Справа №577/5743/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/54/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2025, якою слідчому СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000774 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

26.09.2025 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернувся слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 з клопотанням, про накладення арешту на майно, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме на:

1) посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 30 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2074 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

2) посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 20,7 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:1462 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

3) посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 66 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2071 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

4) посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 9,5 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:1463 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

5) посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 27,719 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2023 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

6) посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 48,8 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2072 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області;

7) посіви сільськогосподарської культури «Соняшник», з площею засіву 16,3 га, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці державної власності з кадастровим номером :07:001:2040 на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені та/або скасування арешту, окрім слідчого та прокурора для забезпечення збереження вказаного речового доказу та подальшого звернення врожаю в дохід держави/законних власників.

Вказане клопотання слідчий обґрунтовував тим, що у ході проведеного 19.09.2025 огляду вказаних земельних ділянок працівниками Конотопського РВП ГУНП в Сумській області встановлено, що зазначені земельні ділянки використовуються для вирощування сільськогосподарської культури «соняшник».

При цьому, ці земельні ділянки знаходяться в господарській зоні на території регіонального ландшафтного парку «Сеймський», на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області та їхнім власником є держава, у особі ГУ Держгеокадастру у Сумській області, а користувачем землі є ДП «Фонд аграрних інвестицій».

Водночас наказом Фонду Державного майна України № 703 від 09.07.2024 юридичну особу ДП «Фонд аграрних інвестицій» припинено та наказом фонду, шляхом перетворення, створено ТОВ «Державний земельний банк», який і є правонаступником постійного користувача земельних ділянок ДП «Фонд аграрних інвестицій».

В ході допиту ОСОБА_8 , в якості представника потерпілого ТОВ «Державний земельний банк», встановлено, що земельні ділянки підприємством не обробляються та в оренду нікому не здавались, хто міг засіяти ці земельні ділянки невідомо.

За таких обставин постановою слідчого від 19.09.2025 вищевказаний врожай с/г культури «соняшник» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні і з метою його збереження та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення слідчий просив накласти арешт на: посіви сільськогосподарської культури кукурудзи, соняшника на земельних ділянках державної власності на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області.

02.10.2025 ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області слідчому в задоволенні вказаного клопотання відмовлено, оскільки:

1) не було встановлено достатніх підстав вважати зазначене в клопотанні слідчого майно таким, що відповідає визначеним в ст. 98 КПК України критеріям. Зокрема сільськогосподарські культури, вирощені на певній земельній ділянці, не можуть бути ні об`єктом, ні предметом кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України;

2) клопотання слідчого і додані до нього матеріали не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, вони не підтверджують ні підстави, ні мету необхідності арешту майна та в них немає розміру шкоди завданої в результаті вчиненого кримінального правопорушення;

3) не дотримується мета накладення арешту, оскільки посіви соняшнику на земельних ділянках, які не зібрано, тобто не встановлено вагу соняшника, її вартість, із забороною розпоряджатися майном та використовувати його, не зможе бути використано як доказ у кримінальному проваджені;

4) слідчим до клопотання не додано доказів на підтвердження завдання значної шкоди законному володільцю або власнику земельної ділянки;

5) слідчий не вказав точну кількість та не надав розрахунок вартості того врожаю, який на його думку підлягає арешту, що позбавляє можливості слідчого судді, суду при ухваленні судового рішення взяти до уваги принципи розумності та співмірності обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна;

6) на даний момент не встановлена особа, що вчинила зазначене кримінальне правопорушення, цивільний позов не заявлений, відсутні дані про повідомлення будь-якій особі про підозру, дані про юридичну особу, яка може нести цивільну відповідальність за таку шкоду та обґрунтований розмір матеріальної шкоди.

З таким рішенням слідчого судді прокурор не погодився і подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою просив клопотання слідчого задовольнити і накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав, що в провадженні СВ Конотопського РВП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 000774 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи здійснили самовільне зайняття земельних ділянок державної форми власності, що знаходяться на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області в межах РЛП «Сеймський».

В ході проведеного 19.09.2025 огляду вказаних земельних ділянок встановлено, що на них вирощується сільськогосподарська культура «соняшник».

В ході допиту представника потерпілого також було встановлено, що земельні ділянки в оренду не здавались і підприємством не обробляються, хто їх засіяв не відомо.

За таких обставин в органу досудового розслідування існують підстави вважати, що земельні ділянки державної форми власності самовільно зайняті.

Урожай соняшника є речовим доказом, оскільки він підтверджує факт здійснення господарської діяльності на земельних ділянках і їх самовільне зайняття та необхідність на нього накладення арешту необхідний для його збереження як речового доказу, оскільки існують ризики того, що невстановлені особи будуть продовжувати вчиняти злочин, направлений на заволодіння самовільно засіяними посівами соняшника на цих земельних ділянках та в подальшому зможуть реалізувати його з використанням добропорядних набувачів.

Також, прокурор вважав, що це майно є предметом (об`єктом) кримінального правопорушення, на яке направлено злочинний умисел невстановлених осіб, з метою ймовірного незаконного збагачення та у разі незастосування до нього арешту є загроза самовільного збору цих посівів, що призведе до знищення речового доказу та унеможливить подальше застосування спеціальної конфіскації.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження повідомлялись, однак 24.11.2025 від представника ГУ Держгеокадастр ОСОБА_9 надійшло клопотання, про розгляд справи без участі представника, а прокурор ОСОБА_10 подала заяву в якій також просила проводити судове засідання у її відсутність, апеляційну скаргу прокурора підтримала та просила задовольнити.

Враховуючи встановлені обставини, а також зважаючи на дотримання розумних строків апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд кримінального провадження у відсутність його учасників, що узгоджується з ч.4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді щодо обставин справи, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Так, з матеріалів слідує, що слідчим суддею було встановлено, що СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 000774 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, порушеного за фактом того, що 05.08.2025 поліцейським офіцером громади Конотопського РВП Гу НП в Сумській області ОСОБА_11 складено рапорт, відповідно до якого, невстановлені особи здійснили самовільне зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами

:07:001:2074, :07:001:1462, :07:001:2071, :07:001:1463, :07:001:2023, :07:001:2072, :07:001:2040 загальною площею 200 га, чим спричинили збитки державі.

Також з матеріалів вбачається, що проведеним оглядом 19.09.2025 за участю спеціалістів у сфері агрономії, центру ДЗК у Конотопському районі, Держекоінспекції в Сумській області, представників Попівської сільської ради та ТОВ «Державний земельний Банк» працівниками РВП ГУНП в Сумській області встановлено, що вказані земельні ділянки використовуються для вирощування сільськогосподарської культури «соняшник», тому з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення слідчий просив накласти арешт на посіви сільськогосподарської культури кукурудзи, соняшника на земельних ділянках державної власності на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області.

Водночас проаналізувавши доводи клопотання слідчого про накладення арешту та додані до нього матеріали, слідчий суддя, на переконання колегії суддів, правильно встановив відсутність підстав для задоволення його вимог, оскільки:

1) не було встановлено достатніх підстав вважати зазначене в клопотанні слідчого майно таким, що відповідає визначеним в ст. 98 КПК України критеріям. Зокрема сільськогосподарські культури, вирощені на певній земельній ділянці, не можуть бути ні об`єктом, ні предметом кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України;

2) клопотання слідчого і додані до нього матеріали не відповідають вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, вони не підтверджують ні підстави, ні мету необхідності арешту майна та в них немає розміру шкоди завданої в результаті вчиненого кримінального правопорушення;

3) не дотримується мета накладення арешту, оскільки посіви соняшнику на земельних ділянках, які не зібрано, тобто не встановлено вагу соняшника, її вартість, із забороною розпоряджатися майном та використовувати його, не зможе бути використано як доказ у кримінальному проваджені;

4) слідчим до клопотання не додано доказів на підтвердження завдання значної шкоди законному володільцю або власнику земельної ділянки;

5) слідчий не вказав точну кількість та не надав розрахунок вартості того врожаю, який на його думку підлягає арешту, що позбавляє можливості слідчого судді, суду при ухваленні судового рішення взяти до уваги принципи розумності та співмірності обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна;

6) на даний момент не встановлена особа, що вчинила зазначене кримінальне правопорушення, цивільний позов не заявлений, відсутні дані про повідомлення будь-якій особі про підозру, дані про юридичну особу, яка може нести цивільну відповідальність за таку шкоду та обґрунтований розмір матеріальної шкоди.

Аналізуючи доводи скарги прокурора колегія суддів вбачає з них, що сторона обвинувачення наголошує на тому, що урожай соняшника є речовими доказами і накладення на нього арешту буде сприяти меті його збереження, що фактично слідчий і вказував в своєму клопотанні та що в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження з вказаних слідчим суддею у своєму рішенні мотивів з якими апеляційний суд погоджується.

Також прокурор вважав, що не накладення арешту на соняшник, який на думку сторони обвинувачення, є (об`єктом) кримінального правопорушення, буде сприяти тому, що невстановлені особи будуть продовжувати вчиняти злочин, зокрема в подальшому можуть зібрати та реалізувати вирощений ними урожай соняшника чим фактично знищать речовий доказ і це може унеможливити застосувати спеціальну конфіскацію в кримінальному провадженні.

Однак, слід зауважити на тому, що слідством на час подання такого клопотання слідчому судді, не встановлено ні осіб, які могли вчинити цей злочин, ні обґрунтованого розміру матеріальної шкоди. Більше того, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження завдання значної шкоди законному володільцю або власнику земельної ділянки, про існування цивільного позову та про точну кількість і розрахунок вартості врожаю соняшника, який на думку органу досудового розслідування, слід арештувати.

Не встановлено таких відомостей і колегією суддів в ході апеляційного перегляду матеріалів провадження.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із положеннями ч.2 і ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Однак, дослідивши матеріали провадження та обставини справи, апеляційний суд підстав для арешту майна врожаю соняшника, вирощеного на семи земельних ділянках, як того просила сторона обвинувачення, не вбачає, а аналіз клопотання про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання про накладення арешту на соняшник вирощений на вказаних слідчим і прокурором земельних ділянках не відповідає вимогам закону, оскільки стороною обвинувачення не було надано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на це майно.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді, не виявлено, а тому колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2025, якою слідчому СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000774 від 06.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4