Справа № 635/1458/25
Провадження № 1-кп/635/433/2026
У Х В А Л А

03 березня 2026 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду та незаконного впливу на потерпілих, свідків, та неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на те, що підставою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особа обвинуваченого, який неодружений, не працює, тяжкі наслідки від кримінального правопорушення у виді смерті потерпілої та спричинення двом потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, що унеможливить досягнення завдань кримінального провадження. Про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до безпосереднього отримання судом таких показань та дослідження їх судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні при вирішенні клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, покладався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2024 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 05 січня 2025 року включно та визначено ОСОБА_4 суму застави в розмірі 242240 гривень.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 08 листопада 2024 року скасовано в частині визначення підозрюваному ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. В решті ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2024 року залишена без змін.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2024 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - до 06 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - до 07 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 неодноразово продовжувався Харківським районним судом Харківської області, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 08 січня 2026 року продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів до 08 березня 2026 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 08 березня 2026 року.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст.177 КПК України, зокрема переховування від суду та незаконно впливу на потерпілих та свідків.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, враховує характер та фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, зміст пред`явленого обвинувачення, згідно якого вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 та спричинило потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, беручи до уваги данні про особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, та будь-яких інших зв`язків з державою, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків. При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак останній може здійснювати вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків, а також ту обставину, що потерпілі та свідки у кримінальному провадженні не допитані, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Отже, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатнім, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

За вказаних підстав, строк тримання обвинуваченого під вартою необхідно продовжити на 60 днів.

При цьому суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, не визначає ОСОБА_4 розмір застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наслідками якого стала загибель однієї людини та ще одна людина отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Суд, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його вік, матеріальний стан, дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави на цьому етапі судового розгляду не ґрунтується на законі та фактичних обставинах цього кримінального провадження.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 01 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 01 травня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1