Справа № 756/2096/26
Номер провадження № 1-кс/756/475/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 7 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 20.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001359, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

13.02.2026 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 20.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001359, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, вчиненого у великих розмірах, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням день, але не пізніше ніж 05.02.2026, незаконно придбав та розпочав зберігати за місцем власного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , наркотичний засіб, обіг якої обмежено - канабіс, поміщений у три прозорих поліетиленових пакети з речовиною зеленого кольору, 7 зіп пакетів з речовиною зеленого кольору, дві тари (одна пластикова, друга скляна) з речовиною зеленого кольору, дві скляні тари (одна з червоною кришкою, друга з синьою кришкою).

В подальшому 05.02.2026 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено три прозорих поліетиленових пакети з речовиною зеленого кольору, 7 зіп пакетів з речовиною зеленого кольору, дві тари (одна пластикова, друга скляна) з речовиною зеленого кольору, дві скляні тари (одна з червоною кришкою, друга з синьою кришкою), які останній зберігав з метою подальшого збуту.

У ході досудового розслідування встановлено, що надані на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є наркотичним засобом, обіг якої обмежено - канабісом. Маса канабісу, в перерахунку на висушену речовину, становить 602,61 г.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту, вчиненого у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

05.02.2026 слідчим слідчого відділу Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук автомобіля марки Jeep Patriot», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , чорного кольору, 2015 року випуску, який фактично перебуває у користуванні ОСОБА_6 . В ході проведення обшуку вказаний автомобіль було вилучено.

05.02.2026 о 12:25 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

05.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На думку прокурора, наведені обставини свідчать про те, що наразі є необхідність в накладенні арешту на автомобіль марки "Jeep Patriot", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , чорного кольору, 2015 року випуску є те, що за інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене покарання у виді конфіскації майна та незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.

У судовому засіданні прокурор обґрунтував подане клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі. Слідчий підтримав клопотання прокурора та просив задовольнити.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки автомобіль не належить ОСОБА_6 , а отже не може бути конфіскованим. Крім того, під час проведення обшуку в автомобілі, нічого виявлено та вилучено не було, що виключає визнання його речовим доказом у кримінальному провадженні.

Дослідивши клопотання та надані докази, суд установив наступні обставини.

Як встановлено у судовому засіданні, органом досудового розслідування, яким є Оболонське управління поліції ГУНП у місті Києві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено 27.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249. Процесуальну керівництво здійснює Оболонська окружна прокуратура міста Києва. Кримінальне провадження зареєстроване за фактом незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту, вчиненого у великих розмірах, ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Оцінюючи доводи наведені в клопотанні, обставини установлені у судовому засіданні, на думку суду, органом досудового розсування не було дотримано вимог, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, а саме не доведено правової підстави для арешту майна, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, обґрунтованості підозри задля накладення арешту на вилучене майно в якості речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Судом встановлено, вилучені речі, а саме: автомобіль Jeep Patriot», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , чорного кольору, 2015 року випуску не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, прокурором не доведено, що дані речі є об`єктами, які могли зберегти на собі сліди злочину, як і самостійно або у сукупності з іншими доказами доводити певні обставини чи вказувати на їх існування.

Крім того, власником транспортного засобу, щодо якого прокурор звернувся із клопотанням про арешт, є ОСОБА_8 , а отже можлива конфіскація майна, як підстава арешту вказаного майна, не є обгрунтованою.

Ураховуючи викладене, на думку суду, у задоволенні клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 20.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001359, про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 20.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001359, про арешт майна - відмовити.

Копію ухвали надати прокурору, слідчому.

Роз`яснити, що слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1