Справа №760/4616/26 1-кс/760/2670/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000260 від 01.02.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 від 01.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.01.2026 приблизно о 16 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно зі своєю дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та другом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відпочивали та розпивали спиртні напої в ресторані «Гостідзе», що за адресою: м. Київ, вул.. преображенська, 26.

Після відпочинку у вищевказаному ресторані, близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_4 разом із дружиною ОСОБА_5 вирішили продовжити відпочинок вдома за адресою: АДРЕСА_1 та запросили до себе у гості ОСОБА_6 .

Прийшовши до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 разом із дружиною та ОСОБА_6 продовжили розпивати алкогольні напої у приміщенні кухні.

У подальшому, 31.01.2026, приблизно о 20 годині, перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжкий тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 наніс невстановлену кількість ударів в область голови та обличчя ОСОБА_6 , після чого взяв кухонний ніж та тримаючи його у руці наніс один удар ОСОБА_6 в область лівого стегна.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3, смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала від колото-різаного поранення стегна з ушкодженням судин, крововтрати та шоку.

Під час затримання ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України, у останнього вилучено: мобільний телефон «Samsung» сірого кольору у чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец-пакету № NPU5089592.

Вищевказані речі вилучались під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст.. 208 КПК України, відповідно до постанови слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Киві визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, у сторони обвинувачення виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Слідчий СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києві у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час місце та дату розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомив.

Представник володільця майна у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд без його участі. В заяві просив у задоаоленні клопотання про арешт майна - відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що Слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000260 від 01.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.02.2026, ОСОБА_4 затримано 01.02.2026 о 16:00. У протоколі допиту підозрюваного зазначено, що під час обшуку у нього виявлено мобільний телефон «Samsung» сірого кольору у чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 02.02.2026 вищевказаний телефон визнано речовим доказом.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що мобільний телефон міг зберегти на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000260 від 01.02.2026.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 173, 175, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000260 від 01.02.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в порядку ст.. 208 КПК України, під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: «Samsung» сірого кольору у чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец-пакету № NPU5089592.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1