справа № 361/6234/24
провадження № 1-кп/361/1008/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001032 від 16 квітня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, офіційно не працюючого, із базовою середньою освітою, не одруженого, не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не інвалід, раніше судимого

- 22 вересня 2022 року Святошинським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

- 16 грудня 2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2024 року приблизно о 02 год. 56 хв. ОСОБА_6 знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , в ході чого звернув свою увагу на привідкрите вікно на другому поверсі однієї із квартир багатоповерхового житлового будинку, а саме квартири АДРЕСА_4 , належної ОСОБА_7 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до житла та подальшого обернення на власну користь, передбачаючи, що в цій квартирі можуть знаходитися цінні речі.

Того ж дня, а саме 15 квітня 2024 року о 03 год. 50 хв. ОСОБА_6 , діючи в умовах воєнного стану, з метою реалізації свого умислу, діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців, перебуваючи за вищезазначеною адресою, застосовуючи фізичну силу рук, заліз на навіс входу до під`їзду, після чого, перебуваючи на даху за допомогою фізичної сили рук, відчинив металопластикове вікно, яке знаходилось у привідкритому стані в положенні «на провітрюванні», та через нього проник до кухонної кімнати квартири АДРЕСА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи в кухонній кімнаті квартири зі столу таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Meizu M3S» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 925,00 грн, вийшов із квартири через вхідні двері.

Після цього ОСОБА_4 разом із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши своїм умисними протиправними діями майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 на суму 925,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення кримінального правопорушення. Про вчинене щиро розкаявся.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав відповідно до частини третьої статті 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Надаючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає, що останній щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий за кримінальне правопорушення проти власності, щире розкаяння обвинуваченого, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Крім того, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 (провадження № 51-3600кмо20), а саме те, що у разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше був засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Таким чином, після постановлення вказаного вироку ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, вчиненого ним до постановлення попереднього вироку, тому призначати покарання необхідно з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутні обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 .

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що підстави застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

Процесуальні витрати на проведення експертизи на підставі положень ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні судом не обирався.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Керуючись положеннями ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набуття вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання строк його попереднього ув`язнення за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року з 02 жовтня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати на проведення експертиз на загальну суму 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 коп. (висновок експерта від 24.04.2024 за № СЕ-19/111-24/25195-Д у сумі 1 893,20 грн; висновок експерта від 09.05.2024 за № СЕ-19/111-24/25346-ТВ у сумі 1 135,92 грн) стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Meizu M3S» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - залишити в останнього;

- диск DVD-R, який передано до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1