Справа №295/2810/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 12026 від 16.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира звернувся слідчий СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 із клопотанням, у якому зазначив, що 15.02.2026 року, близько 16 год 35 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем KIA RIO, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по а.д. Житомир - Чернівці зі сторони м. Житомира в напрямку с. Перлявка, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 (т.в.о. старшини роти в/ч НОМЕР_3 НГУ), який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пасажири автомобілів отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікувального закладу.

В ході проведення огляду місця ДТП працівниками СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме: автомобіль марки KIA RIO (р.н. НОМЕР_4 ), та поміщено за адресою: Житомирський р-н, с. Дениші, вул. А. Бондарчука, 19.

Оскільки автомобіль марки KIA RIO, р.н. НОМЕР_5 , зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування, з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин вказаної ДТП, необхідно провести ряд експертних досліджень, зокрема: експертизу технічного стану автомобіля, експертизу механізму та обставин ДТП та судово-трасологічну експертизу.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України, транспортний засіб - автомобіль марки KIA RIO, р.н. НОМЕР_5 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , належить ОСОБА_5 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 (моб. тел.: НОМЕР_7 ), був вилучений та поміщений за адресою: Житомирський р-н, с. Дениші, вул. А. Бондарчука, 19, слідчим СВ Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області 15.02.2026 року при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди та направлений на відповідальне зберігання за вказаною вище адресою. Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, даний транспортний засіб вважається тимчасово вилученим майном.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені обставини у клопотанні та долучені до нього докази є обґрунтованим та достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події, шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Керуючись ст.ст.170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки KIA RIO, р.н. НОМЕР_8 , який, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , належить ОСОБА_5 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 (моб. тел.: НОМЕР_7 ), який був вилучений та поміщений за адресою: АДРЕСА_1 , з метою недопущення відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом як речовим доказом.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1