Ухвала

23 березня 2026 року

м. Київ

справа № 711/993/23

провадження № 51-1074ск26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26 серпня 2024 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2026 року і

ВСТАНОВИВ:

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26 серпня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання за: ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна; ч. 2 ст. 309 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 роківз конфіскацією майна.

На підставі ст. 71, ст. 72 КК до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду міста Черкаси від 05 січня 2022 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 2 місяці з конфіскацією майна.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2026 року вирок місцевого суду залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, захисник звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.

Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушенням п. 3, п. 4, п. 5 ч. 2 названої статті.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються.

У поданій касаційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_5 було засуджено вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23 серпня 2024 року. Однак з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказаний вирок ухвалено 26 серпня 2024 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка її подає, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для його скасування, які, на її думку, були допущені судом під час винесення судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Захиснику необхідно врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, захисникзазначає свою власну інтерпретацію подій, висловлює незгоду з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, ніж дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК не може бути предметом касаційного розгляду. Водночас вказана касаційна скарга не містить конкретних аргументів про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, як і аргументів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Повноваження суду касаційної інстанції визначено ст. 436 КПК, якою передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення місцевого та апеляційного судів і закрити кримінальне провадження. При цьому він не наводить конкретної підстави для закриття кримінального провадження.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26 серпня 2024 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 січня 2026 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - сім днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.

Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати захиснику.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3