КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 травня 2026 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі: прокурора в режимі відеоконференцзв`язку захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 жовтня 2025 року, одночасно визначено заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати повністю ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 12.08.2025 у справі ЄУН 757/34677/25-к, постановити нову ухвалу якою відмовити повністю у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду. Також захисник просила, встановити факт незаконного утримання в залі суду під вартою під час судового засідання ОСОБА_6 12.08.2025 після доставлення його до суду, після втрати законного сили ухвали про затримання з метою приводу (пункт 1 ч.3 ст.190 КПК) від 24.07.2025 - до суду.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_6 затримано 11 серпня 2025 року о 10:18 год. на виконання ухвали суду про дозвіл на затримання з метою приводу до суду. Однак, його не доставлено до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Обґрунтуванням відмови для доставки до суду зі сторони слідчого - була відмова слідчого судді ОСОБА_9 розглядати клопотання 11 серпня 2025 року, через відсутність часу.

В подальшому, ОСОБА_6 доставлено первинно - до Печерського відділу поліції в м. Києва і в подальшому до Ізолятору тимчасового тримання. Відтак, захисник вважає, що ухвала суду не виконана в частині затримання з метою приводу для участі в судовому засіданні та підозрюваного незаконно обмежено свободу пересування і застосовано незаконну доставку не в зал судових засідань, а до Печерського відділу поліції в м. Києва і подальше поміщення в ІТТ.

Крім того, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду (п.1 ч.3 ст.190 КПК України), а відтак з моменту доставлення ОСОБА_6 до суду ухвала від 24.07.2025 втратила свою законну силу.

При цьому, з початком судового засідання слідчий суддя ОСОБА_9 не звільнив ОСОБА_6 з під - варти для вільного перебування у судовому засіданні, а навпаки, повідомив під технічну фіксацію судового засідання, що він ухвалою без виходу до нарадчої кімнати (протокольна ухвала) продовжує дію ухвали від 24.07.2025, яка втратила законну силу для утримання підозрюваного під вартою на час судового засідання.

Одночасно з цим, слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_6 , у зв`язку з втратою ухвали законної сили, чим незаконно і самовільно застосував проти особи тримання під вартою без рішення суду.

Окрім того, перед судовим засіданням захисником подано клопотання до Печерського районного суду міста Києва мотивоване тим, що згідно медичних висновків у ОСОБА_6 встановлено відповідний діагноз, який потребує невідкладної госпіталізації та негайного медичного втручання, що проігноровано слідчим суддею.

Звертає увагу на те, що клопотання про застосування запобіжного заходу з додатками захиснику ОСОБА_5 не вручено та не направлено, чим порушено право на захист.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 травня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000955, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

09 червня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

10 липня 2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене у зв`язку з тим, що місце перебування підозрюваного невідоме та він не з`являється за викликом слідчого.

10 липня 2025 року постановою СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

24 липня 2025 року постановою слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000955 від 29.05.2025 року відновлено з підстав необхідності проведення органом досудового розслідування слідчих дій.

24 липня 2025 року слідчий СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотаннями про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 задоволено та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

11 серпня 2025 року постановою слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0000955 від 29.05.2025 року, з підстав необхідності проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій.

11 серпня 2025 року підозрюваного ОСОБА_6 затримано.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року клопотання слідчого, погоджене прокурором, задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 жовтня 2025 року, одночасно визначено заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 грн., та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з прийнятим рішенням, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, його вік та стан здоров`я, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, колегія суддів вважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з інкримінованим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами, які підтверджують, що підозра є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, умислу в діях, винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, слідчим суддею обґрунтовано враховано, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, вважає обрати міру запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відтак, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлюючи розмір застави для ОСОБА_6 слідчий суддя врахував конкретні обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, майновий, сімейний стан та інші дані, які характеризують особу підозрюваного, а також те, щоб розмір застави міг у повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку. Визначена застава в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90 840 грн., зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як встановлено, заставу у визначеному розмірі підозрюваний сплатив.

Водночас, враховуючи доведені прокурором обставини, у випадку внесення застави слідчий суддя вважав за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Перевіривши доводи захисника з приводу незаконного обмеження прав підозрюваного під час затримання, доставки до суду та розгляду клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Як підтверджують матеріали справи ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 задоволено та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , який перебував у розшуку, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 затримано 11 серпня 2025 року о 10 год. 20 хв. (а.с.140 т. 1).

Факт недоставлення підозрюваного безпосередньо до слідчого судді 11 серпня 2025 року не свідчить про незаконність затримання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 КПК України, затримана на підставі ухвали суду особа не пізніше 36 годин з моменту затримання повинна бути або звільнена, або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання. Отже, закон не вимагає негайного доставлення особи до суду в той самий момент чи в той самий день затримання, а встановлює граничний строк у 36 годин.

Тимчасове поміщення підозрюваного до Печерського відділу поліції в м. Києва і в подальшому до Ізолятору тимчасового триманняне свідчить про незаконне обмеження свободи пересування. Сам по собі факт перебування особи у Печерському відділі поліції та ІТТ не свідчить про незаконність обмеження права на свободу підозрюваного ОСОБА_6 та не є порушенням вимог КПК України.

Посилання сторони захисту на втрату законної сили ухвали про дозвіл на затримання з моменту «доставлення підозрюваного до суду» є безпідставним, оскільки фактичного приводу підозрюваного до слідчого судді 11 серпня 2025 року не відбулося. Зі змісту п. 1 ч. 3 ст. 190 КПК України вбачається, що ухвала втрачає законну силу саме з моменту приводу особи до суду для участі у судовому розгляді.

Таким чином, до моменту фактичного розгляду клопотання слідчим суддею та участі підозрюваного у відповідному судовому засіданні ухвала про дозвіл на затримання залишалася чинною та підлягала виконанню.

Крім того, відкладення розгляду клопотання у зв`язку з неможливістю його розгляду слідчим суддею 11 серпня 2025 року з процесуальних причин не є підставою для автоматичного звільнення затриманої особи, оскільки при цьому не було порушено передбачений вимогами ст. 191 КПК України 36-годинний строк доставлення до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність затримання, незаконне поміщення підозрюваного до ІТТ та втрату чинності ухвали про дозвіл на затримання є безпідставними та спростовуються положеннями кримінального процесуального закону і фактичними обставинами провадження.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя не звільнив ОСОБА_6 з під - варти для вільного перебування у судовому засіданні, у зв`язку з втратою ухвали слідчого судді про затримання особи з метою приводу законної сили, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 188 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу постановляється виключно для забезпечення приводу підозрюваного до суду з метою розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Така ухвала не є самостійним запобіжним заходом, а має виключно допоміжний процесуальний характер.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу особи до суду. При цьому поняття «привід до суду» у системному зв`язку зі ст. 187, 193 КПК України слід розуміти як забезпечення явки особи для участі у розгляді клопотання, а не як автоматичне припинення процесуального статусу затриманого з моменту формального заведення особи до приміщення суду.

Після фактичного приводу до суду та відкриття судового засідання особа продовжує перебувати у статусі затриманої в межах кримінального процесу до моменту вирішення питання про застосування запобіжного заходу, оскільки відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання здійснюється за обов`язкової участі підозрюваного, а КПК не передбачає автоматичного припинення затримання у зв`язку з початком судового засідання.

Таким чином, відсутні правові підстави вважати, що слідчий суддя був зобов`язаний «звільнити з-під варти» особу під час розгляду клопотання, оскільки до моменту ухвалення рішення по суті клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою як запобіжний захід не застосовувалося, а особа перебувала у процесуальному статусі затриманого на законних підставах.

Перевіряючи доводи захисника, колегією суддів встановлено, що слідчим суддею розглянуто всі клопотання сторони захисту, зокрема і щодо стану здоров`я підозрюваного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення.

Доводи захисника про порушення права на захист підозрюваного через невручення захиснику клопотання про застосування запобіжного заходу не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Вимогами ч. 2 ст. 184 КПК України є передбачено, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. Відтак, вказаною нормою закріплюється обов`язок вручення клопотання про застосування запобіжного заходу саме підозрюваному та не встановлюється обов`язок окремого вручення такого клопотання захиснику.

Окрім того, згідно інформації, наданої прокурором, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000955 02 жовтня 2025 року скеровано до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, відтак ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 серпня 2025 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/34677/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Провадження № 11сс/824/391/2026 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України