Провадження №: 1-кс/336/149/2026
УХВАЛА

іменем України

24 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 18.04.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України;

ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України;

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України -

за участі:

прокурора ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які приймали участь в режимі відеоконференції,

захисника - ОСОБА_14 , яка приймала участь в режимі відеоконференції,

встановив:

23.02.2026 в підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 , заявили відвід складу суду, який мотивований тим, що суд упереджений, тому що він не отримує судових повісток і викликів в судові засідання, не отримує процесуальних документів, а крім того, його підзахисний ОСОБА_5 не отримав ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому він вбачає упередженість суду.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заяву про відвід судді.

ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 підтримали заяву про відвід судді.

ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_15 покладалися на розсуд суду.

Прокурор вважав, що відсутні підстави для задоволення заяви про відвід судді.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду такої заяви повідомлені у встановленому законом порядку, причина їх неявки суду не відома.

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Неявка судді якому заявлено відвід, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, викладені у статті 75 КПК України, і їх перелік є вичерпним.

Статтями 75, 76 КПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Веттштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

23.02.2026 в підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 , заявили відвід складу суду, який мотивований тим, що суд упереджений, тому що він не отримує судових повісток і викликів в судові засідання, не отримує процесуальних документів, а крім того, його підзахисний ОСОБА_5 не отримав ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому він вбачає упередженість суду.

В судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2026 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 18.04.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України.

Внаслідок автоматизованого розподілу судових справ обвинувальний акт переданий у провадження судді ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 04.02.2026 року було призначено підготовче судове засідання.

ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_3 , заявили відвід складу суду, оскільки він, як захисник не отримує судових повісток і викликів в судові засідання, не отримує процесуальних документів, а крім того, його підзахисний ОСОБА_5 не отримав ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені доводи сторони захисту не є підставою для відводу судді.

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Заявник не довів упередженості судді ОСОБА_4 .

Незгода з процесуальними діями чи рішеннями судді не є підставою для відводу судді.

Відповідно до автоматизованої системи Д-3 захисник отримує судові повістки та процесуальні документи.

ОСОБА_5 вказує, що не отримав ухвалу суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак суд вказану ухвалу направив у встановленому законом порядку. 23 лютого 2026 року, коли обвинуваченого було доставлено до суду, копію ухвали вручено особисто обвинуваченому.

Під час розгляду заяви про відвід судді, не встановлено обставин, які б викликали сумніви в неупередженості та необ`єктивності судді.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. theUnitedKingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі ВеттштайнаWеttstеіn проти Швейцарії, п. 43).

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект, а саме наявність безсторонності, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Факт вчинення суддею певних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, не може розцінюватись як прояв упередженості та відсутності безсторонності судді під час розгляду судового провадження, оскільки у випадку непогодження з судовим рішенням та викладеними у ньому висновками суду, законом забезпечено право сторін кримінального провадження на оскарження в установленому законом порядку.

Суд зауважує, що за змістом положень статей 75, 76 КПК України незгода учасника кримінального провадження з процесуальними діями чи рішеннями судді не може бути підставою для відводу. Особа, яка вважає, що діями судді порушуються вимоги закону, має право на оскарження таких дій в порядку передбаченому законодавством. Повноваження щодо оцінки виконання судом першої інстанції вимог процесуального закону належить судам вищих інстанцій.

Будь-яких інших підстав для відводу судді не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, суддя не знайшов підстав для відводу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 по кримінальному провадженню ЄУН336/940/26, а тому вказана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 75, 81, 82 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 18.04.2024, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України; ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1