УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2026 року

м. Київ

справа № 489/7914/18

провадження № 51-807 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського (Інгульського) районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року стосовно останнього,

установив:

Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційний суд, розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в інтересах засудженого, залишив вирок без зміни.

Відповідно до змісту судових рішень, що оскаржуються та встановлених судом першої інстанції обставин, 29 жовтня 2018 року о 15:45 годині, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Renault Premium 400,реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлий час доби виїжджав з території ТОВ «ДИА-НИКА», яка розташована по вул. Троїцькій 107-Е в м. Миколаєві в бік проїзної частини цієї вулиці, де перед виїздом здійснив повну зупинку. У цей час по зазначеній вулиці зі сторони вул. Квітневої в напрямку вул. Вінграновського по лівій смузі свого руху рухався мотоцикл Honda CBR 1000RR, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Після здійснення зупинки, ОСОБА_5 , у порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1 та вимог дорожньої розмітки 1.3 «Подвійна суцільна смуга» розділу 34 Правил дорожнього руху України, а саме під час виконання маневру повороту наліво на вул. Троїцьку проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед початком руху та зміною його напрямку ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проігнорував вимоги дорожніх знаків 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та 5.7.2 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», який вказував на можливий рух вправо, не переконався в безпеці свого маневру, став рухатися вліво перетинаючи проїзну частину вул. Троїцької, при цьому пересік подвійну суцільну смугу, не надав дорогу мотоциклу Honda CBR, що наближався по головній дорозі.

Унаслідок зазначених дій водія ОСОБА_5 , які не відповідали вимогам ПДР України, біля будинку №150 по вул. Троїцькій в м. Миколаєві (у смузі руху мотоцикла Honda CBR1000RR), відбулося зіткнення задньої лівої нижньої частини автомобіля Renault Premium 400 і передньої лівої частини мотоцикла Honda CBR1000RR.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла Honda CBR1000RR, ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень у той же день помер у кареті швидкої медичної допомоги від тупої поширеної поєднаної травми тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми та численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.

Суд кваліфікував дії засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

У касаційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вироку і ухвали апеляційного суду та просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог він зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і неповноту судового розгляду, стверджує, що рішення суду першої інстанції постановлено без належного встановлення обставин, які відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягають доказуванню. На його думку, суд не забезпечив всебічного, повного й об`єктивного дослідження доказів, чим порушив вимоги ст. 22 КПК України, не усунув сумніви щодо винуватості ОСОБА_5 , що не відповідає загальним засадам, передбаченим ст. 17 КПК України, у зв`язку з цим постанови вирок, який не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Посилаючись на фактичні обставини захисник зазначає, що мотоцикліст рухався зі значним перевищенням швидкості, і не застосував екстреного гальмування, допустивши перекидання мотоцикла ще до зіткнення, що, на думку захисника, могло бути самостійною причиною настання смертельних наслідків, однак суд не оцінив чи мав засуджений технічну можливість запобігти ДТП.

Вважає, що суд передчасно дійшов висновку, з яким необґрунтовано погодився апеляційний суд, про наявність у діях засудженого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, без належного встановлення причинного зв`язку між діями засудженого та смертю потерпілого.

Перевіривши доводи касаційної скарги захисника, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів, з огляду на таке.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується ст. 412-414 цього Кодексу.

Підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції наведені у ст. 415 КПК України.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте на обґрунтування своїх вимог він вказує про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду.

Згідно зі ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, вироком Ленінського (Інгульського) районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Суд встановив, що водій, керуючи автомобілем Renault Premium 400, виїжджаючи з прилеглої території, порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України та дорожню розмітку 1.3 «Подвійна суцільна смуга», не надав переваги в русі мотоциклу Honda CBR, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого створив аварійну ситуацію, що призвела до зіткнення та смерті мотоцикліста.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції поклав у основу рішення, зокрема, дані висновків судових експертиз, визнавши їх належними, допустимими та достовірними доказами і дійшов висновку, що саме порушення водієм Renault вимог ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП та смертю потерпілого.

При цьому, суд перевірив доводи захисника щодо швидкості мотоцикла, можливості його виявлення, механізму падіння та отримання тілесних ушкоджень до моменту зіткнення та визнав такими, що не спростовують встановлених фактичних обставин кримінального провадження.

Суд виключив із обвинувачення посилання на дії водія мотоцикла, проте це не вплинуло на загальний висновок про винуватість ОСОБА_5 .

У вироку суд зазначив, що співвідношення вини як засудженого так і загиблого потерпілого у порушення вимог ПДР України, які б у разі належного їх дотримання з технічної точки зору могли попередити ДТП, не вплинуло на юридичну оцінку дій засудженого як першопричину ДТП, хоча і вплинуло на визначення розміру покарання, яке суд обрав приближеним до мінімального, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи захисника щодо неповноти висновків судових експертиз, відсутності вихідних даних або недослідження моменту виникнення небезпеки були предметом оцінки суду першої інстанції. Суд встановив, що висновки експерта відповідають вимогам ст. 101-102 КПК України, містять достатні дані для встановлення механізму ДТП та узгоджуються з іншими доказами, зокрема відеозаписом, наданим ТОВ «ДИА-НИКА», з камер спостереження та протоколами огляду місця події. Суд виходив із того, що експерт не встановлює юридичну оцінку, а надає технічні висновки, які в сукупності з іншими доказами підтверджують порушення водієм Renault правил, передбачених п.п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України та вимог дорожньої розмітки 1.3 «Подвійна суцільна смуга».

Посилання захисника у касаційній скарзі на перевищення швидкості мотоциклістом не спростувало встановленого судом причинного зв`язку.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, навіть порушення правил дорожнього руху потерпілим не звільняє іншого водія від відповідальності, якщо його власні порушення перебувають у причинному зв`язку з наслідками. Суд першої інстанції встановив, що саме дії ОСОБА_5 - виїзд на проїзну частину в смузі руху мотоцикла Honda CBR1000RR, без надання переваги створили аварійну ситуацію, яка стала безпосередньою причиною зіткнення.

Крім того суд перевірив доводи захисника ОСОБА_8 про можливе отримання потерпілим смертельних ушкоджень до моменту зіткнення та обґрунтовано відхилив, оскільки дані висновку судової медичної експертизи вказували на причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями та фактом зіткнення транспортних засобів, а будь?які припущення сторони захисту не підтверджувались жодним доказом.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належно мотивованим, суд належним чином встановив фактичні обставини, навів мотиви, з яких визнав докази сторони обвинувачення достовірними, а доводи захисту - необґрунтованими, правильно кваліфікував діяння засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України, всебічно дослідив докази, надав їм оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України та дійшов логічного і мотивованого висновку про наявність у діях ОСОБА_5 порушення вимог ПДР, що перебувало у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП та смертю потерпілого ОСОБА_7 .

Перевіривши доводи апеляційною скаргою захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які за своїм змістом є аналогічними тим, що наводить останній у своїй касаційній скарзі, апеляційний суд відхиливши їх, залишив вирок без зміни.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками, наведеними у вироку, визнавши їх законними, обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Залишаючи апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення, апеляційний суд дійшов висновку, що докази, покладені в основу вироку, отримані у порядку, визначеному КПК України, є належними, допустимими та узгоджуються між собою, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини ДТП, а висновки експертиз є достатніми для встановлення причинного зв`язку між порушеннями водія Renault та наслідками.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки містить мотивовану відповідь на доводи апеляційної скарги сторони захисту, підтверджує законність і обґрунтованість вироку.

Таким чином, аналіз змісту вироку та ухвали апеляційного суду свідчить, що ухвалені рішення відповідають вимогам ст. 370 та ст. 419 КПК України. Доводи сторони захисту не спростовують установлених судом першої інстанції обставин, з якими обґрунтовано погодився апеляційний суд, і не впливають на законність та вмотивованість судових рішень, тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського (Інгульського) районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року стосовно останнього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3