Справа № 306/1623/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №11-кп/4806/643/20 за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неліпино Свалявського району Закарпатської області, тимчасово зареєстрованого і проживаючого на період навчання за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного цим вироком покарання з випробовуванням, якщо він протягом одного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, згідно ст.76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази по справі:

медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 №6666/774/17 на 24 арк.;

медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 №377/61 на 16 арк.;

медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 №710/92 на 18 арк.;

медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 №264/81 на 52 арк.;

медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 на 18 арк.;

результати мультиспіральної компютерної томографії №5573 від 17.12.2015 року та №297 від 21.01.2016 року на електронних носіях (двох дисках), упаковані до пакету експертної служби №1843069 МВС України, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ухвалено передати потерпілому ОСОБА_8 після вступу вироку в законну силу.

Згідно з вироком ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

11.12.2015 року близько 21.30 год., ОСОБА_7 , знаходячись неподалік автобусної зупинки, розташованої в центрі с. Неліпино по вул. Головній, Свалявського району Закарпатської області, під час словесної суперечки на ґрунті раптово виниклої неприязні до ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, маючи на меті спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого та умисно наніс йому один удар рукою, затисненою у кулак у лобну ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження: відкриту черепно мозкову травму у вигляді гематоми лоба з переходом на шкіру перенісся та параорбітальні ділянки, лінійного перелому лобної кістки з переходом на лобові пазухи та тім`яну кістку, субдуральної гідроми та субдуральної (хронічної) гематоми лобово - тім`яної ділянки зліва та вогнищевих забоїв головного мозку в базальних, конвекситальних відділах правої і лівої лобових часток та в лівій скроневій частці, які згідно «Висновку судово-медичної експертизи №25 від 23.02.2016р., «Висновку комісійної судово медичної експертизи №14 від 20.04.2016р. та «Висновку додаткової комісійної судово медичної експертизи №34 від 01.07.2016р., згідно п.2.1.3. (б, г) «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння і згідно характеру та локалізації, як зовнішніх так і внутрішніх тілесних ушкоджень вказують на те, що вони виникли внаслідок одноразової ударної травмуючою дії руки, затиснутої у кулак в лобну ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 .

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і доведеність вини, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 вказав, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, оскільки суд ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 порушив вимоги роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Просить суд, оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

До Закарпатського апеляційного суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Просять справу розглядати у відсутності ОСОБА_7 та його захисника, клопотання підтримують.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання, колегія суддів дійшла до таких висновків.

При розгляді поданого клопотання, апеляційний суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові ККС ВС від 18 лютого 2025 року у справі № 712/8174/23 (провадження № 51-2807км24) про те, що кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності невідкладно.

При цьому, КПК України не встановлює обмежень для розгляду клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності під час апеляційного розгляду.

Положення ч. 13 ст. 49 КК України, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією, оскільки законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу в разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК України. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною.

Як зазначив ККС ВС, у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально караного діяння. Адже, у разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду, суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Враховуючи положення ч.4 ст. 286 КПК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Разом з тим КПК України вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Одночасно слід відмітити, що вирішення питання, пов`язаного із положеннями ст. 49 КК України, не залежить від відношення обвинуваченого до інкримінованого кримінального правопорушення.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, подія якого мала місце 11.12. 2015 року.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується є тяжким злочином.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18, провадження № 51-413 кмо 21), за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, так як інкриміноване йому діяння було вчинене 11.12.2015 року та на час апеляційного розгляду минуло більше десяти років.

З огляду на дослідженні судом матеріали кримінального провадження, - будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення ОСОБА_7 нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, колегією суддів не встановлено.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,- скасувати.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді