Справа № 307/728/26
Провадження № 1-кс/307/92/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

19 лютого 2026 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в режимі відеоконференції клопотання слідчого слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000813, відомості про яке 21 липня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця, призваного на військову службу за контрактом строком на 1 рік ІНФОРМАЦІЯ_2 , одруженого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, уродженця с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2026 року слідчий слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000813, відомості про яке 21 липня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, в Україні із 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час. У ході досудового розслідування встановлено, що громадянина України ОСОБА_5 01 травня 2025 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом. 01 травня 2025 року наказом т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 128 старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія 2 відділення охорони взводу охорони. Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. 6, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 зобов?язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов?язок, не допускати негідних вчинків, точно й вчасно виконувати покладені на нього обов?язки. Натомість, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України та законів України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке він скоїв

за наступних обставин. Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та перебуваючи на посад водія 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1

Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4

Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування ІНФОРМАЦІЯ_3 , без поважних причин, в умовах воєнного стану, 26 червня 2025 року умисно не з`явився на ранкове шикування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим здійснив нез`явлення до місця служби, а саме, приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходиться у АДРЕСА_1 , та відсутній без поважних причин на військовій службі по теперішній час, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з повною загальною середньою освітою, одружений, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 . 18 лютого 2026 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. 18 лютого 2026 року підозрюваний ОСОБА_5 був затриманий в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України. Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, та те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що підозрюваний обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. Окрім цього, місце проживання підозрюваного розташовано неподалік українсько-румунського кордону та сам підозрюваний добре знає прилеглі території до свого місця проживання, що дає ризик у здійсненні підозрюваним незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску, що ускладнить дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки. Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується тим, що підозрюваний має мотив та можливість внаслідок звання та посади в Збройних Силах України, а також наявних у нього навичок та знань, вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій, переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Крім цього, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець, маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може вжити заходів самостійно або через інших осіб до знищення документів, що мають значення для кримінального провадження. Крім того, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється як військовослужбовець, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_5 являється спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення військовослужбовцем, а відтак обрання йому судом запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави створить передумови до вчинення ОСОБА_5 нового тотожного кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від проходження військової служби. Відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах судового розгляду. Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання підтримав та просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав та просить таке задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні з вимогами клопотання не згідний та просить відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні подала письмове заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому зазначила, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на наступне. По-перше, посилання прокурора на такий ризик, як переховуватися від органів досудового розслідування та суду є ніщо інше як припущення. Оскільки, ОСОБА_5 з моменту вчинення ним правопорушення не переховувався та не намагався переховуватися, на даний час також немає будь-якого наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає там разом зі своїм батьком та дружиною. З моменту вчинення правопорушення по 18 лютого 2026 року ніхто із правовоохоронних органів його не розшукував, ніхто не з`являвся за місцем його постійного проживання. Про те, що відносно нього порушено кримінальне провадження до вчорашнього дня йому не було відомо. Отже, вказаний ризик грунтується на припущеннях та не може бути взятий до уваги. По-друге, посилання прокурора на ту обставину, що підозрюваний зможе незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні є необгрунтованим та недоведеним. Про наявність будь-яких свідків у даному кримінальному провадженні підозрюваному невідомо, отже і впливати на невідомих свідків він не може. Одних припущень слідчого та прокурора щодо наявності певних ризиків недостатньо для винесення слідчим суддею, судом рішення про обрання чи продовження запобіжного заходу, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. ОСОБА_5 жодних перешкод по даному кримінальному провадженню не чинить, має постійне місце проживання, свого помешкання не залишав, а тому говорити про наявність ризиків в даній ситуації не можна. Ризик незаконно впливати на свідка, іншого та інших учасників у кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами і даного ризику немає, оскільки підозрюваному невідомо про наявність свідків у даному кримінальному провадженні. Крім того, при розгляді питання про застосування запобіжних заходів необхідно враховувати вимоги ст. 178 КПК України, якою встановлено перелік обставин, що мають бути оцінені при обранні запобіжного заходу. Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має сім`ю. Також прошу звернути увагу, що дружина ОСОБА_7 має 3 групу інвалідності та являється інвалідом з дитинства. З 28 лютого 2022 року він добровільно вступив до лав Збройних Сил України та був призваний до 128 гірсько-штурмової бригади, стояв на захисті України з 28 лютого 2022 року та звільнений із військової служби 15 березня 2024 року.Так, 01 травня 2025 року ОСОБА_5 знову вступив до лав ЗСУ та підписав контракт на 1 рік для проходження військової служби та був зарахований у склад ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби. Тобто, подане клопотання є необгрунтованим, а ризики не підтверджені належними та достатніми доказами, а тому клопотання не підлягає задоволенню. Оскільки матеріали кримінального провадження ще не відкриті ані стороні захисту, ані самому підозрюваному, то про наявність будь - яких свідків їм не відомо. Тобто, впливати на невідомих свідків ОСОБА_5 не зможе. Крім того, зі змісту підозри випливає, що будь - яких інших учасників кримінального провадження на даний час немає. Оскільки у підозрі вказано невстановлених осіб, які ніби-то мають відношення до даної справи. Яким чином ОСОБА_5 зможе впливати на невстановлених осіб? По - третє, такий ризик як перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, яким саме чином зможе підозрюваний впливати на процесуальних осіб, які ведуть кримінальне провадження? Оскільки ОСОБА_5 усвідомлює скоєне ним, має намір співпрацювати зі слідством, вину у скоєному визнає. Всі перераховані ризики в клопотанні є ніщо інше, як припущення сторони обвинувачення. Вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених ст. 194 КПК України, або в обов`язковому порядку мав би бути визначений розмір застави у межах розміру, визначеного п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Просить відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі та свободи пересування, зокрема, у вигляді домашнього арешту в нічний час або визначити заставу у розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, але не більше 80 прожиткових мінімумів.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 перебувають матеріали кримінального провадження, розпочатого за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке 21 липня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000813.

18 лютого 2026 року слідчим слідчого відділення Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру, яким ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та яке вручено підозрюваному ОСОБА_5 особисто 18 лютого 2026 року о 15 годині 30 хвилині.

18 лютого 2026 року о 15 годині 36 хвилині підозрюваного ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. ст. 207-211, 213, 615 КПК України, про що цього ж дня складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 ККУ військовослужбовцем військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 ; витягом із наказу за № 781 від 26 червня 2025 року; рапортом командиру взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24 червня 2025 року; бланками отримання пояснень; витягами із наказів ІНФОРМАЦІЯ_3 ; актом службового розслідування; протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Обгрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об"єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86 парашраф 32). Обгрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть для винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши в сукупності встановлені органом досудового розслідування на час розгляду клопотання факти та докази, приходить до переконання, що ОСОБА_5 міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Таким чином, у кримінальному провадженні є достатні дані, що свідчать про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто, нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди , у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України враховує мету і підстави застосування запобіжного заходу, наявність обгрунтованої підозри та доказів у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, також позитивну характеристику, наявність міцних соціальних зв`язків, сімейний стан, також його вік, стан здоров`я, а також те, що ОСОБА_5 являється спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення військовослужбовцем, та ті обставини, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який характеризується підвищеною суспільною небезпекою в умовах воєнного стану та мобілізації, коли Україна потребує захисту свого суверенітету та суспільства у цілому, коли країна знаходиться в умовах військової агресії ворога та під загрозою перебуває життя кожного її громадянина, та приходить до висновку про існування на час розгляду клопотання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, що обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення у справах «Ідалов проти Росії»; «Гарицький проти Польщі»; «Храїді проти Німеччини»). В той же час сама вірогідність бути засудженим у майбутньому може бути тим фактором, який спонукатиме підозрюваного до втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності. Таким чином, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показів на його користь. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Разом з тим, у цьому провадженні існує ризик незаконного впливу на свідків, оскільки докази у кримінальному провадженні в повному обсязі не зібрано, а тому ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків з метою дачі, зміни показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких.

Також ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може вжити заходів самостійно або через інших осіб до знищення документів, що мають значення для кримінального провадження.

Окрім того, ОСОБА_5 являється спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення військовослужбовцем, а відтак обрання йому судом запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави створить передумови до вчинення ОСОБА_5 нового тотожного кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від проходження військової служби.

Вищенаведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним ризикам.

При цьому, суд зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім обставин, зазначених у ст. 184 КПК України, містить виклад обставин, які свідчать про заявлений ризик, який виправдовує обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя також зважає на те, що у відповідності до п. 5 ч. 1 та ч. 8 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину та бере до уваги ті обставини, що дане кримінальне правопорушення вчинено військовослужбовцем під час дії воєнного стану, і застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , а тому, з врахуванням положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-205, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000813, відомості про яке 21 липня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця, призваного на військову службу за контрактом строком на 1 рік ІНФОРМАЦІЯ_2 , одруженого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, уродженця с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (Шістдесяти) днів без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з часу затримання з 15 години 36 хвилини 18 лютого 2026 року.

Строк дії ухвали до 15 години 36 хвилин 18 квітня 2026 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 16 год. 30 хв. 20 лютого 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1