Справа № 463/4139/20
Провадження № 1-кс/463/2313/26
У Х В А Л А

про накладення арешту

02 березня 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_3 погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000493 від 28.02.2020 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.418 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_3 за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000493 від 28.02.2020 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.418 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.

Подане клопотання мотивує тим, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 28.02.2020 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.418 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи на посаді начальника групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_1 та виконуючи 26.02.2020 року обов`язки патрульного по охороні стоянки авіаційної техніки, був зобов`язаний організовувати патрулювання та особисто здійснювати патрулювання у відповідності до вимог Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України. Попри те, 26.02.2020 року перебуваючи в добовому наряді та виконуючи обов`язки патрульного по охороні стоянки авіаційної техніки військової частини НОМЕР_1 на майданчику для зберігання авіаційної техніки вказаної частини, у порушення статутних правил патрулювання, які проявились у тому, що він при заступанні на зміну не здійснив у присутності патрульного якого змінює, належного огляду авіаційної техніки згідно схеми опечатування, доповів черговому про результати прийняття поста та відсутність виявлених недоліків, а з моменту прийняття поста не забезпечив охорону авіаційної техніки, не здійснював патрулювання відповідно до встановленого графіку та маршруту, а також не перевірив цілісності огорожі, де зберігалась авіаційна техніка, що призвело до спричинення тяжких наслідків. Зокрема, у невстановлений конкретний час, однак, не пізніше 15 год. 30 хв. 26.02.2022 року невстановлені особи, використовуючи відсутність протягом тривалого періоду належного патрулювання майданчику для зберігання авіаційної техніки, що перебувала у користуванні військової частини НОМЕР_1 , умисно незаконно проникли на вказану територію, а також, маючи спеціальні навички роботи з авіаційною технікою та відповідний інструмент, здійснили незаконне розпечатування, відкриття люків та демонтаж із чотирьох багатоцільових винищувачів «МиГ-29» заводськими номерами: № НОМЕР_2 (бортовий номер 18), № НОМЕР_3 (бортовий номер 19), № НОМЕР_4 (бортовий номер 37) та № НОМЕР_5 (бортовий номер 43), блоків у загальній кількості 116 (сто шістнадцять) одиниць, загальною вартістю 2003554,38 гривень та подальше їх викрадення, а саме: з багатоцільового винищувача «МиГ-29» заводським номером № НОМЕР_2 (бортовий номер 18) демонтовано та у подальшому викрадено 21 (двадцять один) блок, загальною вартістю 364170,72 гривень; з багатоцільового винищувача «МиГ-29» заводським номером № (бортовий номер 19) демонтовано та у подальшому викрадено 27 (двадцять сім) блоків, загальною вартістю 412240,30 гривень; з багатоцільового винищувача «МиГ-29» заводським номером № (бортовий номер 37) демонтовано та у подальшому викрадено 37 (тридцять сім) блоків, загальною вартістю 580799,98 гривень; з багатоцільового винищувача «МиГ-29» заводським номером № (бортовий номер 43) демонтовано та у подальшому викрадено 33 (тридцять один) блок, загальною вартістю 644804,32 гривень. Тобто, внаслідок порушення статутних правил патрулювання капітаном ОСОБА_5 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, спричинено тяжкі наслідки, у вигляді проникнення невідомих осіб на майданчик для зберігання авіаційної техніки, а також викрадення майна військової частини НОМЕР_6 на загальну суму 2003554,38 гривень, що спричинило тяжкі наслідки.

17 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.418 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останнім, вказаного кримінального правопорушення. Вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.418 КК України, повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні статутних правил патрулювання, що спричинило тяжкі наслідки, для запобігання яким призначено дане патрулювання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.418 КК України.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :09:003:0027, площею 0,3816 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 242); земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0059, площею 1,4955 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 242), а також на праві спільної сумісної власності квартира, загальною площею 47,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17215254).

Враховуючи наведене, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 чи інший співвласник частини майна може відчужити належне їм майно третім особам, що негативно вплине на забезпечення завдань кримінального провадження, а тому, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити.

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання, разом з тим, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, просить клопотання задовольнити.

Крім цього, з метою забезпечення арешту майна клопотання розглянуто без повідомлення власника майна у відповідності до вимог ч.2 ст.172 КПК України.

Враховуючи наведене, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників кримінального провадження у відповідності до вимог ч.1 ст.172 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджується факт внесення зазначених вище даних по кримінальному провадженні за № 0000493 від 28.02.2020 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.418 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст.172 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Отже, підставою арешту майна є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та/чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову та накладення майнових стягнень за вироком суду.

Вказані вище норми КПК України не передбачають обов`язкової подачі цивільного позову для можливості забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому, ст.128 КПК України не обумовлює спеціального строку подання цивільного позову у разі попереднього подання клопотання про арешт майна з цією метою.

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_3 просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0027, площею 0,3816 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 242); земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0059, площею 1,4955 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 242), які належать на праві власності ОСОБА_5 , а також на квартиру, загальною площею 47,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17215254), яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 464428156 від 16.02.2026 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:003:0027, площею 0,3816 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 242) та земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0059, площею 1,4955 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 242), на праві власності належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ).

При цьому, квартира загальною площею 47,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17215254), на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_9 ), ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_10 ).

Слідчим суддею встановлено, що розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, становить 2003554,38 гривень, що підтверджується висновком № 12289/24-84 від 11.09.2025 року та свідчить про відповідну обґрунтованість розміру цивільного позову, який може бути заявлений в цьому кримінальному провадженні.

Отже, в даному випадку необхідність арешту майна ОСОБА_5 зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливого цивільного позову.

Поряд з цим, слідчий суддя звертає увагу на те, що власники майна не позбавлені можливості володіти зазначеним майном, а обмеження можливості розпоряджатися ним носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане клопотання про арешт майна підлягає до задоволення частково, в частині накладення арешту на земельні ділянки та на частку квартири, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження майном.

Керуючись вимогами статей 170-173, 309, 395 КПК України КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_3 погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000493 від 28.02.2020 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.418 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0027, площею 0,3816 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 242), яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ), шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0059, площею 1,4955 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 242), яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ), шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Накласти арешт на частку квартири, загальною площею 47,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17215254), яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ), шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1