Справа № 139/125/26
Провадження № 1-кп/139/7/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт заобвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

УСТАНОВИВ:

04.03.2026 з Вінницької обласної прокуратури до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.09.2025 за № 0000877 та реєстр матеріалів досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, заобвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України (у тексті - КК України).

Ухвалою від 09.03.2026 (а. с. 26) у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 10.03.2026.

10.03.2026 до суду надійшло клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 (а. с. 32 - 35).

У підготовчому судовому засіданні заслухано доповідь прокурора, який повідомив, що обвинувальний акт відповідає кримінальному процесуальному закону, дотримані вимоги територіальної та інстанційної підсудності, угод на досудовому слідстві не укладено, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта прокурору не вбачає. Просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Також прокурор просить суд розглянути у даному підготовчому засіданні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки його строк закінчується 10.03.2026. У даному клопотанні прокурор зазначив, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2025 до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє до 10.03.2026. ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Внаслідок його вчинення загинули дві особи. Він офіційно не одружений, не має на утриманні дітей, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки та чинники, які могли б забезпечити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим існує ризик, що він у будь-який момент без зайвих труднощів може залишити місце постійного проживання та ухилитися від явки до суду.

ОСОБА_3 вчинив вказане кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує його покарання.

Окрім того, ОСОБА_3 у 2015 році притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, однак належних висновків для себе не зробив та знову допустив грубе порушення пов`язане з керуванням транспортного засобу, яке спричинило летальні наслідки.

Також ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно не можна виключати ймовірності того, що, не будучи обмеженим у спілкуванні із потерпілими та свідками, він може здійснювати на них незаконний вплив з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання останніми неправдивих показань. Саме тому, однією із цілей застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є зведення до мінімуму його можливості контактувати з іншими особами, окрім як у межах достатніх для забезпечення встановлених законом прав обвинуваченого.

Вищевикладене свідчить про те, що на цей час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_3 у разі зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, перебуваючи на волі, не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду у цьому провадженні.

Сторона захисту не заперечила щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Щодо питання продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то обвинувачений і його захисник - адвокат ОСОБА_6 поклалися на думку суд. Водночас просять суд забезпечити особисту присутність обвинуваченого ОСОБА_3 в залі суду під час наступного судового засідання з метою надання ним суду показань безпосередньо перед судом та всіма учасниками справи.

Заслухавши учасників підготовчого провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд дійшов висновку про можливість завершення підготовки та призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної (ч. 1 ст. 32 КПК України)та інстанційної (ч. 1 ст. 33 КПК України) підсудності. Угоди в кримінальному провадженні не підписувалися. Підстав для повернення обвинувального акту прокуророві, передбачених ст. 291 КПК України, для закриття кримінального провадження, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 284 КПК України та для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні, передбачених ч. 2 ст. 27 КПК України, судом не встановлено.

Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 в справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», у якій зазначено, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення. А згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

На думку суду відомості, що містяться в клопотанні прокурора, у їх сукупності з обвинувальним актом і доданими до нього матеріалами досудового розслідування дають підстави вважати, що ймовірна причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Щодо ризиків, якими обґрунтоване клопотання, а саме, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, то суд погоджується, що вказані ризики не зменшилися. Крім того, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відтак, у випадку застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачений зможе безперешкодно переміщатись територією України та переховуватись від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

За таких підстав суд вважає, що з урахуванням в сукупності клопотання прокурора, обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, прокурор довів наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання суд враховує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, а тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому будь-які докази на спростування вказаних ризиків обвинуваченим та його захисником суду не надані.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

До того ж перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою, суд має право застосувати таке обмеження права на свободу як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, беручи до уваги, що на даний час ризики, які слугували підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель двох людей, то суд не визначає йому розмір застави.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 314 - 316 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Завершити підготовку справи до судового розгляду.

Призначити відкрите судове засідання у кримінальному провадженні заобвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України, на 15 годину 30 хвилин 18 березня 2026 року в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників судового провадження: обвинувачених, їх захисників, потерпілих та процесуального прокурора.

Задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_6 про особисту участь у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області.

Зобов`язати державну установу «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» забезпечити особисту участь обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який утримується під вартою,у судовому засіданні,яке відбудеться 18березня 2026 року о 15 годині 30 хвилин в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження на 60 днів, без визначення розміру застави, запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримувати під вартою до 08 травня 2026 року включно.

Копію ухвали надіслати учасникам провадження і державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для організації виконання.

Роз`яснити учасникам провадження про їх право відповідно до ст. 317 КПК України знайомитися з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмового клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_11