Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3033/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/183/26
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №295/3033/26 в межах кримінального провадження №0000126 від 21.02.2026 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 23.02.2026,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 . Застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави. Строк дії ухвали встановлено до 15.04.2026.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначає, що ОСОБА_10 не визнає себе винним в інкримінованому йому злочині, підозру вважає не обґрунтованою, а також є особою молодого віку; має постійне місце проживання та реєстрації; до затримання перебував під цілодобовим домашнім арештом, має міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю, що належно не було враховано слідчим суддею. Вважає, що наразі відсутні будь які виняткові обставини для обрання запобіжного заходу ОСОБА_11 саме у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи здатні в повній мірі забезпечити належну поведінку останнього. Зазначає, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, не вказано жодного конкретного ризику щодо підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора на спростування апеляційних доводів, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №295/3033/26, в провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП перебуває кримінальне провадження №0000126 від 21.02.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , будучи 19.01.2024 засудженим Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, належних висновків не зробив, та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 19.02.2026 у кримінальному провадженні №0000213 від 13.06.2021, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.115 КК України, відносно останнього змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. 20.02.2026 ОСОБА_8 був звільнений зі слідчого ізолятора, розташованого у м.Житомирі по проспекту Незалежності, 172, у зв`язку із повним відбуттям покарання у виді позбавлення волі за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2024. 20.02.2026 після 19:30 год ОСОБА_8 приїхав до с.Ліщин Житомирського району Житомирської області. 21.02.2026 близько 00:30 год підозрюваний прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де проживає потерпілий ОСОБА_12 , попередньо приготувавши знаряддя для вчинення кримінального правопорушення - ніж. В подальшому ОСОБА_8 незаконно проник всередину вказаного будинку через вхідні двері, які не були зачинені, та в одній з кімнат, на ліжку виявив потерпілого ОСОБА_12 , який спав. ОСОБА_8 , тримаючи в руці ніж, діючи умисно та послідовно, почав завдавати вказаним ножем чисельні удари по обличчю та шиї ОСОБА_13 , однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були припиненні потерпілим ОСОБА_12 . В результаті дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_13 було спричинено тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани шиї зліва без пошкоджень великих судин та нервів, дві колото - різані рани м`яких тканин щічної ділянки з права, колото-різана рана кінчика носа пошкодженнями крила носа з права, різана рана в ділянці долонної поверхні правої кисті з права із пошкодженням сухожилка 5 пальця, дві різані рани лівої кисті руки в ділянці долоні, поверхнею а рана з незначним пошкодженням підборіддя, гематоми ділянки під правим оком. ОСОБА_8 , не довівши злочинний умисел до кінця, місце скоєння кримінальних правопорушень покинув.

21.02.2026, відповідно до ст.208 КПК України, ОСОБА_8 затримано та цього ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

21.02.2026 слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

На думку апеляційного суду клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

У відповідності до матеріалів судового провадження, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Наведене адвокатом в апеляційній скарзі щодо невинуватості ОСОБА_8 (фактично зводиться до посилань щодо невизнання вини підзахисним) в інкримінованих злочинних діях, не спростовує даних, що останній може бути причетним до інкримінованих кримінальних правопорушень. Переконливих доказів на спростування цього стороною захисту не надано. Формальні посилання на недоведеність висунутої підозри не підтверджені відповідними доказами.

В свою чергу, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування/суду, незаконного впливу на відповідних учасників провадження, нищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як і вчинити інше кримінальне правопорушення або його продовжити.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , фактичні обставини їх вчинення, наслідки вчиненого, суспільну небезпеку, тощо.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.162, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є не тяжким та особливо тяжким, санкція котрого (ч.2 ст.115 КК України) передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органу від органу досудового розслідування/суду. Крім того, в даному випадку слід взяти до уваги і фактичні обставини інкримінованих підозрюваному правопорушень (зокрема, зухвалість та цілеспрямованість злочинних дій), посткримінальну поведінку підозрюваного (залишив місце події), як і встановлений підвищений рівень соціальної небезпечності особи підозрюваного, що тільки підсилює зазначений процесуальний ризик.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників провадження потерпілого та свідків ( ОСОБА_8 є мешканцем тієї ж місцевості, де вчинено кримінальне правопорушення, обізнаний про коло осіб, які можуть бути допитані як свідки у даному провадженні, як і знайомий з потерпілим) будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. Слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому, при встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від учасників процесу під час судового засідання, крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на факт притягнення в попередньому до кримінальної відповідальності, як вище зазначалось, зухвалість інкримінованих дій підозрюваного, схильність до стійкої кримінальної поведінки, шо свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи останнього.

Крім того, на даний час є наявним і процесуальний ризик стосовно можливості підозрюваним ОСОБА_8 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на те, що останній залишив місце події та вжив заходів до уникнення викриття, як і те, що наряддя вчинення кримінального правопорушення не встановлено.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання захисника підозрюваного на те, що останній має міцні соціальні зв`язки, приживає з матір`ю, як і гарантії дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки при застосуванні альтернативного запобіжного заходу, не спростовують вище наведеного, як і не є в даному кримінальному провадженні об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

В свою чергу, будь-які медичні висновки про неможливість утримання ОСОБА_8 за станом його здоров`я в умовах слідчого ізолятору відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Одночасно, за встановлених підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, зважаючи на положення ст.183 КПК України (щодо злочину, який спричинив загибель людини), апеляційний суд звертає увагу на відсутність підстав для визначення в даному випадку відповідного розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, всі викладені стороною захисту апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчим суддею при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 23.02.2026, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави, до 15.04.2026 включно, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :