Справа №295/7816/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000096 від 30.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира звернувся слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що досудового розслідування встановлено, що невідома особа, шляхом зловживання довірою, заволоділа майном, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , чим спричинила останній матеріального збитку на суму, що встановлюється.

Окрім цього, до працівників поліції ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, звернулася мешканка с. Зарічани ОСОБА_6 про те, що 29.04.2026 близько 14 години до будинку АДРЕСА_1 , завітав навий власник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пред`явив довіреність про право управління та користування земельною ділянкою та зазначеним будинком від імені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно договору купівлі-продажу від 20.04.2024 придбав вказане нерухоме майно у ОСОБА_5 (сестри ОСОБА_6 ), яка перебуває за межами території України. Проте, в телефонному режимі ОСОБА_5 повідомила, що не продавала будинок АДРЕСА_1 взагалі. У довіреності від 23.04.2026 виданої ОСОБА_7 про право управління та користування земельною ділянкою та зазначеним будинком від імені ОСОБА_8 у графі «підпис» виявлено ознаки підробки.

Проведеним оглядом місця події від 29.04.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено оригінал довіреності від 23.04.2026 виданої ОСОБА_7 про право управління та користування земельною ділянкою та будинком АДРЕСА_1 , від імені ОСОБА_8 , яку поміщено до паперового конверту та вилучено до відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000096 від 30.04.2026, а також подано клопотання про арешт зазначеного оригіналу довіреності.

Окрім цього, ОСОБА_5 , яка відповідно до договору купівлі - продажу від 24 квітня 2024 року продала зазначений будинок ОСОБА_8 , наразі перебуває за межами території України та встановити всіх обставин події на цей час не представляється можливим.

Так, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, а саме: є предметом вчинення кримінального правопорушення, оскільки кримінально протиправним шляхом із використанням підробленого документу.

У відповідності до ст. 170 КПК України, на земельну ділянку з будинком за адресою: АДРЕСА_1 , який є речовим доказом, з метою його збереження необхідно накласти арешт, в частині заборони його відчудження, з метою недопущення зміни правового статусу об`єкта нерухомості, задля проведення судової оціночно-будівельної експертизи з метою визначення розміру матеріального збитку, заподіяного потерпілій стороні, а також з метою встановлення всіх обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені обставини у клопотанні та долучені до нього докази є обґрунтованим та достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та накласти арешт на вилучене майно під час огляду місця події, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Керуючись ст.ст.170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку та будинок АДРЕСА_1 .

Тимчасово позбавити власника майна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким видано довіреність про право на управління та користування зазначеною земельною ділянкою та будинком ОСОБА_7 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , що зареєстрована за адресою: будинок АДРЕСА_1 , та третіх осіб права відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1