Справа № 297/67/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове кримінальне провадження №0000461 від 22 жовтня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч, АРК, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 17.10.2025 року у період часу з 08.10 години по 09.00 годину (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), під час перебування у приміщенні інфекційного відділення КНП «Берегівської лікарні ім. Бертолона Ліннера», що розташовано у м. Берегове Берегівського району по вул. Бертолона Ліннера, 2, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник протиправний корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в умовах введеного в Україні 24.02.2022 воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, зайшов до приміщення інфекційного відділення КНП «Берегівської лікарні ім. Бертолона Ліннера», де перебуваючи в приміщенні роздягальні, таємно викрав із жіночої сумки ОСОБА_6 належні останній грошові кошти в розмірі 18000 угорських форинтів, які відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17.10.2025 становили 2241 гривень 09 копійок та 200 гривень, банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після чого зник з місця події з викраденим майном.

В подальшому, 20.10.2025 року з метою заволодіння грошовими коштами з банківської картки «Приватбанку» № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх використання на свою користь, ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині міні - маркет «Амбар», що розташований за адресою: м. Берегове, вул. Сечені, 34, о 09 годині 17 хвилин здійснив розрахунок викраденою банківською карткою за придбання товарів на суму 450 гривень та о 09 годині 21 хвилин у цьому ж магазині здійснив розрахунок на суму 390 гривень, далі о 09 годині 31 хвилин, перебуваючи в магазині «Rozetka», за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 151 в м. Берегове, здійснив розрахунок на суму 480 гривень та о 09 годині 32 хвилин у цьому ж магазині здійснив розрахунок на суму 480 гривень; згодом о 09 годині 35 хвилини здійснив оплату за товар вищевказаною банківською карткою № НОМЕР_1 , в приміщенні аптеки «Аптека оптових цін» у м. Берегове по вул. Іштвана Сечені, 7 на суму 418 гривень, о 09 годині 37 хвилин здійснив розрахунок вищевказаною банківською карткою на суму 360 гривня в магазині «Продуктовий магазин Берегове» в м. Берегове по вул. Іштвана Сечені, 20 та у цьому ж магазині здійснив розрахунок на суму 440 гривень, після цього о 09 годині 42 хвилин здійснив оплату за товар вищевказаною банківською карткою № НОМЕР_1 , в приміщенні аптеки «Здорова родина» у м. Берегове по площі Героїв, 1 на суму 419 гривень 50 копійок, а перебуваючи в магазині «MrSMrs» по вул. Ілони Зріні, 7, в м. Берегове, здійснив розрахунок банківською карткою, належною ОСОБА_6 на суму 450 гривень та у цьому ж магазині здійснив розрахунок на суму 450 гривень, після чого о 10 годині 40 хвилин перебуваючи в магазині по вул. Європейська, 97, в с. Ракошино Мукачівського району в продуктовому магазині АВС здійснив розрахунок на суму 480 гривень та в приміщенні того ж самого магазину здійснив розрахунок на суму 480 гривень, після чого поїхав до м. Ужгород, де у магазині за невстановленою досудовим розслідуванням адресою здійснив оплату на суму 450 гривень, і, в подальшому, перебуваючи у приміщенні супермаркету «АТБ», що за адресою м. Ужгород, вул. Залізнична, 2, здійснив розрахунок на загальну суму 450 гривень, чим у такий спосіб таємно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 6397 гривень 50 копійок.

Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 на суму 6397 грн. 50 копійок і 18000 угорських форинтів, які відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 17.10.2025 становили 2241 грн. 09 коп. та на загальну суму 8638 грн. 59 коп.

Крім того, 17.10.2025 у період часу з 08 год. 10 хв. по 09 годину (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), під час перебування у приміщенні інфекційного відділення КНП «Берегівської лікарні ім. Бертолона Ліннера», що розташована у м. Берегове Берегівського району по вул. Бертолона Ліннера, 2, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник протиправний корисливий мотив, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, в умовах введеного в Україні 24.02.2022 воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, зайшов до інфекційного відділення КНП «Берегівської лікарні ім. Бертолона Ліннера», де перебуваючи в приміщенні роздягальні, таємно викрав із жіночої сумки ОСОБА_6 належні останній банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є офіційним документом, та з метою заволодіння грошовими коштами, які знаходяться на банківському рахунку за вказаними банківськими картками, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, скориставшись моментом коли за його діями ніхто не спостерігав, реалізуючи свій корисливий мотив незаконного збагачення за рахунок чужого викраденого майна, таємно викрав офіційний документ - банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 , яка відкриті в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України визнав повністю з підстав викладених у обвинувальному акті та пояснив, що 17.10.2025 року він зайшов до роздягальні Берегівської лікарні та викрав із жіночої сумки грошові кошти та банківську картку «Приватбанк». У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у обвинувальному акті та пояснила що 17 жовтня 2025 року з її сумки, яка знаходилась в роздягальні Берегівської лікарні, гроші та банківську картку. Цивільний позов не заявляє, оскільки вважає, що обвинувачений не має можливості відшкодувати завдану шкоду.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у викрадені офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів.

Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, із яких ч. 4 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Також, суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, бажає виправити свою протиправну поведінку, раніше судимий вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2022 року, має постійне місце реєстрації та проживання, за даними облікової документації у лікаря-нарколога та у лікаря психіатра поліклінічного відділення не перебуває.

Окрім того, згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високий рівень вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Отже, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, суд вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Разом з тим, з урахуванням статті 71 КК України, до покарання за новим вироком, слід частково приєднати йому не відбуту частину покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2022 року, при цьому визначити загальний строк покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 (п`ять) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його тримання під вартою з 12.10.2022 року по 17.04.2025 року та з моменту його затримання 23.10.2025 року.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_7