Дата документу 28.01.2026 Справа № 334/7/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/436/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 3 ст. 357 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2026 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Дніпровського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2026 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, у кримінальному провадженні проведено підготовче судове засідання, оголошений обвинувальний акт та цивільні позови, визначений обсяг та порядок дослідження доказів, досліджені письмові докази з відеозаписами, допитані потерпілі та частина свідків, однак завершити судовий розгляд до спливу дії попередньої ухвали є неможливим.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, незаконною, прийнятою судом без урахування особи обвинуваченого та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги вказує про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, обвинувачений є особою, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має родину, з якою у нього міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, переніс тяжке захворювання, тривалий час лікувався та потребує постійної сторонньої допомоги.

Крім того, зазначає, що майже всі свідки допитані на досудовому слідстві, а потерпілі допитані безпосередньо судом, що вказує про відсутність ризику незаконного впливу.

Вказує, що судом першої інстанції не звернуто увагу на доводи сторони захисту про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, його належність до вразливої категорії осіб, відсутність адекватного лікування в умовах СІЗО, відсутність будь-якого обстеження.

Зауважує, що ОСОБА_6 знаходиться під вартою більше трьох років, зокрема, з 8 липня 2022 року без лікування та надання належної медичної допомоги.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з можливістю медичного обстеження та встановленням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та зазначила, що судове слідство завершується, майже всі свідки допитані, у зв`язку із чим відпала потреба у продовженні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до нього домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням про особисту участь не звертався.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним, не зменшився та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями), і, зокрема, суворістю можливого покарання за злочин.

Зокрема, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 3 ст. 357 КК України, суворість можливого покарання за кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України - у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним.

Крім того, колегією суддів не здобуто і відомостей про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б були для нього стримуючим фактором від переховування.

Вказані обставини доводять, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився та є досить високим.

На переконання колегії суддів, і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати, адже як встановлено з оскаржуваної ухвали, наразі розгляд даного кримінального провадження перебуває на стадії допиту свідків, деякі з них є родичами обвинуваченого, у зв`язку із чим, будучі обізнаним про анкетні дані вказаних осіб, обвинувачений ОСОБА_6 може намагатися здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та є досить актуальними.

Щодо доводів про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 , то матеріали провадження не містять відомостей про такий стан здоров`я обвинуваченого, який би унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційному суду не надано жодних доказів, які б свідчили про неможливість отримання обвинуваченим необхідного лікування в умовах слідчого ізолятору, або про наявність у ОСОБА_6 таких захворювань, які відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Отже, з огляду на відсутність в матеріалах провадження довідки з медичної частини слідчого ізолятору, яка б свідчила про те, що стан здоров`я ОСОБА_6 на даний час унеможливлює продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доводи сторони захисту про неможливість перебування обвинуваченого під вартою за станом його здоров`я, слід визнати непереконливими.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що навіть за відсутності даних, які б свідчили про такий стан здоров`я ОСОБА_6 , що унеможливлює утримання його в умовах слідчого ізолятору, відреагувати на зазначені стороною захисту обставини щодо стану здоров`я обвинуваченого та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити уповноваженим особам філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 , і за потреби забезпечити йому належне лікування.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 3 ст. 357 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 березня 2026 року включно залишити без змін.

Доручити уповноваженим особам філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і за потреби забезпечити належне лікування.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4