Справа №760/1017/26 1-кс/760/2211/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши заяву про самовідвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру № 0001077 від 15.09.2025 (ЄУН № 760/1017/26, провадження №1-кп/760/2821/26).

Під час вивчення обвинувального акту було встановлено, що матеріали кримінального провадження № 0001077 від 15.09.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, виділені з кримінального провадження № 0001310 від 16.12.2024.

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 заявив самовідвід у цій справі з підстав, передбачених ч.1 статті 76 КПК України, оскільки в даному кримінальному провадженні, ним, як слідчим суддею приймалась участь під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001310 від 16.12.2024, що виключає його участь у розгляді даного кримінального провадження, а саме 24.04.2025 ОСОБА_5 розглядав клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області про надання дозволу на проведення обшуку (справа № 760/7676/25).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви про самовідвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 . Надав письмові пояснення в яких вказав, що сторона захисту повністю довіряє судді ОСОБА_5 . Зазначив, що не кожна участь слідчого судді у кримінальному провадженні призводить до обізнаності із обставинами кримінального провадження того чи іншого підозрюваного/обвинуваченого, що могло чи може в майбутньому вплинути на виникнення підстав для відводу (самовідводу) в порядку ст.76 КПК України. Слідчий суддя, в заявІ про самовідвід вказав, що брав участь у розгляді трьох судових справ у кримінальному провадженні № 0001310 від 16.12.2024 (справи №760/2708/25, 760/4776/25, 760/35080/25). Так, справи 760/2708/25 та №760/4776/25 були розглянуті слідчим суддею ОСОБА_5 до 23.07.2025 ( до повідомлення про підозру ОСОБА_3 ). Що стосується справи 760/35080/25, яка надійшла до суду 19.01.2026, то на момент її розгляду кримінальне провадження було виділене в окреме провадження щодо підозрюваного ОСОБА_3 . Тобто, на переконання захисника, суддя ОСОБА_5 не міг прямо чи побічно висловити свою позицію щодо певних обставин та фактів, які розслідувались у кримінальному провадженні та стосувались ОСОБА_3 .

Інші учасники розгляду заяви, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотань до суду не направили.

Вислухавши пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , дослідивши подану заяву про самовідвід, заперечення на заяву про самовідвід судді, приходжу до наступного.

Об`єктивний та неупереджений розгляд справи є одним із завдань кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч.1 ст.76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» («Castillo. Spain»), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до обвинувального акта кримінальне провадження № 0001077 від 15.09.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, виділено в окреме провадження з матеріалів кримінального провадження № 0001310 від 16.12.2024.

Отже, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001077 від 15.09.2025 утворилося на підставі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0001310 від 16.12.2024, які існували у ньому на момент їх виділення.

Слідчим суддею ОСОБА_5 до матеріалів заяви про самовідвід додано ухвалу від 24.04.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 розглядав клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області про надання дозволу на проведення обшуку (справа № 760/7676/25).

Тобто, процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001310 від 16.12.2024, стали невід`ємною частиною матеріалів кримінального провадження № 0001077 від 15.09.2025, і це свідчить про те, що сторона обвинувачення розцінює їх як доказ у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суддя вважає, що постановлена слідчим суддею ОСОБА_5 ухвала (справа № 760/7676/25) у кримінальному провадженні № 0001097 від 10.04.2017, з якого у подальшому виділено в окреме провадження матеріали кримінального провадження № 0001310 від 16.12.2024, унеможливлює участь судді у кримінальному провадженні № 0001077 від 15.09.2025 з урахуванням того, що будь-яка участь судді у кримінальному провадженні під час досудового розслідування виключає його участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім прямо передбачених законом виключень, які не припускають можливості повторної участі судді в залежності від підстав постановлення того чи іншого судового рішення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду від 11 серпня 2022 року( справа № 708/638/19 провадження № 51-5267км19), де вказано: «Зазначена правова позиція - заборона повторної участі судді у кримінальному провадженні спрямована на те, що запобігти можливій необ`єктивності та упередженості судді, пов`язаним з тим, що під час своєї попередньої часті у кримінальному провадженні він прямо чи побічно висловив свою позицію щодо винуватості підозрюваного чи обвинуваченого (засудженого, виправданого) у вчиненні кримінального правопорушення…Проте закон визначає, що будь-яка участь судді у кримінальному провадженні під час досудового розслідування виключає його участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції, крім прямо передбачених законом виключень. Наведена норма закону не передбачає будь-якого розширеного тлумачення. Той факт, що колегія суддів апеляційного суду скасувала ухвалу слідчого судді виключно з процесуальних підстав, не може вважатися підставою для відступу від вимог закону, який не ставить недопустимість повторної участі судді в залежності від підстав прийняття судового рішення».

У постановах Верховного Суду від 18.02.2021 (справа №127/17123/19), від 19.10.21 (справа № 127/18010/17) та від 30.06.2022 (справа № 679/999/18) викладена така правова позиція: «В даному випадку недопустимість повторної участі судді, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у розгляді кримінального провадження по суті диктується логікою побудови системи судового контролю. Судовий контроль не належить до правосуддя і є специфічною діяльністю суду. Вона має контрольний характер і забезпечує охорону конституційних прав громадян від свавільного і невиправданого втручання та обмеження з боку органів державної влади. Беручи до уваги те, що ці обставини можуть позначитися на об`єктивності й неупередженості судді при розгляді кримінального провадження по суті, законодавець включив зазначені дії до числа тих, що перешкоджає участі судді в його розгляді по суті. Адже, хоча діяльність судді із судового контролю не має прямого відношення до вирішення кримінального провадження по суті, проте він знайомився з матеріалами провадження, і у нього при цьому складається внутрішнє переконання щодо обставин, особи підозрюваного. Закріплена в даній статті недопустимість повторної участі судді у кримінальному провадженні спрямована на те, щоб запобігти можливій необ`єктивності та упередженості судді, пов`язаній із захистом права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

За таких обставин, з метою недопущення існування у стороннього спостерігача сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження № 0001077 від 15.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, суддя вважає, що наведені в заяві про самовідвід підстави є обґрунтованими та достатніми для його задоволення .

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 - задовольнити.

Відвести суддю Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0001077 від 15.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, якому присвоєно єдиний унікальний номер справи ЄУН № 760/1017/26, провадження №1-кп/760/2821/26.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1