Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2026 року м. Рівне

Справа № 569/6360/25

Провадження № 11-кп/4815/234/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 і її представника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000239 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 липня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рівне, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

у с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 липня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн, в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Судом частково задоволено цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої 70 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 35 000 грн витрат на правову допомогу.

Вироком вирішено питання стосовно речових доказів, процесуальних витрат та скасовано арешт, накладений на майно у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 28 січня 2025 року о 06 годині 29 хвилин, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у технічно справному стані, рухаючись по вул. Поповича, зі сторони вул. Лікарняної в напрямку вул. Дворецької, у м. Рівне, в порушення вимог п.п. б) п. 2.3 та п. 16.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), проявив неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч, не дав дорогу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину по регульованому пішохідному переходу, зліва на право по ходу руху транспортного засобу, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку із переломом верхньо - медіальної стінки правої орбіти з поширенням на решітчасту кістку справа та переломом правої величної кістки без зміщення із зовнішніми проявами ушкоджень у вигляді забою - осаднення м`яких тканин голови та забійною раною верхньої губи, забою - осаднення м`яких тканин грудної клітки, обох колінних суглобів (із гематомою лівого колінного суглобу), перелому лівої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_7 пункту 16.2 ПДР, який передбачає, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить цей вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що саме пішохід порушила вимоги Правил дорожнього руху, а саме п. 4.4. не виділила себе на проїжджій частині у темну пору доби, саме вона створила аварійну ситуацію.

Вказав, що коли побачив потерпілу у світлі фар, зробив все можливе, аби уникнути ДТП, але через маленьку відстань цього зробити не вдалось. Також зазначив, що освітлення пішохідного переходу було неналежним.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, міркування прокурора ОСОБА_4 про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 3 цієї статті передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак обвинувачений, ставлячи вимоги про скасування цього вироку й просячи надати іншу оцінку доказам, встановленим місцевим судом, не заявив клопотання про повторне дослідження доказів із зазначенням підстав, передбачених ч.3 ст. 404 КПК, для такого дослідження.

Тому колегія суддів приймає до уваги докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, не надаючи їм іншої оцінки, ніж надав місцевий суд.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції повною мірою дотримався зазначених вимог закону, а його висновки щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, за викладених у вироку обставин, ґрунтуються на досліджених та належно оцінених доказах.

Зокрема, відповідно до показань потерпілої ОСОБА_5 , наданих нею під час допиту у суді першої інстанції, у день події вона була одягнута у темну куртку, світлі джинси, чорну шапку, а на рюкзаку з білими вставками була світловідбиваюча стрічка. Вказала, що після увімкнення зеленого світла на світлофорі, подивившись по сторонам, вона почала переходити дорогу та коли вже майже її перейшла, повернувши голову в бік, зненацька побачила машину перед собою, а потім нічого не пам`ятає. Зазначила, що обвинувачений відвіз її у приймальне відділення лікарні.

Згідно з висновком експерта державної спеціалізованої установи «Рівненське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 185 від 13 березня 2025 року, отримані ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Також місцевий суд дослідив протокол огляду відео файлів - відеозапису із системи «Безпечне місто» від 05.02.2025, де зафіксовано подію дорожньо-транспортної пригоди з камер відеоспостереження та відеонагляду, які знаходяться на регульованому перехресті вул. Поповича вул. Бандери вул. Дворецька у м. Рівне від 28 січня 2025 року, а також було переглянуто сам відеозапис, на якому зафіксовано момент наїзду автомобіля марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 на потерпілу ОСОБА_5 , яка переходила регульований пішохідний перехід на зелений сигнал світлофору при достатньому освітленні вуличними ліхтарями.

Поряд з цим, згідно з висновком експерта від 25.03.2025 № КСЕ-19/118-25/3745, складеним за результатами проведеної комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи, у цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , повинен був діяти згідно з технічними вимогами п. 12.2, 12.4 та 16.2 Правил дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_5 застосуванням гальмування. У діях водія автомобіля марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.2 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані докази, у своїй сукупності, підтверджують наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, а саме порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також спростовують доводи обвинуваченого щодо неналежного вуличного освітлення регульованого пішохідного переходу та відсутності на одязі потерпілої світловідбичаючих елементів.

Також, колегія суддів зауважує, що місцевий суд з належною ретельністю перевірив вищевказані доводи обвинуваченого, однак вони не знайшли свого підтвердження.

Водночас у ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що ним на користь потерпілої було сплачено 1 000 грн компенсації шкоди. Вказану обставину підтвердила потерпіла ОСОБА_5 .

Згідно приписів ч.2, 4 ст. 532 КПК у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Ухвалюючи вказаний вирок, місцевий суд скасував арешт, накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2025 року на автомобіль марки «Skoda Fabia», номерний знак НОМЕР_2 , та ухвалив повернути цей транспортний засіб його власнику ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили.

За цих обставин колегія суддів не вбачає підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для вирішення клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна окремим процесуальним рішенням, оскільки вказане питання вже вирішено у цьому вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що вказаний вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 липня 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3