СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2028/26
ун. № 759/5925/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000317 від 28.10.2019

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, власником якого є підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

1) Земельна ділянка з кадастровим номером :01:075:0150

2) нежитлове приміщення № 157 за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00)

3) Група нежитлових приміщень № 156 (приміщення з № 1 по № 4), в літері А, за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ 00)

4) 1/3 спільної часткової власності квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 00)

5) автомобіль TOYOTA COROLLA, VIN: НОМЕР_2 , номер та серія знака: НОМЕР_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що у період з грудня 2017 року по 23.04.2018 на території Київської області, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа, реалізуючи єдиний злочинний умисел, діючи узгоджено між собою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання у вигляді незаконної порубки лісу і заподіяння тяжких наслідків, використали інших осіб, які діяли без усвідомлення протиправного характеру своїх дій та дій вказаної групи осіб, під виглядом законної господарської діяльності, шляхом підготовки, складання, підписання, погодження, затвердження, отримання та використання офіційних документів, штучно створили умови для незаконної видачі лісорубного квитка серії КИ ЛРК № 004599 від 23.04.2018, що став підставою для здійсненням незаконної порубки 1890 дерев на лісових ділянках загальною площею суцільного зрубу 1,5 га у кварталі 36 виділі 15 Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс.

Протиправними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленої особи державі заподіяно шкоду в розмірі 3 571 519, 12 грн (три мільйони п`ятсот сімдесят одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять гривень, дванадцять копійок), чим заподіяно істотну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в незаконній порубці дерев у лісах, що заподіяла істотну шкоду, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України (в редакції КК України чинній станом на 23.04.2018).

Крім того, у період з 09.07.2018 по 17.07.2019 на території Київської області, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа, реалізуючи єдиний злочинний умисел, діючи узгоджено між собою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання у вигляді незаконної порубки лісу і заподіяння тяжких наслідків, використали інших осіб, які діяли без усвідомлення протиправного характеру своїх дій та дій вказаної групи осіб, під виглядом законної господарської діяльності, шляхом підготовки, складання, підписання, погодження, затвердження, отримання та використання офіційних документів, штучно створили умови для незаконної видачі лісорубних квитків серії КИ ЛРК № 008977 від 09.01.2019, КИ ЛРК № 009035 від 17.07.2019, що стали підставою для здійсненням незаконної порубки 857 дерев на лісових ділянках загальною площею суцільного зрубу 2 га у кварталі 33 виділах 16, 20, 21 Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс».

Протиправними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленої особи державі заподіяно шкоду в розмірі 5 086 389, 50 грн (п`ять мільйонів вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят дев`ять гривень, п`ятдесят копійок), чим спричинено тяжкі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в незаконній порубці дерев у лісах, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, що спричинила тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України (в редакції КК України чинній станом на 17.07.2019).

Крім того, у період з 07.05.2020 по 13.10.2020 на території Київської області, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа, реалізуючи єдиний злочинний умисел, діючи узгоджено між собою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання у вигляді незаконної порубки лісу і заподіяння тяжких наслідків, використали інших осіб, які діяли без усвідомлення протиправного характеру своїх дій та дій вказаної групи осіб, під виглядом законної господарської діяльності, шляхом підготовки, складання, підписання, погодження, затвердження, отримання та використання офіційних документів, штучно створили умови для незаконної видачі лісорубних квитків серії КИ ЛРК № 016311 від 08.07.2020, КИ ЛРК № 016332 від 19.08.2020 та КИ ЛРК № 016352 від 13.10.2020, що стали підставою для здійсненням незаконної порубки 1120 дерев на лісових ділянках загальною площею суцільного зрубу 2,6 га у кварталі 29 виділі 3 Оливського агролісництва ДП «СЛП «Київоблагроліс».

Протиправними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленої особи державі заподіяно шкоду в розмірі 4 681 903, 79 грн (чотири мільйони шістсот вісімдесят одна тисяча дев`ятсот три гривні, сімдесят дев`ять копійок), чим спричинено тяжкі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в незаконній порубці дерев у лісах, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, що спричинила тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України (в редакції КК України чинній станом на 13.10.2020).

11.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 4 ст. 246 КК України.

З метою збереження речових доказів, необхідно вирішити питання про накладення арешту на вказане вище майно підозрюваного згідно зі ст. 170 КПК України

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в клопотанні.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 надала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні клопотання. Свою позицію захист обґрунтовує тим, що клопотання є необґрунтованим, оскільки слідчим фактично лише формально зазначено про наявність цивільного позову, проте не наведено конкретних обставин, які б свідчили про існування реальних ризиків відчуження майна. Також адвокат вказує, що розмір заявлених позовних вимог у матеріалах клопотання належним чином не обґрунтований, а самого підозрюваного не ознайомлено з текстом позову та не вручено його копію, що позбавляє його можливості реалізувати права цивільного відповідача та перевірити співмірність арештованого майна розміру шкоди.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував.

Вивчивши зміст клопотання і надані суду письмові докази, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000317 від 28.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 246, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 364 КК України.

11.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 4 ст. 246 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , являється власником наступного нерухомого майна:

1) Земельна ділянка з кадастровим номером :01:075:0150

2) нежитлове приміщення № 157 за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00)

3) Група нежитлових приміщень № 156 (приміщення з № 1 по № 4), в літері А, за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ 00)

4) 1/3 спільної часткової власності квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 00),

а також власником транспортного засобу: автомобіль TOYOTA COROLLA, VIN: НОМЕР_2 , номер та серія знака: НОМЕР_3 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні представника цивільного позивача, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Твердження захисту про необґрунтованість клопотання та порушення прав підозрюваного як цивільного відповідача не можуть бути підставою для відмови у накладенні арешту з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна є тимчасовим заходом для запобігання можливості його приховування, пошкодження чи відчуження. На даній стадії (розгляд клопотання про арешт) слідчий суддя не вирішує питання про доведеність вини або законність самого цивільного позову по суті, а лише перевіряє наявність підстав для забезпечення майбутнього виконання вироку в частині цивільного позову.

Щодо відсутності вручення копії позову підозрюваному: згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання про арешт майна може здійснюватися навіть без участі власника майна, якщо це необхідно для забезпечення арешту. Отже, факт невручення копії позову на момент розгляду клопотання про накладення арешту не є процесуальним бар`єром для застосування цього заходу забезпечення, оскільки підозрюваний не позбавлений права ознайомитися з позовом пізніше та надати свої заперечення під час судового розгляду справи по суті.

Ризик відчуження майна підозрюваним є реальним, оскільки санкція ч. 4 ст. 246 КК України, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_4 , передбачає суворе покарання, а наявність заявленого багатомільйонного позову створює природний стимул для власника вжити заходів щодо приховування майна з метою уникнення його подальшої конфіскації чи стягнення.

З огляду на викладене, суд вважає заперечення захисту такими, що не спростовують необхідність накладення арешту.

В межах кримінального провадження № 0000317 від 28.10.2019 Київською обласною прокуратурою заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 в якому ставиться вимога про стягнення з останніх на користь Іванківської сільської ради Вишгородського району Київської області збитки завдані кримінальним правопорушенням в розмірі 13 339 812,41 грн.

У клопотанні слідчого, зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), у разі постановлення обвинувального вироку та задоволення заявленого цивільного позову.

Тому, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, врахувавши наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та, забезпечивши розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого, подане в межах кримінального провадження № 0000317 від 28.10.2019, підлягає задоволенню та необхідно накласти арешт, із застосуванням найменш обтяжливого для власника способу - шляхом заборони розпорядження та відчуження, на майно ОСОБА_4 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), з огляду на те, що Київською обласною прокуратурою, в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 в якому ставиться вимога про стягнення з останніх на користь Іванківської сільської ради Вишгородського району Київської області збитки завдані кримінальним правопорушенням в розмірі 13 339 812,41 грн., оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, передане чи приховане.

Керуючись статтями 93, 131, 132, 170-173, 233, 234, 235, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000317 від 28.10.2019 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, власником якого є підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

1) Земельна ділянка з кадастровим номером :01:075:0150

2) нежитлове приміщення № 157 за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00)

3) Група нежитлових приміщень № 156 (приміщення з № 1 по № 4), в літері А, за адресою: АДРЕСА_3 (РНОНМ 00)

4) 1/3 спільної часткової власності квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ 00)

5) автомобіль TOYOTA COROLLA, VIN: НОМЕР_2 , номер та серія знака: НОМЕР_3

Ухвала виконується негайно, її оскарження не зупиняє виконання.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, без виклику яких постановлено ухвалу - протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

?Слідчий суддя ОСОБА_1