ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/553/26
Провадження №1-кс/477/261/26
УХВАЛА

про арешт майна

30 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00000133 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2026 року прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в межах кримінального впровадження, внесеного до ЄРДР за №00000133 від 11 лютого 2026 року із клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучено 24 березня 2026 року в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 11 лютого 2026 року за №00000133 з попередньою правовою кваліфікацією за частиною третьою статті 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлений факт ймовірного вчинення протиправних дій, пов`язаних з вимаганням військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірної вигоди від ОСОБА_5 , за здійснення впливу на службових осіб РТЦК та СП з метою зняття останнього з розшуку.

24 березня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України в порядку статті 208 КПК України. В ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 було виявлено та вилучено майно, а саме заздалегідь ідентифіковані кошти, мобільний телефон з сім карткою у ньому, а також документи на ім`я ОСОБА_5 ..

Оскільки майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 може мати ознаки засобів чи знаряддя вчинення злочину та відноситься до предмету кримінального правопорушення, через що може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_4 , як володілець вилученого майна в судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25 березня 2026 року по кримінальному провадженню №00000133, до вказаного реєстру 11 лютого 2026 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, з попередньою правовою кваліфікацією за частиною третьою статті 369-2 КК України за фактом вимагання військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірної вигоди від ОСОБА_5 , за здійснення впливу на службових осіб РТЦК та СП з метою зняття останнього з розшуку.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та перебуваючи на посаді стрілець помічник гранатометника першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Миколаєві, діючи умисно, з корисливою метою, розуміючи протиправність своїх дій, поєднаних з вимаганням, 24 березня 2026 року приблизно о 11 год. 10 хв. перебуваючи біля ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: м. Миколаїв, вул. 1-ша Госпітальна, 4, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 22 000 гривень (що еквівалентна 500 доларів США на момент вчинення кримінального правопорушення) за вплив на прийняття рішення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виключення даних про розшук ОСОБА_5 .

Після одержання вказаної неправомірної вигоди, протиправні дії ОСОБА_4 припинені правоохоронними органами та останнього затримано у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України.

25 березня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України, а саме у обіцянці та одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Під час проведення особистого обшуку затриманого в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено заздалегідь ідентифіковані кошти грошові кошти у національній валюті, які були одержані ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення та належне затриманому майно: мобільний телефон з сім карткою у ньому, а також документи на ім`я ОСОБА_5 .

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 24 березня 2026 року, вилучене під час обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №00000133 від 11 лютого 2026 року.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання арешту в межах поданого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369-2 КК України, які полягають у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так у випадку вилучення майна у затриманої на підставі статті 208 КПК особи, таке майно набуває статусу тимчасово вилученого майна та за правилами статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про його арешт повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. Затримання особи в порядку статті 208 КПК України, у цьому випадку і є підставою для проведення обшуку цієї особи.

З огляду на встановлені матеріалами клопотання обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, відповідає критеріям речових доказів, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Оцінюючи перелік вилученого майна на предмет його належності до речових доказів, слідчий суддя погоджується з доводами слідчої в тій частині, що вилучені кошти є об`єктом неправомірної вигоди, що отримана підозрюваним, тому і мають бути арештовані для забезпечення їх збереження.

Вилучений під час обшуку ОСОБА_4 мобільний телефон може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, зв`язки між особами, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення та містити в собі інформацію, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Матеріали клопотання свідчать, що вилучене під час обшуку затриманої особи майно: заздалегідь ідентифіковані кошти, мобільний телефон з сім карткою у ньому та докмуенти на ім`я ОСОБА_5 може мати відношення до кримінального провадження, оскільки може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статтями 170-173 КПК України, приходжу до переконання про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, так як могло зберегти сліди кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, з огляду на обставини справи та враховуючи, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на перелічене вище майно з метою його збереження як речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

-мобільний телефон марки «REDMI», модель «M2101K66» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в якому знаходиться сім-картка оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 , належний ОСОБА_4 ;

-банкноти ззовні схожі на гривні України, номіналом 500 грн кожна, на суму 22 000 грн., номери: ГА4989755, КЄ7635043, ЗБ8500946, ЕЕ3578953, ЯБ7153672, ЛИ2849393, ЗЛ8548982, ЄП1152664, КБ5667456, ЗН2516092, ЄС2012241, ЄИ2763111, ЛБ4689268, МВ3565197, МА8328796, ЕЄ9202341, ВУ2531526, ГК6670678, АВ3446821, ЛГ0310424, ЕБ1376671, ГМ1910810, АГ0520524, ГМ4363893, КБ1419563, ЛГ5511097, ЕД5654570, ЕУ5890348, АЄ7110344, ЄС6735999, ГК5466034, КЄ5275767, КА1026432, ЛЄ3729085, ЄМ3741155, КД6364099, КА4953472, ЕГ2076519, КГ6949071, ЄК1226935, АМ2371627, ЄП2919369, ЄМ6255299, ГЛ7011759, 44 шт.;

-заява від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 арк.;

-копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк.;

-витяг з «Резерв+» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк.;

-аркуш формату А4;

-полімерна прозора папка до якої було поміщено вказані документи,

що було вилучене 24 березня 2026 року в ході проведення особистого обшуку затриманого, у порядку статті 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7