Справа № 461/1379/26
Провадження № 1-кс/461/948/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

18.02.2026 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, військовослужбовця, начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 , в військовому званні підполковник, учасника бойових дій, розлученого, дітей немає, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 02.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

в с т а н о в и в:

18.02.2026 слідчий слідчого відділення відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із можливістю внесення застави у розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 149 760 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 02.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №60 від 22.08.2023 підполковника ОСОБА_5 призначено на посаду начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 .

Згідно з Посадовою інструкцією №60 начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 , затвердженою командиром військової частини НОМЕР_1 24.09.2023, начальник фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 відповідає за: відповідний вид забезпечення частини цією службою; підготовку підрозділів частини відповідно до спеціальності; забезпечення частини матеріальними засобами зі своєї служби, правильне використання та утримання в порядку і справності; бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу, підпорядкованих підрозділів і служби; додержання правил охорони довкілля підпорядкованими підрозділами на об`єктах служби, їх пожежну безпеку і санітарний стан; стан навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності.

Начальник служби фізичної підготовки і спорту зобов`язаний: знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержуватися їх у службовій діяльності; брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки та організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності; вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом частини звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів; брати участь у винахідницькій і раціоналізаторській роботі, організовувати її у підпорядкованих підрозділах і службі; керувати роботами з обладнання навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності; здійснювати контроль за виконанням вимог пожежної безпеки в підпорядкованих підрозділах і службі, а також заходи щодо охорони довкілля; перевіряти несення бойового чергування і служби добовим нарядом згідно з графіком, затвердженим командиром частини; брати участь у контролі безпечних умов праці та навчанні; проводити роз`яснювальну роботу з питань охорони праці, впроваджувати сучасні засоби захисту працюючих з метою попередження виробничого травматизму і запобігання виникненню професійних захворювань; брати участь у проведенні атестації та паспортизації робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці, у підготовці проектів наказів командира військової частини про призначення осіб відповідальних за безпечну експлуатацію об`єктів державного технічного нагляду, будівель, споруд, виробничих приміщень і участь у розробці, обговоренні, техніко-економічному обґрунтуванні заходів з охорони праці, що включені у перспективний і річний плани поліпшення умов праці та колективний договір; проводити інструктажі та навчання підлеглих, безпечним прийомам і методам роботи, перевіряти засвоєння підлеглими інструкцій і нормативно-правових актів з охорони праці, що відносяться до їх сфери діяльності; негайно повідомляти командира військової частини, заступника командира військової частини про кожний нещасний випадок, що трапився, брати участь у його розслідуванні та здійсненні заходів щодо усунення причин, що призвели до нещасного випадку; при виявлення порушень заходів безпеки негайно припиняти роботу об`єктів державного технічного нагляду частини та прийняти заходи щодо усунення недоліків.

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 , відповідно до ч.3 ст.18, Примітки до ст.364 КК України, є службовою особою, оскільки наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 58, 59, 72, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимагати підпорядкування від своїх підлеглих, не припускаючись при цьому брутальності та приниження їх гідності, додержуватися військової дисципліни, берегти державне майно, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички, бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Проте, всупереч наведеним вимогам законодавства, діючи умисно, ОСОБА_5 вчинив злочин при наступних обставинах.

Встановлено, що у листопаді 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом вимагання від безпосередньо підпорядкованого йому солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 неправомірної вигоди за нестворення штучних перешкод під час проходження військової служби, зокрема не ініціювання питання щодо переведення ОСОБА_7 в інше місце несення служби, яке знаходиться в зоні ведення бойових дій.

Так, у вказаний період часу ОСОБА_5 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), зустрівся із підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_7 та висловив останньому вимогу про надання йому щомісячно неправомірної вигоди у розмірі 10000 гривень за нестворення штучних перешкод під час проходження військової служби, зокрема не ініціювання питання щодо переведення ОСОБА_7 в інше місце несення служби, яке знаходиться в зоні ведення бойових дій.

На вказану протиправну вимогу ОСОБА_7 погодився, та у період з листопада 2024 року до 17.02.2026 щомісячно, на виконання систематичних протиправних вимог, після отримання заробітної плати надавав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10000 гривень за нестворення штучних перешкод під час проходження військової служби, зокрема не ініціювання питання щодо переведення ОСОБА_7 в інше місце несення служби, яке знаходиться в зоні ведення бойових дій. При цьому, розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 , 02.01.2026 ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем правоохоронних органів на викриття злочинної діяльності ОСОБА_5 .

В подальшому, 17.02.2026 близько о 12:40 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), діючи умисно, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, зустрівся із підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_7 та на виконання раніше висловленої вимоги одержав від нього неправомірну вигоду в розмірі 10000 гривень за нестворення штучних перешкод під час проходження військової служби, зокрема не ініціювання питання щодо переведення ОСОБА_7 в інше місце несення служби, яке знаходиться в зоні ведення бойових дій, після чого о 12:53 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України, а предмет неправомірної вигоди вилучено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

17.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду, ідентифікації, вручення грошових коштів; протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України; вилученими в ході затримання ОСОБА_5 речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове слідство дійшло до наступних висновків: наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення є вагомими, належними та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що за ступенем тяжкості відноситься, відповідно до ч.5 ст.12 КК України, до тяжкого злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, його значну суспільну небезпеку, орган досудового розслідування вбачає наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, яким неможливо запобігти у разі перебування підозрюваного на волі, а саме те, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 та інших свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів).

Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Крім того, при визначені суми застави відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжкого злочину, вчиненого умисно та з корисливих мотивів, а також врахувати відпрацювання слідством інших епізодів злочинної діяльності останнього.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, із врахуванням положень ч.5 ст.182 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що підозрюваному необхідно обрати розмір застави, в розмірі 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 149 760 грн, що зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, наведених у ньому та просив задовольнити. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечили щодо клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесенному 02.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Згідно протоколу затримання особи від 17.02.2026, ОСОБА_5 17.02.2026 о 12:53 год. затримано в порядку ст.208 КПК України.

17.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Згідно змісту статтей 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 02.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості у кримінальному провадженні №0000002, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України;

- заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2026;

- рапорт заступника начальника управління начальника 1 головного відділу Департаменту військової контррозвідки 6 управління ОСОБА_8 від 02.01.2026;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 03.01.2026;

- рапорт старшого оперуповноваженого УСР у Львівській області ДСР НП України від 07.01.2026;

- наказ начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) від 22.08.2023 №60;

- посадову інструкцію начальника служби фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 ;

- протоколи огляду, ідентифікації, вручення грошових коштів від 14.01.2026, 17.02.2026;

- протокол затримання ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 17.02.2026;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 17.02.2026;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 17.02.2026,

вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_5 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене ним діяння, може спонукати останнього перебуваючи на волі ухилитися (змінити місце проживання, незаконно перетнути державний кордон) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання. Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

На думку слідчого судді існує ризик впливу ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема, останній може впливати на свідка ОСОБА_7 та інших свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування, з метою надання ними неправдивих показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема, характером і способом вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених ст.615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК).

На думку слідчого судді існує ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, який обґрунтовується тим, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показанням свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу, слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, якому станом на день розгляду клопотання виповнилося 60 років, такий з вищою освітою, військовослужбовець, начальник фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 , в військовому званні підполковник, учасник бойових дій, розлучений, дітей немає, позитивно характеризується за місцем служби, раніше не судимий, а також те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання від 17.02.2026, ОСОБА_5 був затриманий 17.02.2026 о 12 годині 53 хвилин в порядку ст.208 КПК України, а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.

Окрім цього, за приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя, визначаючи розмір застави, бере до уваги обставини кримінального провадження, майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , який є начальником фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 , в військовому званні підполковник, розлучений, дітей немає, та вважає за необхідне визначити заставу - 45розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На погляд слідчого судді, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання сховатися, перешкоди слідству, впливати на свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки, та не порушує права підозрюваного, підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_5 слідчий суддя не вбачає.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним або заставодавцем внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 184, 186, 193-194, 196, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 задоволити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 діб, - тобто до 12:53 год. 17.04.2026, із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 149 760 гривень (сто сорок дев`ять тисяч сімсот шістдесят гривень), яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на депозитний рахунок суду №UA0000757, банк ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, одержувач ТУ ДСА України у Львівській області.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, до 18.04.2026:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_7 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 20.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_9