Справа № 478/1211/25 Провадження № 1-кп/478/27/2026
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2026 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду селище Казанка кримінальне провадження №0004515 від 13.08.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, проходив військову службу на посаді навідник відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

В с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

29.09.2022 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді навідник відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_1 , яке було визначене неподалік населеного пункту АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби, з 29.09.2022 року по 30.11.2024 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

02.03.2026 на адресу суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України в умовах воєнного стану вперше, самостійно повернувся для проходження військової служби та продовжує її проходити у в/ч НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання, та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України, надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності, вказав, що розуміє суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і, що це закриття провадження є з нереабілітуючих підстав.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, відповідно до ч.5 ст. 401 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального процесу, серед яких - верховенство права.

07 вересня 2024 року набув чинності Закон України від 20 серпня 2024 року № 3902-IX«Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Указаним Законом, крім іншого, ст. 401 КК доповнено ч. 5 такого змісту: особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Також цим Законом унесено зміни до КПК, зокрема: абз. 2 ч. 2 ст. 286 та абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК, відповідно до яких у разі наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим, а в разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

З наведеного вбачається, що ч. 5 ст. 401 КК передбачає як матеріальні умови звільнення особи від кримінальної відповідальності, так і процедурний порядок реалізації такого звільнення.

Зокрема, питання щодо застосування цієї норми перебуває у взаємозв`язку з абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК, який регламентує порядок закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Отже, умови та процедура, визначені зазначеними нормами, у сукупності утворюють механізм звільнення військовослужбовця від кримінальної відповідальності.

Однією з умов застосування ч. 5 ст. 401 КК є добровільне звернення особи з клопотанням до слідчого, прокурора або суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби.

Отже, із зазначеної умови вбачається, що законодавець пов`язує можливість звільнення від кримінальної відповідальності з наявністю добровільного волевиявлення особи на продовження військової служби, що свідчить про її готовність виконувати військовий обов`язок і виправити наслідки попередньої протиправної поведінки.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №331 від 30.11.2024 року солдата ОСОБА_3 , який відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.05.2024 року №7038 та розпорядження від 08.05.2024 року №6837, добровільно прибув із самовільного залишення військової частини, призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 , та вважати таким, що 30.11.2024 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.к.п.100).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №349 від 05.12.2024 року солдата ОСОБА_3 , призваного по мобілізації, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 04.12.2024 року №183-РС на посаду гранатометника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_5 військової частини НОМЕР_6 , який прибув з військової частини НОМЕР_5 , вважати таким, що з 05.12.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, шпк «солдат» (а.к.п.101).

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 свідчать про реалізацію ним наміру добровільно повернутися на військову службу шляхом продовження її проходження, що за правовою природою відповідає змісту вимоги про добровільне звернення, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога про добровільність звернення особи з клопотанням у цій справі вважається виконаною, оскільки волевиявлення ОСОБА_3 було реалізоване через його фактичне добровільне повернення до служби та подальше її проходження.

Також ще однією умовою для застосування ч. 5 ст. 401 КК є наявність письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби.

Стосовно цієї умови, суд зазначає те, що ні вказана стаття, ні статті 286 та 287 КПК не містять вимог щодо конкретної форми письмової згоди командира на продовження проходження особою військової служби (лист, наказ чи розпорядження).

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_3 добровільно прибув із самовільного залишення військової частини, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №349 від 05.12.2024 року був зарахований на всі види забезпечення, суд вважає, що цей наказ є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що встановлені Судом умови - добровільне повернення ОСОБА_3 до військової частини і продовження проходження ним військової служби та наявність письмової згоди командира у вигляді наказу № 349, з урахуванням того, що ОСОБА_3 уперше під час воєнного стану притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, - дають підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК.

Згідно ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує, після набрання такою ухвалою законної сили, невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу, не пізніше 72 годин, зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, враховуючи наявність у цьому кримінальному провадженні визначених у КК умов та підстав звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі ч.5 ст.401 КК України, необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрат та речові докази відсутні.

Керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 372 КПК України, суд

У х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженні №0004515 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, задовольнити.

На підставі ч. 5 ст. 401 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Кримінальне провадження №0004515 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Зобов`язати ОСОБА_3 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 після набрання ухвалою законної сили невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Миколаївським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1