Номер провадження 1-кс/754/614/26
Справа № 754/4227/26
У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2026 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000327 від 13.02.2026 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2026 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , в якому слідчий просить надати тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, з можливістю їх вилучити, в електронному та/або паперовому вигляді, які перебувають у володінні оператора мобільного зв`язку ПРАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що 13.02.2025 року у невстановлений період часу, невстановлена особа шляхом зламу замка вхідних дверей проникла до приміщення кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно в умовах воєнного стану, викрала товар на загальну суму близько 150000 гривень, внаслідок чого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було заподіяно матеріального збитку.

Крім того, органом досудового розслідування перевіряється інформація щодо причетності до вчинення вказаного злочину гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який користується мобільним номером НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який користується мобільним номером НОМЕР_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який користується мобільним номером НОМЕР_4 .

З метою встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного правопорушення, у органу досудового розслідування виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, які містять інформацію про телефонні дзвінки абонентів мобільного оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »: НОМЕР_3 , НОМЕР_2 у період часу з 00 год. 00 хв. 11.02.2026 по 23 год. 59 хв. 14.02.2026, юридична адреса: АДРЕСА_2 , та дзвінки абонента мобільного оператора ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Перевірка вказаних абонентських номерів допоможе у розслідуванні даного кримінального провадження та встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення та осіб причетних до нього у зв`язку з тим, що є підстави вважати, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 можуть бути причетні до вчиненого кримінального правопорушення.

В судове засідання слідчий не з`явився, до суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав та просив його задовольнити за викладених у ньому обставин.

Клопотання слідчого розглядається відповідно до ч.2 ст. 163 КПК України без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі та документи про тимчасовий доступ до яких клопоче слідчий.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

В силу положень пункту 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, з-поміж іншого, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Приписами ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, таємниця спілкування, невтручання у приватне життя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у ст. 161 КПК України.

При цьому, звертаючись із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, заявник, поміж іншого, має довести можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (п.6 ч.2 ст. 160 КПК).

Як вбачається із змісту ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься у речах і документах, належить, зокрема, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передання, тощо.

Так, відповідно до ст. 119 Закону України «Про електронні комунікації» постачальники електронних комунікаційних послуг повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність даних щодо кінцевого користувача, отриманих при укладенні договору про надання електронних комунікаційних послуг та наданні електронних комунікаційних послуг, у тому числі щодо: 1) персональних даних споживача; 2) факту отримання кінцевим користувачем електронних комунікаційних послуг; 3) змісту інформації, що передається та/або отримується кінцевим користувачем; 4) обсягу, змісту, маршрутів передачі інформації (даних), у тому числі даних, що обробляються з метою передачі інформації в електронних комунікаційних мережах або оплати електронних комунікаційних послуг; 5) даних про місцезнаходження, до яких відносяться будь-які дані, що обробляються постачальником електронних комунікаційних послуг при наданні послуг електронних комунікацій, у тому числі про розташування термінального обладнання. Зазначена вимога не поширюється на випадок передачі даних про місцезнаходження абонента, що здійснює екстрену комунікацію, до комунікаційного центру " ІНФОРМАЦІЯ_7 " та екстрених служб за телефонними номерами 112 , 101 , 102 , 103 та 104 ; 6) даних про спроби виклику між певними кінцевими точками електронної комунікаційної мережі, в тому числі про невдалі спроби виклику (таких, що були ініційовані і не отримали відповіді) або перерване з`єднання.

Згідно з вимогами ч.6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Слідчий в клопотанні просить надати доступ до речей і документів, які містять інформацію про:

абонентів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , володільцем яких є оператор мобільного зв`язку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; та

абонента НОМЕР_4 , володільцем яких є оператор мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Лише в тому випадку, якщо сторона кримінального провадження, крім передбачених ч.5 ст. 163 КПК України обставин також доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 6 статті 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, слідчим ці вимоги закону не були дотримані, слідчим не доведено дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження, та не доведено, що власниками абонентських номерів, про доступ до яких клопоче слідчий, є саме ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Однак, слідчим ці вимоги закону не були дотримані, слідчим не доведено того, що користувачі номерів мобільних телефонів, про доступ до яких клопоче слідчий, можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення за наведених в клопотанні обставин. Також, із клопотання не вбачається способу отримання слідчим інформації про вказані телефонні номери.

Так, на можливу причетність користувача вищезазначеного телефонного номеру до вчинення кримінального правопорушення, слідчий посилається на рапорт начальника ВКП Деснянського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_9 . Однак слідчий суддя зазначає, що даний рапорт не має жодних реквізитів, які б дали змогу ідентифікувати його, як документ, зокрема, дату та реєстраційний номер, що в подальшому може давати підстави для розумного сумніву у законності отриманої інформації.

Слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення.

Враховуючи зміст вищенаведених норм кримінального процесуального закону, слідчий суддя вважає, що рапорт оперуповноваженого не є доказом у кримінальному провадженні. Доказами можуть бути лише відомості, отримані у встановленому законом порядку та вміщені у ньому. Натомість, жодної інформації щодо порядку, способу та джерела отриманих відомостей, що зазначені у рапорті, матеріали клопотання не містять.

З наведеного вбачається, що слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування дійсно виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, а отже слідчий суддя не вбачає можливості надати слідчому дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 159-164, 166 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00003273 від 13.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1