ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/956/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/46/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.263 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Борщівського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з моменту затримання при приведенні вироку до виконання.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію до грошових коштів в сумі 23700 (двадцять три тисячі сімсот) гривень та конфісковано їх у власність держави.

Питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат вирішено.

Згідно вироку, судом визнано доведеним, що у ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, носіння та збут вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, а також на придбання, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, носіння та збут вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, з корисливих мотивів, без відповідного на те дозволу, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері громадської безпеки, суспільні відносини, що регулюють обіг зброї та бойових припасів, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 23.06.2023) та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (в редакції від 19.05.2022), достовірно знаючи про порядок обігу зброї та бойових припасів на території України, та про відповідальність за їх незаконний обіг, у невстановлений час, в невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав з метою збуту однозарядну гвинтівку (карабін) «ТОЗ-16» калібру 5,6 мм (22 LR) промислового виготовлення із номером на затворі « НОМЕР_1 », та без передбаченого законом дозволу, маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вказаної вогнепальної зброї, став незаконно її зберігати з метою збуту за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 .

Зокрема, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з метою збуту, незаконно зберігав за місцем свого проживання однозарядну гвинтівку (карабін) «ТОЗ-16» калібру 5,6 мм (22 LR) промислового виготовлення із номером на затворі « НОМЕР_1 » до моменту її збуту ОСОБА_10 , а саме - до 21.03.2024.

Крім того, ОСОБА_8 маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, носіння та збут вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, з корисливих мотивів, без відповідного на те дозволу, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері громадської безпеки, суспільні відносини, що регулюють обіг зброї та бойових припасів, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 23.06.2023) та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (в редакції від 19.05.2022), достовірно знаючи про порядок обігу зброї та бойових припасів на території України, та про відповідальність за їх незаконний обіг, у невстановлений час, в невстановлених досудовим розслідуванням осіб, незаконно придбав вибухову речовину метальної дії, а саме бездимний порох, вагою 1117 грам, а також суміш вибухових речовин метальної дії, а саме бездимних порохів, вагою 198,84 грама, ручну наступальну осколкову гранату «М67», ручну осколкову гранату дистанційної дії «DM51», 4 (чотири) оборонних осколкових ручних гранати «Ф1», карабін «Мосіна», зразка 1944 рр., калібру 7,62 мм (7,62х54 R), заводського виготовлення, пістолет зр.1930/33 рр., конструкції Токарєва «ТТ», калібру 7,62 мм (7,62х25 мм), із серійним номером на кожусі-затвора та на рамці пістолета « НОМЕР_2 », 1943 р.в., виготовлений промисловим способом, 3 (три) патрони із звичайними кулями зразка 1943 р., калібру 7,62 мм (7,62х39 мм), промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, 9 (дев`ять) патронів калібру 9 мм (9х19 мм) «Люгер-Парабеллум», промислового виготовлення до нарізної вогнепальної зброї центрального бою, 15 (п`ятнадцять) патронів калібру 5,45 мм (5,45х39мм), зразка 1974 р., з яких 12 (дванадцять) патронів із звичайними кулями (7Н6), 2 (два) патрони із трасуючими кулями (7Т3) та 1 (один) патрон із бронебійною кулею підвищеної пробивної здатності (7Н24), промислового виготовлення центрального запалення, 327 (триста двадцять сім) патронів калібру 7,62 мм (7,62х25 мм) до пістолета зразка 1930-1933 рр. конструкції Токарєва, та, без передбаченого законом дозволу, став незаконно їх зберігати за місцем своєї реєстрації, де проживають батьки останнього, в АДРЕСА_1 .

Зокрема, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, незаконно зберігав вищевказану вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухову речовину в житловому будинку за адресою в АДРЕСА_1 , а саме в кімнаті на горищі, до моменту їх виявлення працівниками поліції в ході проведеного санкціонованого обшуку, а саме - до 29.03.2024.

Крім того, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 зареєструвався на веб-сайті «Військовий аукціон REIBERT» під нікнеймом « ОСОБА_11 », розмістивши оголошення про продаж різного виду зброї, запчастин до неї та боєприпасів, таким чином, висловивши пропозицію про намір збути вищевказані речі потенційним покупцям, які є користувачами веб-сайту.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на збут вогнепальної зброї та боєприпасів через особисті повідомлення на веб-сайті «Військовий аукціон REIBERT» ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_10 , який також був зареєстрований на вищевказаному веб-сайті під ніком « ОСОБА_12 », про продаж йому 500 патронів за 4700 грн, та гвинтівки.

Грошові кошти ОСОБА_8 вказав ОСОБА_10 перерахувати на банківську карту № НОМЕР_3 , що йому належить, після чого відправити йому для підтвердження скріншот платіжної інструкції та вказати адресу відділення «Нової пошти», на яку ОСОБА_8 відправить посилку після отримання грошових коштів за товар.

У подальшому, 10.02.2024 о 09.29 год. ОСОБА_10 , за допомогою терміналу «ІВОХ», що знаходиться у приміщенні магазину «Продукти», за адресою в м. Бучач по вул. Міцкевича, 1, здійснив перерахунок готівкових грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 одним платежем на загальну суму 4700 гривень, про що отримав відповідну квитанцію, тим самим виконав умови ОСОБА_8 .

Так, 10.02.2024 о 10 год. 10 хв. ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел, направлений на незаконний збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тримаючи безпосередньо при собі придбані боєприпаси у кількості 500 патронів калібру 5,6 мм (.22 LR) кільцевого запалення, промислового виготовлення до нарізної спортивно-мисливської зброї, реалізуючи свій раніше виниклий корисливий умисел, спрямований на незаконний збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу, здійснив відправку 500 патронів калібру 5,6 мм (.22 LR) кільцевого запалення через поштового оператора ТОВ «Нова пошта» з поштового відділення №9 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Генерала Мирона Тарнавського, 32, до відділення цього оператора, яке вказав йому отримувач ОСОБА_10 , при цьому працівникам відділення не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_8 , оскільки останній вказав співробітнику ТОВ «Нова пошта», що він здійснює відправлення «запасних частин для дрібної побутової техніки».

Вказані бойові припаси останній надіслав ОСОБА_10 на поштове відділення №1 ТОВ «Нова пошта» у м. Бучач, яке розташоване за адресою: Тернопільська область, м. Бучач, вул. Галицька, 153, працівникам якого також не було відомо про злочині наміри ОСОБА_8 .

ОСОБА_10 отримав вказану посилку із 500 патронами о 09.10 год. 12.02.2024 у приміщенні відділення №1 ТОВ «Нова пошта» у м. Бучач Чортківського району Тернопільської області.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/120-24/1899-БЛ від 26.02.2024 надані на дослідження 500 патронів, добровільно видані громадянином ОСОБА_10 (які він придбав у ОСОБА_8 ) є бойовими припасами, а саме довгими, гвинтівковими, спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм (.22 LR) кільцевого запалення, промислового виготовлення, до нарізної спортивно-мисливської зброї, і є придатними для стрільби.

Крім того, ОСОБА_8 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через особисті повідомлення на веб-сайті «Військовий аукціон REIBERT» домовився з ОСОБА_10 про продаж останньому однозарядної гвинтівки (карабін) «ТОЗ-16» калібру 5.6 мм (.22 LR), промислового виготовлення із номером на затворі «0973» за 19000 грн, яку ОСОБА_8 відправить двома посилками через відділення ТОВ «Нова Пошта» та вказав ОСОБА_10 , що для цього останньому необхідно перерахувати на карту № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , оплату двома платежами: 10000 грн та 9000 грн. Крім того, пізніше також вказав номер іншої карти, а саме № НОМЕР_4 , на яку слід перекинути гроші.

Так, 20.03.2024 та 21.03.2024, за допомогою терміналів «ІВОХ», ОСОБА_10 здійснив перерахунок готівкових грошових коштів на карту № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , декількома платежами на загальну суму 9900 грн, про що отримав відповідні квитанції, тим самим виконав умови ОСОБА_8 .

21.03.2024 ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи злочинний умисел направлений на незаконний збут вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, тримаючи безпосередньо при собі одну із частин вогнепальної зброї, а саме ствол та ствольну коробку із спусковим механізмом до гвинтівки, діючи умисно, продовжуючи свій раніше виниклий корисливий умисел, спрямований на незаконний збут гвинтівки, переніс ствол та ствольну коробку із спусковим механізмом до гвинтівки від свого місця проживання АДРЕСА_2 до поштового відділення «Нової пошти» №1, розташованого за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль вул. Микулинецька, 46, приміщення №1, де продовжуючи свій раніше виниклий умисел, спрямований на незаконний збут гвинтівки без передбаченого законом дозволу, розуміючи, що для виконання умов домовленості наступною посилкою відправить іншу частину гвинтівки, здійснив відправку одного із механізмів вогнепальної зброї, а саме ствола та ствольної коробки із спусковим механізмом до гвинтівки через поштового оператора ТОВ «Нова пошта», при цьому працівникам відділення не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_8 , оскільки останній вказав співробітнику ТОВ «Нова пошта», що він здійснює відправлення «запасних частин для дрібної побутової техніки».

Вказаний ствол та ствольну коробку із спусковим механізмом до гвинтівки останній надіслав ОСОБА_10 на поштове відділення №1 ТОВ «Нова пошта» у м. Бучач, розташоване за адресою: Тернопільська область, м. Бучач, вул. Галицька, 153, працівникам якого також не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_8 .

ОСОБА_10 отримав вказану посилку із стволом та ствольною коробкою із спусковим механізмом о 17.11 год. 21.03.2024 у приміщенні відділення №1 ТОВ «Нова пошта» у м. Бучач Тернопільської області.

Окрім цього, 22.03.2024, за допомогою терміналу «ІВОХ», ОСОБА_10 здійснив перерахунок готівкових грошових коштів на карту № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_8 , в сумі 4900 грн та на карту № НОМЕР_4 на суму 4200 грн, про що отримав відповідні квитанції, тим самим виконав умови ОСОБА_8 .

Після цього, 22.03.2024 ОСОБА_8 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконний збут гвинтівки без передбаченого законом дозволу, тримаючи безпосередньо при собі частини вогнепальної зброї, а саме приклад та затвор до гвинтівки, переніс їх від свого місця проживання в АДРЕСА_2 до поштового відділення «Нової пошти» №1, розташованого за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль вул. Микулинецька, 46, де діючи з прямим умислом, здійснив відправку приклада та затвора до гвинтівки через поштового оператора ТОВ «Нова пошта» на ім`я ОСОБА_10 , при цьому працівникам відділення не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_8 , оскільки останній вказав співробітнику ТОВ «Нова пошта», що він здійснює відправлення «запасних частин для дрібної побутової техніки».

Вказаний приклад та затвор до гвинтівки останній надіслав ОСОБА_10 на поштове відділення №1 ТОВ «Нова пошта» у м. Бучач, розташоване за адресою: Тернопільська область, м. Бучач, вул. Галицька, 153, працівникам якого також не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_8 .

ОСОБА_10 отримав вказану посилку із прикладом та затвором до гвинтівки о 13.05 год. 23.03.2024 у приміщенні відділення №1 ТОВ «Нова пошта» у м. Бучач Тернопільської області.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/120-23/3709-БЛ від 25.03.2024 надані на дослідження предмети, які добровільно видані громадянином ОСОБА_10 (які він придбав у ОСОБА_8 ) в сукупності є вогнепальною зброєю, а саме однозарядною гвинтівкою (карабіном) «ТОЗ-16» калібру 5,6 мм (.22 LR) промислового виготовлення із номером на затворі « НОМЕР_1 », придатною для стрільби.

Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме у придбанні, зберіганні, носінні, збуті вогнепальної зброї та боєприпасів до неї без передбаченого законом дозволу, а також у придбанні, зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2025 року скасувати в частині придбання свідком ОСОБА_10 у ОСОБА_8 боєприпасів та вогнепальної зброї, і в цій частині закрити кримінальне провадження, а в частині вироку про зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів ОСОБА_8 - вирок Бучацького районного суду змінити, та призначити ОСОБА_8 покарання, із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України. Також просить в порядку ч.3 ст.404 КПК України викликати і допитати в суді апеляційної інстанції працівника департаменту кіберполіції ОСОБА_13 та слідчого ОСОБА_14 , а також дослідити в суді апеляційної інстанції постанову про контроль за вчиненням злочину від 09 лютого 2024 року. Свої вимоги мотивує тим, що:

докази, якими обґрунтовується вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і які пов`язані з свідком ОСОБА_10 , є неналежними і недопустимими, в силу ст.ст. 85, 86 та 87 КПК України, і не могли судом першої інстанції братися до уваги, як докази обвинувачення по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_8 , так як були спровоковані свідком ОСОБА_10 який здійснював свою діяльність під керівництвом правоохоронних органів;

свідок ОСОБА_10 , будучи допитаним у судовому засіданні, не зміг пояснити елементарних обставин користування інтернет-ресурсом, через який, за версією обвинувачення, відбувався контакт із ОСОБА_8 . Свідок не повідомив, чи був він зареєстрований на цьому ресурсі, під яким обліковим записом діяв та яким чином взагалі отримав до нього доступ. Попри це він стверджував, що випадково потрапив на сайт, хоча такий ресурс, як ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачає обов`язкову реєстрацію з підтвердженням електронної пошти та номера телефону, що виключає можливість випадкового входу. Суд першої інстанції не перевірив ці суперечності та необґрунтовано визнав показання ОСОБА_10 достовірними, хоча очевидна невідповідність технічним умовам доступу до сайту ставить під сумнів їх правдивість та допустимість;

в порушення вимог ст.290 КПК України, у Бучацькому районному суді не досліджувалося доручення № 2488/103/04/2024 року від 09 лютого 2024 року. Є невідомим хто видав вказане доручення і уповноважив оперативних працівників встановлювати особу ОСОБА_10 , і на якій підставі і з якого приводу правоохоронні органи шукали саме ОСОБА_15 . Правоохоронні органи шукали останнього для здійснення провокації стосовно ОСОБА_8 ;

прокурор у дебатах стверджувала, що свідок ОСОБА_10 самостійно й добровільно звернувся до поліції, однак матеріали кримінального провадження свідчать про те, що його місцезнаходження встановлювали правоохоронні органи. Ці суперечності суд першої інстанції не перевірив і не усунув, що призвело до неповноти судового розгляду та викривлення фактичних обставин;

залишається невідомим, чиє доручення виконував інспектор ОСОБА_16 і де воно перебуває. Працівники департаменту кіберполіції виконували доручення дізнавача, прізвище якого під час судового розгляду не встановлено, і саме це доручення в суді першої інстанції не досліджувалося;

постанова про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі оперативної закупки є незаконною та безпідставною, так як на момент її винесення 09 лютого 2024 року прокурор ОСОБА_17 не мала офіційної інформації від Департаменту кіберполіції щодо особи, зареєстрованої в інтернет-ресурсі ОСОБА_8 , і відповідно, твердження про його продаж зброї та боєприпасів ґрунтується на даних, отриманих поза межами досудового слідства, що судом першої інстанції належно не оцінено. Крім того, постановою не наведено обставин, які підтверджують відсутність провокування особи на вчинення злочину, а суд першої інстанції не відреагував на ці вказані недоліки;

у матеріалах кримінального провадження наявні три документи, які стали підставою для обвинувачення ОСОБА_8 , проте містять істотні порушення вимог КПК України та суперечать один одному, зокрема:

протокол огляду грошових коштів від 10 лютого 2024 року в якому зазначено, що громадянину ОСОБА_10 вручено грошові кошти у сумі 5 000 грн., водночас у ньому: не зазначено участі ОСОБА_10 під час проведення огляду; відсутнє місце проведення процесуальної дії; не зазначено всіх присутніх осіб; відсутні відомості про послідовність дій та отримані результати; відсутнє підтвердження належності коштів; у протоколі наведено посилання на Постанову про контроль за вчиненням злочину від 09 лютого 2024 року, однак така Постанова відсутня в матеріалах справи та не була досліджена в судовому засіданні першої інстанції;

протокол огляду покупця та вручення йому грошових коштів перед початком оперативної закупки від 10 лютого 2024 року, в якому містяться дані, що суперечать попередньому протоколу, зокрема те, що кошти вже вручено ОСОБА_10 , але протокол фіксує їхнє повторне вручення. Крім того, у ньому: не вказано місце проведення; не зазначено всіх присутніх осіб; відсутні відомості про послідовність дій та отримані результати; посилання на відсутню Постанову від 09 лютого 2024 року робить документ недопустимим доказом;

протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12 лютого 2024 року містить недостовірні дані, що суперечать двом попереднім документам, а також: відсутнє місце проведення процесуальної дії; не зазначено всіх присутніх осіб; відсутні відомості про послідовність дій та отримані результати; документ складено з порушенням ст.ст. 104, 290 та 87 КПК України;

суд першої інстанції не констатував, що грошові кошти, які були використані працівниками поліції під час проведення оперативної закупки призначалися (використовувалися) для фінансування кримінального правопорушення;

місцевий суд не в повній мірі проаналізував особу ОСОБА_8 , та обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 при винесенні вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2025 року змінити, та призначити йому покарання, із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що:

при винесенні вироку суд першої інстанції не врахував належним чином особу ОСОБА_8 , а саме: активну участь у сприянні розслідуванню кримінальної справи; щире каяття у вчиненому; наявність престарілих батьків, за якими необхідний догляд; відсутність суспільної небезпечності особи ОСОБА_8 та статус пенсіонера МВС України; стан здоров`я гіпертонія другого ступеня та наявність інших супутніх захворювань;

є необ`єктивним твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 по місцю проживання характеризується нейтрально;

Бучацький районний суд не врахував те, що хоча ОСОБА_8 визнав свою вину за всіма епізодами, однак частина доказів по кримінальному провадженню щодо нього була зібрана на досудовому слідстві з порушенням вимог КПК України. Вважає, що цей факт мав би бути врахований судом при визначенні ОСОБА_8 покарання;

суд першої інстанції не зазначив у вироку по якій причині до ОСОБА_18 не може бути застосовано ст.69 та ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,

доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги з наведених у них підстав,

думку прокурора, який заперечив проти доводів сторони захисту і просив залишити вирок без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в частині придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї та боєприпасів до неї і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу (а саме - бездимний порох, вагою 1117 грам, суміш бездимних порохів, вагою 198,84 грама, ручну наступальну осколкову гранату «М67», ручну осколкову гранату дистанційної дії «DM51», 4 (чотири) оборонних осколкових ручних гранати «Ф1», карабін «Мосіна», калібру 7,62 мм, пістолет «ТТ», калібру 7,62 мм , 3 (три) патрони калібру 7,62 мм, 9 (дев`ять) патронів калібру 9 мм, 15 (п`ятнадцять) патронів калібру 5,45 мм, 327 (триста двадцять сім) патронів калібру 7,62 мм до пістолета) в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому відповідно до частини першої ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції про доведеність обвинувачення в цій частині не підлягають перевірці в ході апеляційного розгляду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів за епізодом незаконного придбання і зберігання карабіна ТОЗ-16, з номером на затворі НОМЕР_5 , і для нього 500 патронів калібру 5,6 мм та збуту вказаної вогнепальної зброї та боєприпасів ОСОБА_10 , апеляційний суд приходить до висновку про їх безпідставність.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність обвинувачення в цій частині правильно обґрунтовані даними, які містяться у досліджених у судовому засіданні доказів.

Зокрема, вони підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив що він під час перебування на стаціонарному лікуванні, переглядаючи інтернет-ресурси, на сайті «Ліберті» познайомився з користувачем під ніком « ОСОБА_19 », який пропонував до продажу вогнепальну зброю та боєприпаси. Спілкуючись із ним під ніком « ОСОБА_20 », він домовився про придбання 500 патронів та гвинтівки, які обвинувачений мав переслати через відділення ТОВ «Нова пошта». За вказівкою ОСОБА_8 він перерахував кошти через термінал «Монобанк» на банківську картку, номер якої повідомив обвинувачений. Після цього отримав у відділенні «Нової пошти» посилку з боєприпасами, яку, не відкриваючи, передав працівникам поліції, оскільки попередньо повідомив їх про незаконний продаж зброї та написав відповідну заяву. У подальшому за участю працівників поліції він здійснив оплату за гвинтівку, яку ОСОБА_8 надсилав поштовими відправленнями частинами, після отримання яких він передавав їх працівникам поліції для огляду та документування.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується даними протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також матеріалами контролю за вчиненням злочину, якими підтверджується факт досягнення домовленості між ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_10 щодо придбання та подальшого пересилання боєприпасів і вогнепальної зброї.

Наведені обставини також узгоджуються з даними протоколів огляду та вилучення поштових відправлень, якими було задокументовано факт збуту ОСОБА_8 боєприпасів шляхом пересилання через відділення поштового оператора посилки, що містила боєприпаси, а також подальше пересилання усіх частин вогнепальної зброї.

Крім того, відповідно до висновку судової балістичної експертизи встановлено, що збуті обвинуваченим предмети є боєприпасами патронами калібру 5,6 мм (.22 LR) кільцевого запалення, які є придатними для стрільби та відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, а також що вилучені частини карабіна у своїй сукупності утворюють вогнепальну зброю однозарядну гвинтівку (карабін) «ТОЗ-16» калібру 5,6 мм (.22 LR), придатну для стрільби.

Крім того, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено інші предмети, що відносяться до вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин, що підтверджується протоколом обшуку та відповідними висновками експертів.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_8 незаконно придбав, зберігав з метою збуту та збув без передбаченого законом дозволу боєприпаси і вогнепальну зброю шляхом її пересилання частинами поштовими відправленнями свідку ОСОБА_10 .

Наведена сукупність доказів є взаємопов`язаною, узгоджується між собою та у повному обсязі підтверджує встановлені судом першої інстанції обставини незаконного збуту ОСОБА_8 боєприпасів та вогнепальної зброї свідку ОСОБА_10 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів у цій частині є необґрунтованими, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не містять посилань на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника про недостовірність показань свідка ОСОБА_10 з огляду на те, що він нібито не зміг пояснити окремі технічні особливості користування інтернет-ресурсом, через який здійснювався зв`язок з ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, свідок ОСОБА_10 під час перехресного допиту у судовому засіданні послідовно пояснив обставини свого спілкування з особою під ніком ОСОБА_11 , з якою домовився про придбання боєприпасів та гвинтівки, порядок здійснення оплати за вказані предмети, а також їх подальше отримання через відділення поштового оператора. Ці показання є логічними та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Зокрема, вони кореспондуються з даними протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій, матеріалами контролю за вчиненням злочину, протоколами огляду та вилучення поштових відправлень, а також висновками судових експертиз щодо вилучених боєприпасів і частин вогнепальної зброї.

При цьому посилання сторони захисту на те, що свідок не зміг детально пояснити окремі технічні аспекти користування інтернет-ресурсом з продажу зброї, саме по собі не свідчить про недостовірність його показань, оскільки такі обставини не стосуються суті інкримінованого кримінального правопорушення та не спростовують встановлених у судовому засіданні фактів домовленості між свідком та обвинуваченим щодо придбання і пересилання боєприпасів та вогнепальної зброї, які зафіксовані об`єктивними даними НСРД.

Крім того, показання свідка ОСОБА_10 не були єдиним доказом у цьому кримінальному провадженні, а перевірялися судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами, яким відповідно до вимог ст. 94 КПК України надано належну оцінку.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів достовірність показань свідка ОСОБА_10 , а наведені у апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди сторони захисту з оцінкою його показань, наданою судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що у суді першої інстанції не було досліджено доручення №2488/103/04/2024 від 09 лютого 2024 року, а також про відсутність відомостей про те ким саме було уповноважено оперативних працівників на встановлення особи ОСОБА_10 та проведення відповідних дій, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час дослідження письмових доказів у суді першої інстанції сторона захисту не заявляла клопотань про дослідження вказаного процесуального документа в судовому засіданні. Більше того, як правильно зазначив суд першої інстанції у вироку, під час виступу в судових дебатах захисник заперечував проти необхідності повернення до стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами з метою дослідження процесуальних документів, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі.

Крім того, твердження сторони захисту про відсутність відомостей про підстави та обставини надання такого доручення спростовуються матеріалами кримінального провадження. Зокрема, із супровідного листа №341/38/119-24 від 09.02.2024 за підписом заступника начальника відділу протидії кіберзлочинам у Тернопільській області ОСОБА_21 , адресованого слідчому СВ ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_22 , а також із рапорту інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Тернопільській області ОСОБА_23 , складеного на ім`я заступника начальника цього підрозділу ОСОБА_21 , убачається, що зазначені документи складені на виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, наданого у межах кримінального провадження у кримінальному провадженні №0000048 від 08.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у порядку ст. 40 КПК України (т.1 а.к.п.103,104).

При цьому колегія суддів звертає увагу, що з хронології подій та змісту наданої інформації видно, що вона була надана саме на виконання доручення слідчого ОСОБА_24 №2588/103/04/2024 від 09.02.2024р., яке наявне у матеріалах кримінального провадження і полягає в дорученні підрозділу кіберполіції встановити особу користувача сторінки під ніком ОСОБА_11 , який зареєстрований на аукціоні REIBERT (т.1 а.к.п.102).

Той факт, що у рапорті інспектора ОСОБА_25 помилково вказано про виконання ним доручення дізнавача, а не слідчого, не спростовує допустимості наданої працівником кіберполіції слідчому інформації, яка отримана в порядку ст.40 КПК після початку досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, твердження сторони захисту про те, що відповідні повноваження оперативним працівникам було надано невідомо ким, не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання ж сторони захисту на те, що правоохоронні органи залучили ОСОБА_10 з метою подальшого вчинення провокації злочину щодо ОСОБА_8 спростовуються об`єктивними даними матеріалів кримінального провадження.

Так, з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції правильно встановлено, що ініціатива вчинення інкримінованого кримінального правопорушення виходила саме від обвинуваченого, який самостійно розмістив у мережі Інтернет оголошення про продаж вогнепальної зброї та боєприпасів на відповідному інтернет-ресурсі.

Ці обставини підтверджуються, зокрема, протоколами огляду інтернет-сторінок від 09 та 11 лютого 2024 року, якими зафіксовано активність обвинуваченого на відповідному інтернет-ресурсі, а саме:

протоколом огляду інтернет-сторінки від 09 лютого 2024 року, складеним слідчим СВ ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_26 із додатками, зокрема CD-R диском, згідно з яким оглянуто публікації на сайті «Військовий аукціон REIBERT», а саме сторінки «Всі продані лоти користувача vitalii 73vv» та «Всі лоти на продаж користувача vitalii 73vv» (т. 3, а.к.п. 1);

протоколом додаткового огляду інтернет-сторінки від 11 лютого 2024 року, складеним тим же слідчим, згідно з яким повторно оглянуто аналогічні публікації на вказаному інтернет-ресурсі (т. 3, а.к.п. 78).

Зміст зазначених протоколів свідчить про те, що обвинувачений під псевдонімом « ОСОБА_11 » систематично використовував інтернет-майданчик «Військовий аукціон REIBERT» для розміщення оголошень щодо продажу відповідних предметів, у тому числі тих, обіг яких є обмеженим або забороненим.

Фіксація як активних лотів, так і вже проданих свідчить про тривалий та неодноразовий характер такої діяльності, що виключає її випадковість або обумовленість виключно діями правоохоронних органів та свідка ОСОБА_10 .

Таким чином, наведені докази об`єктивно підтверджують, що обвинувачений самостійно створював умови для вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, здійснюючи пошук потенційних покупців через відкриті інтернет-ресурси, а відтак твердження про провокування злочину є безпідставними.

Показання свідка ОСОБА_10 , які суд першої інстанції обґрунтовано визнав послідовними та такими, що узгоджуються з іншими доказами, свідчать про те, що він самостійно, перебуваючи в мережі Інтернет, виявив відповідне оголошення та вступив у переписку з обвинуваченим, який пропонував до продажу зброю та боєприпаси, а домовленості щодо їх придбання із ним досяг ще до звернення до правоохоронних органів.

Зі змісту показань зазначеного свідка також убачається, що він звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою лише після усвідомлення незаконності таких дій, тобто контакт із правоохоронними органами відбувся вже після виникнення злочинного умислу обвинуваченого та вчинення ним окремих дій для реалізації цього умислу.

Таким чином, твердження сторони захисту про те, що свідок діяв за вказівкою правоохоронних органів та був ініціатором вчинення злочину, спростовується наведеними доказами, оскільки останній лише прийняв пропозицію обвинуваченого щодо збуту боєприпасів і зброї.

Крім того, встановлено, що обвинувачений здійснював незаконний обіг зброї та боєприпасів не епізодично, а у спосіб, який свідчить про наявність сформованого злочинного наміру та його реалізацію незалежно від дій правоохоронних органів, зокрема: використовував інтернет-ресурси для пошуку покупців; узгоджував умови продажу шляхом переписки; організовував пересилання зброї частинами через поштові відправлення; отримував грошові кошти на банківські рахунки; здійснював не лише збут зброї та боєприпасів, а також і їх незаконне зберігання у значній кількості.

Водночас проведення негласних слідчих (розшукових) дій у формі контролю за вчиненням злочину, зокрема оперативної закупки, здійснювалося на підставі відповідних процесуальних рішень, у межах та спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

За таких обставин дії правоохоронних органів були спрямовані не на формування злочинного наміру у обвинуваченого, а виключно на виявлення та фіксацію вже здійснюваної протиправної діяльності, що виключає наявність провокації злочину.

Отже, доводи апеляційних скарг у цій частині є необґрунтованими, спростовуються сукупністю належних і допустимих доказів та не дають підстав вважати, що правоохоронні органи вийшли за межі пасивної поведінки і спонукали обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення.

Також, з досліджених судом доказів убачається, що після отримання відповідної інформації про можливий незаконний обіг зброї та боєприпасів правоохоронними органами у межах відкритого кримінального провадження були проведені передбачені кримінальним процесуальним законом слідчі та негласні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на перевірку цієї інформації та фіксацію протиправної діяльності. Зокрема, протоколами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж зафіксовано неодноразове спілкування обвинуваченого ОСОБА_8 з різними особами з приводу незаконного придбання, зберігання та збуту вогнепальної зброї та боєприпасів (т.1 а.к.п.145-168, 195-203, т.2 а.к.п.199-203).

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника про незаконність надання доручення оперативному підрозділу, невідомість підстав його виконання та провокацію злочину не знаходять свого підтвердження під час апеляційного розгляду та були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол огляду грошових коштів від 10 лютого 2024 року, протокол огляду покупця та вручення йому грошових коштів перед початком оперативної закупки від 10 лютого 2024 року, а також протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12 лютого 2024 року нібито складені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та суперечать один одному, колегія суддів вважає безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зазначені процесуальні документи були досліджені судом першої інстанції, при цьому викладені у них відомості узгоджуються між собою та підтверджують обставини проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки. Посилання сторони захисту на окремі недоліки оформлення цих документів або їх неповноту не свідчать про недопустимість таких доказів, оскільки не впливають на зміст зафіксованих процесуальних дій та не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин передачі грошових коштів та проведення оперативної закупки.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність факту добровільного звернення свідка ОСОБА_10 до правоохоронних органів, оскільки як встановлено з матеріалів кримінального провадження та показань свідка ОСОБА_10 , останній дійсно повідомив правоохоронні органи про збут боєприпасів та вогнепальної зброї особою під ніком ОСОБА_11 , після чого у встановленому законом порядку було проведено відповідні слідчі та негласні слідчі (розшукові) дії.

Повідомлені оперуповноваженим ОСОБА_27 в його рапортах від 08.02.2024р. та 09.02.2024р. обставини про те, що ним нібито було проведено оперативно-розшукові заходи для встановлення особи свідка ОСОБА_10 , про що вказує захисник в апеляційній скарзі, не спростовують показань цього свідка в судовому засіданні і правильності висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого, які ґрунтуються на сукупності зібраних у цьому провадженні і досліджених в ході судового розгляду доказів. Крім того, сам по собі зафіксований рапортом факт встановлення оперативними працівниками поліції відомостей про особу свідка або підтримання з ним контакту після його звернення з повідомленням про злочин, не свідчить про відсутність його добровільного звернення до правоохоронних органів і не спростовує повідомлених ним обставин в ході судового розгляду.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника у цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про неповний аналіз відомостей про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання не відповідають дійсності, так як вбачається із оскаржуваного вироку суд першої інстанції при призначенні покарання керувався вимогами ст.?50, 65 КК України та врахував тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.?12 КК України є тяжким, суспільну небезпечність вчинених протиправних діянь, а також особу обвинуваченого та всі обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання обвинуваченим своєї провини; щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; наявність позитивних характеристик, відсутність судимостей; стан здоров`я та сімейні обставини, зокрема наявність престарілих батьків, що підтверджується наданими довідками.

Судом належним чином враховано кількість та вид незаконно збереженої і збуту вогнепальної зброї, боєприпасів і вибухових речовин, що свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності діяння.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд не обґрунтував неможливість застосування ст.?69 та ст.?75 КК України, є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Зокрема, згідно з приписами ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Визнаючи ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, суд при призначенні покарання мав дискреційне право застосовувати ст.?75 КК, лише за умови, якщо виправлення засудженого без ізоляції від суспільства є можливим. У справі ОСОБА_8 , враховуючи тяжкість злочину, кількість епізодів незаконної діяльності, обсяг зброї і боєприпасів та високий ступінь суспільної небезпечності інкримінованих йому злочинів, суд дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення від відбування покарання з випробуванням неможливе, а застосування ст.?69 КК також не відповідатиме меті покарання.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про нібито необґрунтоване незастосування ст.?69 та ст.?75 КК України не відповідає фактичним обставинам справи та правовим нормам. Суд першої інстанції належним чином оцінив тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та високий ступінь суспільної небезпечності діяння, і дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановлених щодо обвинуваченого судових рішень не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді