Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
208/662/26: Кримінальні справи (з 01.01.2019); Провадження за поданням правоохоронних органів, за клопотанням слідчого, прокурора та інших осіб про; арешт майна.
Надіслано судом: 03.04.2026. Зареєстровано: 04.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 06.04.2026.
Дата набрання законної сили: 03.04.2026
Номер судового провадження: 1-кс/208/1357/26
справа № 208/662/26
провадження № 1-кс/208/1357/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м.Кам`янське клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при проваджені досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000681 від 13.11.2025, за за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло вказане клопотання, у якому слідчий за погодження прокурора, просить слідчого суддю накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та використання наступне майно: мотоцикл марки VENTUS VS50QT, номерний знак НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , рік випуску 2009, колір синій, який згідно облікової картки №15516387 від 04.04.2013 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, направили на адресу суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, на задоволенні клопотання наполягають.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судове засідання не викликались, з урахуванням доводів слідчого наведених у клопотанні.

Відповідно до приписів ч.4 ст.170 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Слідчий просив задовольнити вказане клопотання, з метою забезпечення конфіскації майна ОСОБА_5 як виду покарання та забезпечення завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали вказаного клопотання зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів клопотання, у провадженні СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження №0000681 від 13.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Відповідно до повідомлення про підозру від 20.03.2026 ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Санкція статті злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

За загальним правилом арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурор, обґрунтовуючи клопотання зазначив, що в даному випадку застосування арешту майна обумовлено необхідністю конфіскації майна як виду покарання з метою забезпечення процесуальних наслідків.

Згідно облікової картки №15516387 від 04.04.2013 мотоцикл марки VENTUS VS50QT, номерний знак НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , рік випуску 2009, колір синій, належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас варстість вказаного мотоциклу не зазначено.

Конфіскація майна є примусовим безоплатним вилученням власності за рішенням суду, що має відповідати принципу співрозмірності тяжкості вчиненого злочину. Обмеження права власності повинно бути розумним, необхідним та не перевищувати межі, необхідні для досягнення цілей кримінального провадження.

Відповідно до наданих матеріалів, інформацію про вартість мотоциклу до клопотання не надано, що унеможливлює визначити розумність та співрозмірність застосованого заходу забезпечення кримінального провадження (арешти майна).

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає необхідним повернути клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків у зв`язку з тим, що воно подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при проваджені досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000681 від 13.11.2025, за за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України про накладення арешту на майно - повернути прокурору.

Встановити строк для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків в сімдесят дві години з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...