н/п 1-кс/490/965/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1340/26
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

02 березня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000236від 20.02.2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 19.02.2026 в ході проведення огляду місця події в приміщенні супермаркету ТОВ «АТБ маркет», за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 154, а саме: предмет зовні схожий на ніж; термінал безготівкового розрахунку сірого кольору S:, з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то слідчий вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти накладення арешту не заперечував, окрім терміналу.

Враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, СВ ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000236від 20.02.2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

Згідно матеріалів досудового розслідування, що 19.02.2026 року, під час патрулюванню по проспекту центральному, рухаючись в напрямку від вул. Садова до вул. 3 Слобідська, було помічено транспортний засіб марки та моделі «Skoda Favorit» з д.н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому о 21:10 год. було зупинено за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 141, за порушення 2.9В ПДР України. Надалі в ході перевірки водія ТЗ, було встановлено, що водієм даного ТЗ, являється - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході перевірки якого, через бази даних ІПНП було виявлено, що даний громадян перебуває у розшуку як особа, що вчинила самовільне залишення частини (СЗЧ). В подальшому ОСОБА_4 співробітниками екіпажу «Корвет - 151» УПП в Миколаївській області, було запропоновано проїхати до Військової служби правопорядку (ВСП).

ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на протидію законній діяльності працівників правоохоронного органу, діючи усвідомлено та зухвало, відмовився виконати законну вимогу поліцейських щодо проїзду до Військової служби правопорядку (ВСП). Після цього, інспектором УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було роз`яснення йому змісту ст. 37 ЗУ «Про Національну поліцію», щодо обмеження у пересуванні, ОСОБА_4 почав поводитися агресивно, заявивши, що все одно залишить місце події.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на опір працівникам правоохоронного органу, ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та, скоротивши дистанцію до інспектора ОСОБА_5 , дістав з лівої кишені куртки предмет, схожий на ніж. Ігноруючи попередження від даного співробітника поліції про застосування вогнепальної зброї та вимоги кинути ніж, ОСОБА_4 почав тікати по алеї пр. Центрального в бік вул. 3-ї Слобідської.

Надалі ОСОБА_4 , забіг до приміщення магазину «АТБ» за адресою: пр. Центральний, 154. Розуміючи, що головний вхід перекритий, останній, тримаючи ніж у руці, почав рухатися на поліцейських, після чого через вихідні двері проник до торгівельного залу.

О 21:27 год. на допомогу прибув екіпаж «Корвет - 082» у складі т.в.о. командира роти №2 батальйону №4 УПП в Миколаївській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та заступник командира роти №2 батальйону №4 УПП в Миколаївській області - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час, ОСОБА_4 , ігноруючи заклики чотирьох працівників поліції та загрожуючи життю оточуючих, викрикував: «я вам не дамся, я вас заріжу».

Перебуваючи у передній частині магазину неподалік касової зони, ОСОБА_4 , з метою уникнення затримання, вчинив активний фізичний опір: у момент, коли ОСОБА_6 намагався затримати остання, застосувавши до нього фізичну силу, а саме намагався схопити його за плече, ОСОБА_4 розвернувся і наніс поліцейському удар ножем у ліве передпліччя, прорізавши формений одяг та спричинивши тілесне ушкодження.

В подальшому на допомогу прибув екіпаж «Корвет -102» в складі інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП в Миколаївській області - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП в Миколаївській області - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та екіпаж спеціального підрозділу ТОР.

Після вчинення нападу ОСОБА_4 намагався переховуватися в складських приміщеннях магазину, продовжуючи чинити опір, який був подоланий лише після застосування поліцейськими спеціальних засобів (газового балончика «Кобра») відповідно до ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію».

Після чого, працівниками Управління патрульної поліції в Миколаївській області припинено протиправну діяльність ОСОБА_4 , шляхом застосування відносно останнього фізичної сили та спеціальних засобів, кайданків з метою затримання відповідно п. 1 ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» та доставлено до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. 2-га Екіпажна, 59.

Так, 19.02.2026 в ході проведення огляду місця події в приміщенні супермаркету ТОВ «АТБ маркет», розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 154, виявлено та вилучено вказане майно.

Постановою слідчого вказане майно, визнаноречовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке просять накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому суд вважає обґрунтованим покликання на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити, однак частково, наклавши арешт на предмет зовні схожий на ніж.

Відмовляючи в накладенні арешту на термінал безготівкового розрахунку сірого кольору S:, суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Однак, матеріалами справи не підтверджено, що термінал безготівкового розрахунку сірого кольору S:, на який просять накласти арешт, був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містять інші відомості.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, зокрема те, що слідчим належним чином не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту, атому в задоволенні клопотання в цій частині суд відмовляє.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 19.02.2026 в ході проведення огляду місця події в приміщенні супермаркету ТОВ «АТБ маркет», за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 154, а саме: предмет зовні схожий на ніж, з метою забезпечення збереження речового доказу.

В решті клопотання відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1