Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/212/26
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №295/16185/25 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 березня 2026, якою продовжено підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Краматорська, Донецької області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 квітня 2026 включно,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід, який не пов`язаний із обмеженням волі у виді особистого зобов`язання. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Вказує, що ризики, на які посилався прокурор, не доведені та підозра необґрунтована. Зазначає, що він є сиротою, не має ні дружини, ні дітей, перебуває у скрутному матеріальному положенні та має статус переселенця. Посилається на те, що має сестру з інвалідністю другої групи по психічному захворюванню, яка потребує постійного стороннього догляду, за якою доглядав його брат, який внаслідок травми не має можливості продовжувати здійснювати догляд за їх сестрою ОСОБА_9 . Зазначає, що він працював неофіційно та намагався допомагати своїм рідним, які проживають в м. Краматорську Донецької області та потребують допомоги. Вважає, що його мобілізували незаконно і він має намір оскаржити рішення ВЛК, оскільки має певні захворювання.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою вмежах строків досудового розслідування.

В обгрунтування клопотання слідчий зазначив, що 15.01.2025 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_8 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

15.01.2025 відповідно до наказу № 16 командира в/ч НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта начального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, неодноразово продовжувався, востаннє 12.01.2026 Указом Президента України № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України від 14 січня 2026 року № 4757-ІХ.

Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді курсанта начального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, о 06 год. 00 хв. 17.01.2025 самовільно залишив місце служби розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 та визначених місцях служби до 26.01.2026, коли був затриманий працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира про надання дозволу на затримання останнього з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 та визначених місцях служби з 17.01.2025 по 26.01.2026 військовослужбовець ОСОБА_8 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

05.11.2025 військовослужбовцю ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та у зв`язку з неможливістю його вручення - повідомлення про підозру ОСОБА_8 направлено у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень. Окрім цього, повідомлення про підозру направлено до в/ч НОМЕР_1 , яке військова частина отримала 06.11.2025.

15.11.2025 підозрюваний ОСОБА_8 оголошений у розшук, 24.11.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, а 26.01.2026 досудове розслідуванні відновлено у зв`язку із затриманням підозрюваного ОСОБА_8 працівниками Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира.

27.01.2026 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.03.2026.

Сторона обвинувачення зазначає у клопотанні, що обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу військової частини та призначення на посаду; наказами про призначення службового розслідування та про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 17.01.2025 військової частини військовослужбовцем ОСОБА_8 ; витягом з наказу про самовільне залишення військової частини 17.01.2025 військовослужбовцем ОСОБА_8 ; показаннями військових службових осіб в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо самовільного залишення 17.01.2025 місця служби військовослужбовцем ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

27.02.2026 підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Оскільки строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 закінчується 09.03.2026, але для прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні необхідно здійснити певні слідчі (розшукові) та процесуальні дії та прийняти процесуальні рішення: виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти та вручити обвинувальний акт, який направити до суду для розгляду, а тому враховуючи, що ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий просив продовжити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто 30 днів.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, доведеність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178,183, 194, 197,199 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами: витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу військової частини та призначення на посаду; наказами про призначення службового розслідування та про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 17.01.2025 військової частини військовослужбовцем ОСОБА_8 ; витягом з наказу про самовільне залишення військової частини 17.01.2025 військовослужбовцем ОСОБА_8 ; показаннями військових службових осіб в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо самовільного залишення 17.01.2025 місця служби військовослужбовцем ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше судимий вироком від 10.11.2025 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що жодний більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому продовжив строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, та під час іспитового строку знову підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що слідчім суддею не враховано дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставними, так як наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_8 про те, що до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Одночасно колегія суддів звертає увагу підозрюваного ОСОБА_8 на те, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 27.01.2026 останньому визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діє і на даний час (а.п.11-13), а тому визначати розмір застави не має необхідності.

Посилання апелянта на те, що розмір застави є для нього занадто великим, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки розмір застави визначено у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України у мінімальному розмірі.

Інші доводи апеляційної скарги підозрюваного також не впливають на правильність висновків слідчого судді щодо продовження строку тримання під вартою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 березня 2026, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04 квітня 2026 включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: