Справа № 489/5959/25
кримінальне провадження
№1-кс/489/1392/26
УХВАЛА

03 березня 2026 р. м. Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 15.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 425 та ч. 3,4 ст. 410 КК України, а саме ОСОБА_7 , діючи умисно, в період 2022-2025 років, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з начальником відділу розвитку навчальної матеріально-технічної бази та супроводження програм управління доктрин та підготовки військ (сил) Головного управління доктрин та підготовки Генерального штабу Збройних сил України ОСОБА_5 та начальником служби паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , будучи військовою службовою особою, організував та запровадив механізм безпідставного виділення, подальшого привласнення та незаконного збуту іншого військового майна - паливно-мастильних матеріалів, що перебували у державній власності, внаслідок чого в умовах дії правового режиму воєнного стану, під час здійснення Збройними Силами України заходів із відсічі та стримування збройної агресії проти України, заподіяно матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 , істотно підірвало забезпечення заходів бойової підготовки, негативно вплинуло на боєздатність та оперативну готовність підрозділів Збройних Сил України в умовах збройної агресії проти України. Сума збитків становить 21 701 343 грн.

26.02.2026 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_5 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 410, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 26.02.2026 в ході проведення обшуку транспортного засобу AudiQ5 білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , vin. НОМЕР_3 (належить ОСОБА_9 , дата набуття права: 04.09.2024 року), а саме зазначений транспортний засіб, а також ключ від автомобіля AudiQ5 білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п.п. 1, 2, 4 ч. 2, ч. 3, ч. 6 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов,).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання, прокурор зазначив, що у слідства є достатні підстави вважати, що вказані речі мають суттєве значення для даного кримінального провадження, містять відомості, які можуть бути використані як доказ, а саме існує вірогідність того, що вказане в клопотанні майно було здобуто за кошті отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до ст. 98 КПК речовими доказами можуть бути інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Окремою підставою зазначено накладання арешту, з метою спеціальної конфіскації, оскільки існують підстави вважати, що вказане майно придбане за кошти, отримані та накопичені внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також, в судовому засіданні було долучено цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000032 від 15.02.2024 за ч.3, 4 ст. 410 КК України про стягнення з підозрюваних у кримінальному провадженні № 0000032 від 15.02.2024, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_5 завданої майнової шкоди в розмірі 21 701 343 грн. (підтверджено висновком експертизи, проведеної в рамках досудового розслідування).

З огляду на вищезазначені обставини, надані до клопотання докази, досліджені в їх сукупності, заперечення надані учасниками судового розгляду, стадію досудового розслідування, співмірність встановлених обмежень для власника меті досудового розслідування, а також на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно слідчий суддя з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації та цивільного позову (в частині спільного майна подружжя, враховуючи дату набуття права власності дружиною на вказане авто), вважає наявними підстави для накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, але враховуючи наявність в сім`ї малолітньої дитини, слідчий суддя вважає за необхідне залишити власнику право користування вказаним авто.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене в ході проведення обшуку від 26.02.2026 майно, а саме: транспортний засіб Audi Q5 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , vin. НОМЕР_3 (належить ОСОБА_9 , дата набуття права: 04.09.2024 року), з позбавленням права на його відчуження та розпорядження , в тому числі передачу права користування іншим особам.

В решті - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя