ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/234/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/77/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України кримінального провадження, внесеного 02 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000107, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малотимошівська Новоукраїнського району Кіровоградської області, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 квітня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки), з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просив вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 квітня 2024 року скасувати, закрити кримінальне провадження щодо нього за обвинуваченням за ч.2 ст.296 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив кримінальне провадження закрити, та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку клопотання, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в клопотанні обвинуваченого, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

На підставі системного аналізу вищевикладених приписів кримінального процесуального закону вбачається, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

В своїй постанові від 11 листопада 2020 року колегія суддів Третьої судової палати ККС у складі ВС у справі №455/229/17 (провадження №51-3298км20) сформулювала правову позицію, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності застосовується, незважаючи на невизнання нею своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення. Про згоду особи на звільнення її від кримінальної відповідальності за цією статтею може свідчити чітко сформульована нею вимога в апеляційній скарзі, а також окреме клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності.

Дотримання умов, визначених ч.ч.1-3 ст.49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності, при цьому, вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Частиною 2 ст.4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкція інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Разом з тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, ОСОБА_7 засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, яке вчинено 01 січня 2021 року.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Відповідно до положень ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

За змістом вимог п.3 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Водночас, під час апеляційного розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не вчиняв нових кримінальних правопорушень до спливу строку, визначеного п.3 ч.1 ст.49 КК України та від органу досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні не переховувалась, внаслідок чого строки давності в кримінальному провадженні не переривались та не зупинялись.

Таким чином, на момент апеляційного розгляду закінчилися строки давності щодо кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, та з урахуванням вимог ч.1 ст.417, п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.288 КПК України, належить скасувати оскаржуваний вирок в частині засудження ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України та звільнити його від кримінальності відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Разом з цим, відповідно до змісту ст. 129 КПК України, суд може прийняти рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру. Суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням кримінальних правопорушень, у разі постановлення ухвали про звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закриттям провадження.

Суд апеляційної інстанції враховує, що в аспекті реалізації приписів ст. 129 КПК України, за якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише в разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, цивільний позов залишається без розгляду у разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. У такому випадку позивач вправі заявити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним цивільні позови заявлені потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів роз`яснює, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не є реабілітуючою підставою, а тому потерпілі не позбавлені процесуальної можливості звернутися до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного суду від 27 січня 2025 року у справі № 537/984/20 (провадження № 51-1747км22).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не вирішує питання щодо долі речових доказів на підставі ст.100 КПК України, оскільки в матеріалах кримінального провадження відомості про визнання будь яких речей речовими доказами - відсутні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений та відсутні процесуальні витрати.

Керуючись ст. 405, 407, 417, 419 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 право на звернення з цивільним позовом до суду першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4