Справа № 541/4110/25
Провадження № 1-кп/541/110/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представників потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про

застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному 07 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшли матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечних діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України.

З клопотання вбачається, що 07 липня 2025 року близько 03 год 35 хв. ОСОБА_7 , виявляючи відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Полтавської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» № 683 хронічне психічне захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, що позбавляло його здатності за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії та керувати ними, під приводом доставки квітів підійшов до воріт готельного комплексу «ОТТЕ», який розташований за адресою м. Миргород Полтавської області, вул. Боровиковського, 2.

Зупинившись перед воротами, ОСОБА_7 отримав відмову у проході на територію готельного комплексу від охоронця ОСОБА_11 , після чого почав ногами вибивати ворота до готельного комплексу та пошкодив поштовий ящик, вмонтований на воротах, і посаджене дерево за межами вказаної території, чим згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 22 липня 2025 року спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 957 грн 83 коп.

В подальшому охоронець ОСОБА_11 через сигнальну кнопку викликав працівників охоронного агентства ТОВ «ЯВІР-2000», які прибули за повідомленням по факту хуліганських дій, проте ОСОБА_7 , не реагуючи на зауваження охоронця та працівників охоронного агентства, які прибули на службовому автомобілі Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрибнувши на передню частину автомобіля, ногами пошкодив капот автомобіля та втік з місця події, чим спричинив ТОВ «ЯВІР-2000» майнову шкоду в розмірі 15 000 грн.

Крім того, 22 липня 2025 року близько 21 год 56 хв. ОСОБА_7 , виявляючи відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Полтавської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» № 683 хронічне психічне захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, що позбавляло його здатності за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії та керувати ними, прийшов до території АЗС БВС № 62 ТОВ «БВС РИТЕЙЛ», що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Анатолія Карбана, 1Д. Реалізуючи свій намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року та в подальшому продовжений Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 із 05 год 30 хв. 09 травня 2025 року строком на 90 діб, зайшов до торгового приміщення ТОВ «БВС РИТЕЙЛ», де в цей час також перебувала касир торгового залу ОСОБА_12 та інші відвідувачі, в їх присутності, шляхом вільного доступу, з полиці торгового стелажу з виставленими на продаж товарами відкрито заволодів належним ТОВ «БВС РИТЕЙЛ» майном, а саме п`ятьма банками слабоалкогольного енергетичного сильногазованого напою «РЕВО ВИШНЯ» виробника ТОВ «Нові Продукти Україна» міцністю 8,5 % у жерстяній банці об`ємом 500 мл, вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 29 липня 2025 року становить 262 грн 85 коп.

Після цього ОСОБА_7 , оминаючи касу, не розрахувавшись за товар, з викраденим майном вибіг з приміщення торгової зали АЗС та її території, незважаючи на оклики та зауваження касира АЗС ОСОБА_12 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій юридичній особі ТОВ «БВС РИТЕЙЛ» матеріальних збитків на загальну суму 262 грн 85 коп.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, та за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду прокурор, потерпілий, представники потерпілих, законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру,клопотання підтримали, просили його задовольнити.

ОСОБА_7 в судовому засіданні фактичні обставини подій, викладених в клопотанні, підтвердив та пояснив наступне. В середині літа минулого року о 3 годині він підійшов до готельного комплексу «ОТТЕ», щоб подарувати дружині квіти. Від охоронця готелю він отримав відмову, внаслідок чого сильно обурився, між ОСОБА_7 та охоронцем почалася сварка. ОСОБА_7 зазначив, що він був у стані алкогольного сп`яніння, в ярості і не розумів, що робив. Не заперечував того факту, що пошкодив металевий поштовий ящик, зламав дерево. Коли приїхали працівники охорони, він не зупинився, тому що один із них дістав пістолет та почав погрожувати. ОСОБА_7 застрибнув на капот автомобіля охорони, але з якою метою пояснити не зміг. Не спростовує того, що його діями було спричинено пошкодження вказаного транспортного засобу, але вважає, що розмір матеріальної шкоди не може перевищувати 5 000 грн. Наприкінці літа 2025 року, ввечері, ОСОБА_7 посварився зі своїм другом, захотів випити. Оскільки грошей у нього не було, він вирішив взяти напій «РЕВО» в АЗС. Він взяв 4-6 банок, точної кількості не пам`ятає, і пішов, не розплатившись за них. Коли він виходив, навколо було багато людей, які його бачили, йому щось кричала продавчиня. Одну банку ОСОБА_7 упустив по дорозі. Напій він у подальшому випив з друзями. Про скоєні вчинки ОСОБА_7 жалкує, визнає свою вину у повному обсязі. Зазначив, що лікування, яке він отримує, має позитивний результат, вважає, що його необхідно продовжувати, але амбулаторно.

Захисник зазначив, що ОСОБА_7 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, свою вину визнає, жалкує про вчинене, має позитивну динаміку, тому вважає за можливе надання ОСОБА_7 допомоги у вигляді амбулаторного лікування. В задоволенні цивільного позову просив відмовити, оскільки розмір матеріальної шкоди позивачем не доведено належними та допустимими доказами.

Заслухавши думку учасників провадження, пояснення свідків, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_13 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечні діяння, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, перебуваючи у стані, при якому він не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними, оскільки страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного шизофреноподібного розладу.

Вчинення ОСОБА_7 вищезазначених суспільно небезпечних діянь, крім його пояснень, повністю підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Щодо суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що власником готелю є його дочка. 08 липня 2025 року його розбудили онуки, які почули шум. Коли потерпілий вийшов, побачив, що біля воріт готелю стояв охоронець ОСОБА_11 . ОСОБА_4 побачив пошкоджений поштовий ящик та зламане дерево. ОСОБА_11 повідомив, що це зробив ОСОБА_7 . Зазначив, що неприязних стосунків з останнім у нього не було, претензій матеріального та морального до ОСОБА_7 він не має.

Представник потерпілого ТОВ «ЯВІР-2000» ОСОБА_5 , начальник Миргородського відділу охорони ТОВ «ЯВІР-2000», пояснив, що 07 липня 2025 року близько 07 год 30 хв. він приїхав на роботу та побачив пошкоджений автомобіль. Йому повідомили про обставини пошкодження. Транспортний засіб було направлено на СТО (ФОП ОСОБА_14 ), де було встановлено вартість відновлювальних робіт, що склало 15 000 грн. Перед зміною транспортний засіб був у справному технічному стані. Діями ОСОБА_13 було пошкоджено праве крило (вм`ятини та подряпини), капот автомобіля (вм`ятини, сколи фарби). Цивільний позов підтримав у повному обсязі, просив стягнути з ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 15 000 грн.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він працює нічним адміністратором готелю «ОТТЕ». В минулому році, вночі, точної дати свідок не пам`ятає, ОСОБА_7 намагався зайти на територію готелю, бив ногами у двері. Свідок був на робочому місці, запрацював домофон, він вийшов, підійшов до воріт, там з букетом квітів стояв ОСОБА_7 . Він хотів ці квіти комусь передати, але свідок повідомив, що такої особи в готелі немає. ОСОБА_7 відійшов, через 10 хвилин повернувся, став розмовляти на підвищених тонах, знову відійшов. Коли він повернувся втретє, почав хаотично бити по воротах, на зауваження не реагував, поводив себе неадекватно, зламав поштовий ящик та дерево. Свідок викликав охорону. Коли працівники охорони приїхали, ОСОБА_7 заскочив на їх автомобіль. Після цього свідок відійшов.

Свідок ОСОБА_15 , водій ТОВ «ЯВІР-2000», під час судового розгляду пояснив наступне. 07 липня 2025 року, отримавши сигнал тривоги на вул. Боровиковського, 2, його екіпаж під`їхав до воріт готелю. Охоронці ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вийшли з автомобіля. В цей час на капот транспортного засобу застрибнув чоловік, підстрибнув 2 рази, потім зіскочив та побіг, забіг у двір, звідки полетіли палки, цегла. Шматок цегли ударив по крилу. ОСОБА_7 поводив себе неадекватно, кричав. До нього фізичне насильство не застосовувалось. Зазначив, що перед зміною технічний стан транспортного засобу перевіряється обов`язково, на автомобілі пошкоджень не було. Після подій на крилі утворились вм`ятини, прогнувся капот, полущилась фарба, відірвано посилювач.

Охоронець ТОВ «ЯВІР-2000» ОСОБА_18 , допитаний судом в якості свідка, пояснив, що 07 липня 2025 року приблизно о 04 год 00 хв. за сигналом тривоги вони під`їхали до готелю на вул. Боровиковського, 2. Коли охоронці вийшли з автомобіля, щоб з`ясувати, що сталось, ОСОБА_7 заскочив на автомобіль, потанцював на ньому, а потім побіг, забіг у двір, звідки полетіло каміння. Перед виїздом на виклик пошкоджень на транспортному засобі не було, після вказаних подій пошкоджено крило та капот автомобіля. Заходи фізичного впливу до ОСОБА_7 застосовані не були. Останній поводився неадекватно, ні на кого не реагував, його дії були агресивними.

Згідно з протоколом огляду місця події від 08 липня 2025 року з фототаблицею до нього було оглянуто територію, прилеглу до готельного комплексу «ОТТЕ», що розташований за адресою: вул. Боровиковського, 2, м. Миргород Полтавської області. Під час огляду потерпілий ОСОБА_4 видав поштову скриньку, яка була вмонтована на хвіртку і яка на час огляду мала пошкодження у вигляді деформації правої та нижньої частин, а також часткове відломлення правої стінки від корпусу. Також було оглянуто зламане дерево біля паркану готельного комплексу (т. 1 а.к.п. 154-158).

Відповідно до протоколу огляду від 08 липня 2025 року з фототаблицею до нього було оглянуто службовий автомобіль ТОВ «ЯВІР-2000» Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому 07 липня 2025 року о 03 год 44 хв. було здійснено виїзд групи реагування ТОВ «ЯВІР-2000» на об`єкт охорони (готель «ОТТО»). При візуальному огляді автомобіля на ньому виявлено наступні пошкодження: деформація поверхні капота у вигляді вм`ятин з правої сторони; на поверхні капоту подряпини та облущення лакофарбового покриття внаслідок деформації; на правому передньому крилі вм`ятина та подряпини на лакофарбовому покритті; з внутрішньої сторони капоту механічні пошкодження у вигляді відриву підсилюючого елементу капоту (т. 1 а.к.п. 161-164).

Потерпілим ОСОБА_4 було надано відеофайли з камери відеоспостереження за 07 липня 2025 року, період часу з 03 год 00 хв. по 05 год 00 хв., які скопійовані на цифровий носій інформації DVD-R диск (протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, т. 1 а.к.п. 168).

У відповідності з протоколом огляду речей та документів від 20 липня 2025 року вказаний носій інформації було оглянуто та встановлено, що на ньому зафіксовано, як ОСОБА_7 наносив удари ногою по верхній частині хвіртки готельного комплексу «ОТТЕ», супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, викрикував на адресу ОСОБА_11 непристойні слова, після прибуття транспортного засобу служби охорони застрибнув на капот автомобіля, два рази підстрибнув на ньому, а потім зістрибнув на землю та почав тікати (т. 2 а.к.п. 1-6).

Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09 вересня 2025 року свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 серед осіб, пред`явлених для впізнання, вказали на ОСОБА_7 як на особу, яка в ніч з 06 на 07 липня 2025 року біля готелю «ОТТЕ» пошкодила службовий автомобіль та поштову скриньку (т. 1 а.к.п. 169-147).

Відповідно висновку експерта від 22 липня 2025 року № СЕ-19/117-25/15876-ТВ ринкова вартість вживаного металевого поштового ящику станом на 07 липня 2025 року становила 957,83 грн (т. 1 а.к.п. 175-182).

Щодо суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_6 , керівник підрозділу АЗС БВС № 62 ТОВ «БВС РИТЕЙЛ», пояснила суду, що діями ОСОБА_7 потерпілому заподіяно шкоду в розмірі 263 грн, яка наразі не відшкодована. ОСОБА_7 взяв на заправці 6 банок слабоалкогольного напою «РЕВО», не розплатившись за нього, одну банку по дорозі він загубив. Про обставини подій їй повідомила касир АЗС, були викликані працівники поліції, останнім надано відео з камер відеоспостреження.

Свідок ОСОБА_12 , яка працює касиром в АЗС БВС № 62 ТОВ «БВС РИТЕЙЛ», в судовому засіданні пояснила наступне. Влітку 2025 року, точної дати вона не пам`ятає, свідок перебувала на зміні, відпускала клієнтів. Приблизно о 22 год 00 хв. зайшов підозрілий чоловік, підійшов до стелажа, де стоїть пиво, напої, взяв декілька банок «РЕВО», подивився на свідка та попрямував до виходу. Свідок сказала йому заплатити, але цій чоловік пішов. ОСОБА_12 пішла за ним, банки з напоєм у чоловіка впали, він зібрав їх, причому одна банка залишилась, і після цього він втік. Всього ОСОБА_7 взяв 5 банок напою, кількість викраденого було встановлено шляхом проведення ревізії.

Допитаний судом свідок ОСОБА_20 пояснив, що ввечері влітку 2025 року він з компанією відпочивав на АЗС «БВС». Свідок побачив, як зайшов ОСОБА_7 , потім останній почав убігати, касир криками намагалася його зупинити, побігла за ним. ОСОБА_21 упускав банки з «РЕВО», які він потім зібрав і побіг. ОСОБА_20 побіг за ОСОБА_7 , але наздогнати не зміг.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23 липня 2025 року та фототаблиці до нього було оглянуто територію АЗС БВС, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Анатолія Карбана, 1Д, звідки ОСОБА_7 було відкрито викрадено п`ять банок напою «РЕВО». В ході проведення огляду місця події за вказаною адресою було виявлено та вилучено жерстяну банку напою «РЕВО», а також встановлено наявність камер відеоспостереження в приміщенні магазину (т. 2 а.к.п. 12- 22).

Згідно з протоколом огляду (зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису) від 28 липня 2025 року адміністратор АЗС БВС № 62 ТОВ «БВС РИТЕЙЛ» надала електронний носій інформації оптичний DVD-R диск, на якому наявні електронні файли відеозаписи з зовнішніх та внутрішніх камер відеоспостереження (т. 2 а.к.п. 31).

Під час огляду вказаних відеозаписів було встановлено, що ОСОБА_7 підійшов до стелажу з напоями всередині зали АЗС, після чого став відходити, тримаючи в руках жерстяні банки з напоями, при чому останній не підійшов до каси. Коли вказані події побачила касир, вона пішла за ОСОБА_7 , але не наздогнала останнього. Біля заправної колонки видно, як предмет, схожий на жерстяну банку алкогольного напою, падає з рук ОСОБА_7 , він її не піднімає та йде далі (протоколи огляду від 28 липня 2025 року, від 30 липня 2025 року, т. 2 а.к.п. 32-43, 51-71).

Відповідно висновку експерта від 29 липня 2025 року № СЕ-19/117-25/16557-ТВ ринкова вартість нового слабоалкогольного енергетичного сильногазованого напою «РЕВО ВИШНЯ» виробника ТОВ «Нові Продукти Україна» міцністю 8,5 % у жерстяній банці об`ємом 500 мл у кількості однієї банки станом на 22 липня 2025 року становила 52,57 грн, ринкова вартість п`яти банок вказаного напою становить 262,85 грн (т.2 а.к.п. 48-53).

Аналіз вищезазначених доказів на переконання суду свідчить про їх повну узгодженість між собою та відповідність іншим доказам, що дає підстави суду прийняти до уваги їх як такі, що відповідають дійсності.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 02 жовтня 2025 року № 683 ОСОБА_7 виявляв у період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних діянь, та виявляє на даний час ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу і за своїм психічним станом не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; на даний час ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (т. 2 а.к.п. 134-139).

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру, зазначених у висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, ст. 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Таким чином, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Такі висновки були зроблені Верховним Судом в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 202/5997/17.

За змістом ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», застосування запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, примусових заходів медичного характеру стосовно осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, примусового лікування до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового лікування, примусової госпіталізації або у зв`язку із встановленням карантину допускаються виключно з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Згідно зі ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Ч. 4 ст. 94 КК України визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Суд вважає, що невжиття до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2025 року обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було змінено на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, із посиленим наглядом, який до набрання ухвалою законної сили необхідно залишити без змін.

За приписами ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ч. 5 зазначеної норми цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

ТОВ «ЯВІР-2000» звернулось до суду з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_22 завданого діями останнього матеріального збитку в розмірі 15 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що суспільно небезпечним діянням, передбаченим ч. 1 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 шляхом нанесення численних ударів по корпусу транспортного засобу, внаслідок чого знято лакофарбове покриття, деформовано капот, спричинив умисне пошкодження транспортного засобу Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ЯВІР-2000». Вартість ремонту вказаного автомобіля визначена на підставі рахунку № 24 від 01 серпня 2025 року від ФОП ОСОБА_23 .

Розмір матеріальної шкоди, заподіяної ТОВ «ЯВІР-2000» діями ОСОБА_7 , встановлено органом досудового розслідування, підтверджується рахунком № 24 від 01 серпня 2025 року ФОП ОСОБА_23 (т. 1 а.к.п. 91), згідно з яким вартість ремонту автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 15 000 грн, тому вказану суму суд стягує з ОСОБА_7 у повному обсязі.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України, при цьому судом враховується, що покладання витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні за ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, тому їх слід компенсувати за рахунок держави.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-372, 512, 513 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, із посиленим наглядом, обраний відносно ОСОБА_7 , залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-2000» до ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-2000» (, Полтавська область, м. Полтава, вул. Вокзальна, буд. 6) матеріальну шкоду, завдану суспільно небезпечним діянням, в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Речові докази:

-пошкоджений металевий поштовий ящик, який знаходиться у камері збереження речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

-жерстяну банку з напоєм «REVO», яка знаходиться у камері збереження речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути ТОВ «БВС Ритейл»;

-оптичний носій інформації DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження з будівлі фасаду готелю OTTE; оптичний носій інформації «DVD-R» диск марки «MY MEDIA» 16 Х 4.7 GB 120 MIN. з відеозаписами з зовнішніх та внутрішніх камер спостереження АЗС БВС № 62 ТОВ «БВС РИТЕЙЛ» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати на залучення експерта компенсувати за рахунок держави.

На ухвалу протягом тридцяти днів з дня оголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

СуддяОСОБА_1