ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/7441/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/232/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків в режимі відеоконференції апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , представника цивільного відповідача ОСОБА_11 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 червня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному 10 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001052, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Златопіль Харківської області, не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

У С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 червня 2025 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено частково та постановлено стягнути на його користь:

- з обвинуваченого ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 210 000 грн.

- з ПрАТ «СК» ЄВРОІНС УКРАЇНА, матеріальну шкоду у розмірі 8408 грн. 09 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково та постановлено стягнути на його користь:

- з обвинуваченого ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 344 000 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

- з ПрАТ «СК» ЄВРОІНС УКРАЇНА матеріальну шкоду у розмірі 96 000 грн.

Цим же вироком постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі: 3 979 грн. 50 коп.; 3 979 грн. 50 коп.; 15 145 грн. 60 коп.; 11 359 грн. 20 коп.

Вирішено долю речових доказів та арештованого майна.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 10 вересня 2024 року приблизно о 10:24, керував технічно справним автомобілем «Opel Astra», р.н. НОМЕР_1 та рухався по об`їзній дорозі міста Лозова зі сторони міста Лозова напрямку селища Панютине Лозівського району Харківської області та під час руху в районі 3 км + 250 м, діючи необережно, не врахував дорожню обстановку у вигляді небезпечного повороту праворуч та стан дорожнього покриття, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований ним автомобіль, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, по якій у зустрічному напрямку зі сторони селища Панютине в напрямку міста Лозова Харківської області рухався автомобіль «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 , чим створив небезпеку для руху останнього та допустив зіткнення зазначених транспортних засобів. Таким чином, водій автомобіля «Opel Astra», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобілю «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_13 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, пасажир автомобілю «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, пасажир автомобілю «ВАЗ 2105», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_14 померла у приміщенні лікарні.

У зв`язку із дорожньо-транспортною подією, яка мала місце 10.09.2024 року:

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини лівої стегнової кістки, перелому лонної та сідничної кісток зліва;

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сполученої гострої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми - лицьової та скелетної травми, забою головного мозку, субарахноідального крововиливу, вдавленого осколкового перелому правої лобної кістки з ушкодженням передньої і задньої стінок лобової, передньої стінки правої верхньощелепної пазухи, верхнього краю лівої орбіти, гематосинусом лобової і правої верхньощелепної пазухи;.

-у ОСОБА_14 , встановлені наступні тілесні ушкодження: голови та обличчя: садна на лівій щоці і по ходу лівої дуги нижньої щелепи, синець в області підборіддя зліва; тулуба: тупа поєднана травма грудної клітини і живота у вигляді синця в області проекції 4-5-го лівих ребер по середньо-ключичній, масивної синцевості клітковини переднього і заднього середостіння переважно зліва, синцевості навколосерцевої сумки зліва, масивної синцевості правого купола діафрагми, масивного розриву лівого купола діафрагми з зміщенням органів черевної порожнини в ліву плевральну порожнину, масивної синцевості пасм великого чепця, масивної синцевості брижі тонкого кишечника на протязі переважно зліва і у кореня, великих ділянок масивної підплевральної синцевості під легеневою плеврою в області коренів обох легень з щілиноподібними розривами плеври на їх тіл і по боковій поверхні нижньої долі лівої легені та крововиливами у плевральні порожнини, повних косо-поперекових переломів 2-4-го лівих ребер по передньо-паховій та лопатковій лініям, 5-6-го лівих ребер по передньою і задньо-пахвовим лініям, 7-9-го лівих ребер по середньо-пахвовій і лопатковій лініям і в області їх з?єднання з хребцями, 10-11-го лівих ребер по лопатковій лінії та в області їх з?єднання з хребцями, повних косо-поперекових переломів 5-7-го правих ребер по середньо-пахвовій лінії, з розривами пристінкової плеври в області переломів і крововиливами у плевральну порожнину, розмічення селезінки, масивної синцевості клітковини підшлункової залози, масивної синцевості капсули правої та лівої долей печінки по внутрішньої поверхні, масивної синцевості клітковини за очеревинного простору переважно зліва та жирової капсули лівої нирки на всьому протязі, масивної синцевості фіброзної капсули лівої нирки на всьому протязі, масивної синцевості слизових оболонок ниркових мисок лівої нирки; кінцівок: забита рана по променевій поверхні лівого передпліччя у нижній третині, синці по зовнішній поверхні лівого стегна у верхній і нижній третинах, по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по передній поверхні цієї ж гомілки у нижній третині, садна по розгинальній поверхні лівого ліктьового суглобу, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, по зовнішній поверхні лівої гомілки у середній третині, поверхневі забиті рани по розгинальній поверхні лівого проміне-зап?ясткового суглобу і по тильній поверхні лівої кисті в області проекції 2-3-го п?ясткові-фалангових суглобів. Причиною смерті ОСОБА_14 явився комбінований шок, обумовлений вищевказаною тупою поєднаною травмою грудної клітини та живота з численним переломами ребер, розривами внутрішніх органів і крововиливами у черевну і плевральну порожнини.

У даній дорожній обстановці водій автомобілю «Opel Astra», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_12 та його представник адвокат ОСОБА_9 , кожен окремо надали до апеляційного суду заяви, в яких, посилаючись на ст.403 КПК України відмовились від апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_9 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 . Також просили апеляційний розгляд провести без їх участі.

Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, апеляційний розгляд просив провести без його участі.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, за її змістом, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 червня 2025 року змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки), без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також просить зменшити суми відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_12 у розмірі 50 000 грн., а потерпілого ОСОБА_13 у розмірі 144 000 грн.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся, вину визнав в повному обсязі, одружений, має міцні соціальні зв`язки, не судимий, має постійне місце проживання.

Окрім цього, просить врахувати, що обвинувачений добровільно повністю відшкодував матеріальні збитки та частково відшкодував моральну шкоду ( ОСОБА_15 у розмірі 60 000 грн., ОСОБА_16 у розмірі 40 000 грн.). А позбавлення волі обвинуваченого позбавить його можливості своєчасно відшкодувати решту шкоди.

Також просить врахувати думку потерпілих, які не наполягали на позбавленні обвинуваченого волі.

Наведене, на думку захисника, свідчить про можливість застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок змінити лише в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_17 до ПрАТ «СК» ЄВРОІНС УКРАЇНА про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, стягнувши на корить ОСОБА_12 з ПрАТ «СК» ЄВРОІНС УКРАЇНА, матеріальну шкоду у розмірі 5 880 грн. 07 коп.

В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції припустився помилки розрахунку суми страхового відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю, та вказує, що страхова виплата для цивільного позивача за шкоду, заподіяну його здоров`ю внаслідок ДТП, з розрахунку, передбаченого п.п.24.2, 24.3 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (1/30 мінімальної заробітної плати на дату страхового випадку за документально підтверджений 21 день перебування на стаціонарному лікуванні), складає 5600 грн. 07 коп. х 0,05 (280 грн.)=5880 грн. 07 коп.

Водночас просив апеляційний розгляд провести за відсутності представника ПрАТ «СК» ЄВРОІНС УКРАЇНА.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти апеляційних скарг.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги захисника підтримали в повному обсязі та наполягали на її задоволенні. Щодо апеляційної скарги представника цивільного позивача покладались на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, зваживши і обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла наступних висновків.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Призначене судом ОСОБА_8 покарання є таким, що відповідає вимогам ст.50,65 КК України, що фактично також не оскаржується стороною захисту в апеляційній скарзі.

Разом з тим, висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства є необ`єктивним і необґрунтованим.

Частиною 2 ст.50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 зазначеного Кодексу особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

У частині 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Статтею 75 КК України визначено, що в разі, якщо суд, крім випадків засудження за певні кримінальні правопорушення (частина перша цієї статті), при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд право вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Виходячи з вищезазначених норм кримінального закону та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся; має постійне місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; одружений.

Окрім цього, інші відомості про особу обвинуваченого характеризують його виключно позитивно.

Матеріали кримінального провадження також не містять відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності чи допускав порушення Правил дорожнього руху, а також допускав неналежну процесуальну поведінку.

Також слід взяти до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 частково відшкодував матеріальні збитки, потерпілому ОСОБА_13 у розмірі 60 000 грн., та ОСОБА_12 40 000 грн. (т.1 а.с.179-180).

При цьому, в судовому засіданні апеляційної інстанції стороною захисту було надано квитанції, з яких вбачається, що обвинувачений, окрім зазначеного вище, ще відшкодував матеріальні збитки, потерпілому ОСОБА_13 у розмірі 20 000 грн., та ОСОБА_12 30 000 грн.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що не виплата усій суми заподіяної шкоди обвинуваченим, не свідчить про його небажання допомогти, оскільки необхідно враховувати ще й матеріальний стан особи та реальну можливість відшкодування.

Окрім цього, слід врахувати позицію потерпілого ОСОБА_12 , який не наполягає на реальній мірі покарання, про що свідчить його позиція при відмові від апеляційній скарзі.

Зазначені обставини у своїй сукупності, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь суспільної небезпеки як вчиненого правопорушення, так і самої особи обвинуваченого ОСОБА_8 .

Таким чином, доводи сторони захисту про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку колегії суддів, в цьому сенсі є слушними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу.

Таке покарання буде пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, внесе корективи в соціально-психологічні властивості останнього, нейтралізує його негативні настанови та змусить в майбутньому додержуватись положень закону України про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини, таким, що відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного суду від 26 лютого 2025 року у справі № 361/6218/17 (провадження № 51-5256км24).

А тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а вирок суду зміні на підставі ст.ст.408, 414 КПК України.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або інших змін вироку у даному провадженні не встановлено.

Поряд з цим, щодо доводів захисника ОСОБА_10 про зменшення суми відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_12 до 50 000 грн., а потерпілого ОСОБА_13 до 144 000 грн., то вони не є слушними, оскільки на думку колегії суддів, рішення місцевого суду про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_12 у відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 210 000 грн., а потерпілого ОСОБА_13 у відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 344 000 грн. цілком відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також встановленим судом характеру та об`єму моральних страждань потерпілих, завданих злочином.

Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.

Судом вірно вирішено питання в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 щодо відшкодування матеріальної шкоди, та ці висновки суду апелянтами не оскаржуються.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи представника цивільного відповідача ОСОБА_11 про невірний розрахунок суми страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на корить ОСОБА_12 з ПрАТ «СК» ЄВРОІНС УКРАЇНА, у розмірі - 5 880 грн. 07 коп.

Так, статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода пов`язана з лікуванням потерпілого.

Відповідно до п.п.24.2, 24.3 ст.24 вищезазначеного Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більш 120 днів.

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ставка, що застосовується при визначенні моральної шкоди 0,05.

Таким чином, страхова виплата для цивільного позивача за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок ДТП, з розрахунку, передбаченого п.п.24.2, 24.3 ст.24 Закону - 5600 грн. 07 коп. х 0,05 (280 грн.)=5880 грн. 07 коп.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з приписами п.3 ч.1 ст.408 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача ОСОБА_11 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в цій частині вирішення цивільного позову.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ОСОБА_11 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (з іспитовим строком 3 (три) роки).

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_12 з ПрАТ «СК» ЄВРОІНС УКРАЇНА, матеріальну шкоду у розмірі 5 880 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 07 (сім) коп.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4