Справа № 343/3/26
Провадження № 11-кп/4808/235/26
Категорія ст.126-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000323 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2026 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 19.04.2024 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ст. 390-1, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 1 (один) місяць, згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2025 року умовно достроково звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, на невідбутий строк три місяці три дні,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

До вступу вироку в законну силу змінено запобіжний захід щодо ОСОБА_8 з особистого зобов`язання на тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи неодноразово судимим Долинським районним судом Івано-Франківської області за злочини пов`язані із домашнім насильством, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , з якою він спільно проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , де вказані особи ведуть спільне господарство і пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, тобто проживають у близьких відносинах, як члени однієї сім`ї.

В свою чергу, ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно та систематично з 07.02.2024 по 30.10.2025 вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_10 , яке виражається у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що погіршило якість її життя, із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання.

В результаті протиправних дій, ОСОБА_8 , протягом двох років неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.

Зокрема, 07.02.2024 близько 20:00 год. ОСОБА_8 , за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюваннях на адресу матері нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим 15.02.2024 року Долинським районним судом Івано-Франківської області, його притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 2 ст.173-2, ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Крім того, ОСОБА_8 , продовжуючи свої умисні дії спрямовані на умисне вчинення домашнього насильства, 08.07.2025 близько 20:00 год. та 22.09.2025 близько 19:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , знову вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюваннях на адресу матері нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим 14.10.2025 Долинським районним судом Івано-Франківської області його двічі притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст.173-2 і ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_8 , правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і продовжуючи свою умисну протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_10 , що призвело до її психологічного страждання та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 30.10.2025 приблизно о 18:00 год., перебуваючи за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_10 , насильницькі дії в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичної розправи.

Наведені систематичні умисні протиправні дії ОСОБА_8 , призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_10 , що виражались у словесних образах, погрозах фізичною розправою та приниженні її честі і гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдали шкоди її психічному здоров`ю та погіршення життя потерпілої.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Вважає вирок суду надто суворим. Звертає увагу на наступні обставини: він визнав вину у вчиненому злочині, до якого ставиться негативно і щиросердечно розкаявся. Також зауважує, що в нього склалися важкі життєві обставини, оскільки суд заборонив йому приходити додому, де він жив все життя. Просить призначити йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги; обвинувачений ствердив, що шкодує про конфлікти з матір`ю, звертав увагу на те, що хворіє з 2018 року, тому не може перебувати в умовах СІЗО, проте він не встиг пройти належне медичне обстеження та отримати медичні документи, які підтверджують його незадовільний стан здоров`я;

- прокурор заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що фактичні обставини провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників судового провадження не оспорюються, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого апеляційним судом не перевіряються.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує на незаконність вироку суду в частині призначеного йому покарання і вважає його несправедливим через суворість.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, востаннє засуджений 19.04.2024 Долинським районним судом Івано-Франківської області за ст.390-1, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 1 (один) місяць, на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2025, умовно-достроково звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2024 року за ст. 390-1, 71 КК України, на невідбутий строк три місяці три дні (а.с.70-71,79-90); знаходився під спостереженням в лікаря-психіатра КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» з приводу психічних захворювань, в тому числі у зв`язку з вживанням психоактивних речовин (а.с. 78); має постійне місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.75), а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставинами, які обтяжують покарання вчинення злочину особою повторно; вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також взяв до уваги досудову доповідь інспектора Калуського РС №1 філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області» ОСОБА_11 від 05.02.2026 року, згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб високий; виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб); застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с.38-40).

З урахуванням всіх вказаних обставин в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому покарання, враховуючи наведені дані про його особу та конкретні обставини провадження.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено обставин, які пом`якшують покарання. Зокрема, суд зазначив, що констатує відсутність щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, враховуючи поведінку обвинуваченого після його вчинення (продовження протиправної поведінки), що свідчить про небажання змінити свою поведінку.

Під час апеляційного розгляду також не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

При цьому, в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 за станом здоров`я не може відбути призначене йому покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при призначенні покарання необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено на забезпечення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення злочинів іншими особами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання та необхідності його пом`якшення, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2026 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5