181 від 18.10.2025 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання та підтвердив, що строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності минув, обвинувачена не ухилялася від досудового розслідування та судового розгляду, інших кримінальних правопорушень не вчиняла, тобто строк не переривався, на підтвердження чого долучив відповідні документи.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, а також обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі ; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частиною 2 ст.49 КК передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа №345/2618/16-к, провадження №51-1491км19 «…..звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

29.06.2021 року до ст. 366-3 КК України внесені зміни, які посилили відповідальність за неподання декларації, зокрема з розряду кримінального проступку такі дії переведені в стан кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК, що згідно ст. 12 КК України, на час вчинення останнього, було проступком, на час розгляду кримінального провадження є нетяжким злочином та карається штрафом від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що з дня вчинення ОСОБА_4 останнього інкримінованого їй кримінального правопорушення строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, сплинули, обвинувачена не заперечує щодо звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї.

Обставин, що свідчили б про ухилення обвинуваченої ОСОБА_4 від досудового розслідування чи суду, тобто умисних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, судом не встановлено.

Формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності її згоди на це, незалежно від визнання нею своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення її від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, ч. 3ст. 49 КК України, судом не встановлено.

ОСОБА_4 після вчинення, передбаченого ст.366-3 КК України кримінального правопорушення, інших кримінальних правопорушень не вчиняла, що підтверджується даними вимоги СІП Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 19.02.2026.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 не відноситься до категорії злочинів, передбачених в ч.5 ст.49 КК України, щодо яких давність не застосовується.

Враховуючи, те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.366-3 КК України, з часу останнього вчинення (01.04.2021) до дня вирішення питання про її звільнення від кримінальної відповідальності минуло більше трьох років, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України закінчився, беручи до уваги згоду обвинуваченої ОСОБА_4 щодо звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі імперативних положень ст.49 КК, є підстави для задоволення клопотання обвинуваченої.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження щодо неї закривається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст.ст.12, 49 КК України, керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000181 від 18.10.2025 на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Резолютивна частини ухвали постановлена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 05.03.2026 року.

Повний текст ухвали складений 05.03.2026.

Суддя: ОСОБА_1