Справа № 296/2930/26
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

12 березня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 000072 від 11.06.2025, за ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 000072 від 11.06.2025, за ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме:

-транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;

-житловий будинок загальною площею (кв.м): 80,2, що розташований за адерсою: Житомирська обл., Житомирська обл., Чуднівський р-н., с. Карпівці, вул. Мислінського, будинок 14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна );

-земельну ділянку з кадастровим номером: :03:000:2056, площею 0,1169 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258);

-земельну ділянку кадастровим номером: :01:000:0147, площею 10,6772 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258);

Майно на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000072 від 11.06.2025, за ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 без реєстрації як суб`єкта господарської діяльності здійснював надання послуг у сфері ІТ, зокрема створення та технічну підтримку веб-сайтів для фізичних та юридичних осіб російської федерації.

Так, у лютому 2024 року в месенджері «Telegram» від особи на ім`я « ОСОБА_6 » ОСОБА_5 отримав пропозицію за грошову винагороду здійснювати адміністрування та просування веб-сайту готелю «Лермонтов отель» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що включало підготовку звітів щодо індексації сайту, технічне обслуговування серверів та інші послуги. Вказаний готель належить ТОВ «Респект» (м. Омськ, РФ).

Діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_5 погодився на пропозицію та впродовж лютого 2024 грудня 2025 років виконував роботи з адміністрування зазначеного сайту, отримуючи оплату на особистий кабінет у платіжній системі «ЮМані» з ідентифікатором 8099 у валюті російський рубль.

Крім того, з травня 2025 року за замовленням тієї ж особи ОСОБА_5 здійснював адміністрування та просування веб-сайту готелю «Славянка» («https://slhptel.ru»), який належить ТОВ «Мішель» (м. Омськ, РФ), отримуючи оплату через той самий електронний гаманець у платіжній системі «ЮМані».

Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» електронні гроші є одиницями вартості, що зберігаються в електронному вигляді та використовуються для здійснення платіжних операцій, а електронний гаманець є обліковим записом для їх зберігання та проведення операцій. Надання платіжних послуг дозволяється лише суб`єктам, визначеним законом та включеним до Реєстру платіжної інфраструктури.

Разом з тим, відповідно до постанови Правління Національного банку України №18 від 24.02.2022 під час воєнного стану заборонено використання електронних платіжних засобів, емітованих учасниками платіжних систем, що здійснюють діяльність на території російської федерації та республіки білорусь.

Рішеннями Ради національної безпеки і оборони України, введеними в дію указами Президента України №203/2021 та №340/2024, до ТОВ Небанківська кредитна організація «ЮМані» (м. Москва, РФ) застосовано санкції у вигляді повної заборони діяльності на території України. Водночас відомості про платіжну систему «ЮМані» відсутні у Реєстрі платіжної інфраструктури НБУ.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про заборону діяльності платіжної системи «ЮМані», продовжив її використання, здійснюючи фінансові операції через зареєстрований електронний гаманець, вхід до якого здійснював з використанням сервісів VPN за місцем свого проживання у м. Бердичів.

У період з 24.02.2022 по 20.11.2025 ОСОБА_5 отримав на зареєстрований обліковий запис у платіжній системі «ЮМані» грошові кошти у сумі 1 751 669 російських рублів.

Надалі, з метою приховування незаконного походження коштів, у період з 24.02.2022 по 14.12.2025 він здійснив ряд фінансових операцій через платіжну систему «ЮМані», зокрема оплату послуг мобільного зв`язку, хостингу та просування сайтів, а також виведення коштів через онлайн-обмінники на власні банківські рахунки, на загальну суму 1 733 762,24 рублів, що станом на 14.12.2025 становить 853 357,77 грн.

10.03.2026 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч.1 ст. 200, ч.1 ст. 209 КК України.

11.03.2026 слідчий, подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.3 ч.2 ст.170 КПК України з метою конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вказавши, що повністю його підтримує та просить задовільнити.

За приписами ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи викладене слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання без повідомлення власника майна, що відповідає приписам ч.2 ст.172 КПК України та без участі сторони обвинувачення..

Слідчий суддя , вивчивши клопотання та його додатки, прийшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одним із яких є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України. Відповідно до положень ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Для арешту з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання (п.3 ч.2 ст.170 КПК України) необхідно, крім іншого, встановити зокрема і обґрунтованість підозри особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Підозра за ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України вручена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.03.2026.

Враховуючи стадію досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України є обґрунтованою це підтверджується в своїй сукупності такими доказами:

-протоколом обшуку від 03.12.2025;

-протоколом огляду від 18.12.2025;

-протоколом огляду від 19.12.2025;

-протоколом огляду від 06.01.2026;

-протоколом огляду від 04.03.2026;

-іншими доказами в їх сукупності.

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки № 467664371 від 11.03.2026) підозрюваний ОСОБА_5 , має у особистій власності наступне нерухоме нерухоме майно:

- житловий будинок загальною площею (кв.м): 80,2, що розташований за адерсою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна );

- земельну ділянку з кадастровим номером: :03:000:2056, площею 0,1169 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258).

- земельну ділянку з кадастровим номером: :01:000:0147, площею 10,6772 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258).

Також у власності підозрюваного ОСОБА_5 є і рухоме майно, зокрема - автомобіль «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що підтверджено реєстраційною карткою на транспортний засіб.

Отже, слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, вважаю за необхідне накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 (з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання в кримінальному провадженні № 000072 від 11.06.2025 за ознаками ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 209КК України) .

При цьому щодо рузомого майна (з забороною користування, розпорядження та відчуження), а щодо нерухомого майна лише з забороною відчуження та розпорядження (найменш обтяжливий вид арешту)

Також о, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме :

- транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 (з забороною користування, розпорядження та відчуження);

- житловий будинок загальною площею (кв.м): 80,2, що розташований за адерсою: Житомирська обл., Житомирська обл., Чуднівський район, с. Карпівці, вул. Мислінського, будинок 14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна );

- земельну ділянку з кадастровим номером: :03:000:2056, площею 0,1169 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258);

- земельну ділянку з кадастровим номером: :01:000:0147, площею 10,6772 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258);

з забороною відчуження та розпорядження щодо вказаного нерухомого майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1