Справа № 331/1508/26
Провадження № 1-кс/331/453/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000479, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, тимчасово безробітного, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не є особою, щодо якої, згідно ст. 480 КПК України, передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2026 року старший слідчий 1-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовано таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , будучи проросійськи налаштованою особою, яка підтримує агресивну політику російської федерації та звинувачує українську владу у розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією о 01 год. 28 хв. 29.03.2024, перебуваючи за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї діяльності, маючи прямий злочинний умисел направлений на цілеспрямоване та публічне вираження своїх поглядів необмеженому колу осіб (користувачів), використовуючи власні електронні (мобільні) пристрої та всесвітню мережу «Інтернет», за допомогою облікового запису (аккаунту) на ім`я « ОСОБА_7 » з постійним ID: НОМЕР_2, в месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , здійснив виготовлення та поширення матеріалу, шляхом особистого допису (коментаря) під публікацією, розміщеною на проросійському інформаційному ресурсі « ОСОБА_8 » у месенджері «Telegram» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що є засобом масової інформації у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації, з використанням засобів масової інформації, який є невід`ємною складовою проросійського інформаційного ресурсу відкритого типу з необмеженим колом осіб (користувачів).

Також ОСОБА_6 у період часу з 02.04.2024 до 04.09.2024 перебуваючи за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своєї діяльності, маючи прямий злочинний умисел направлений на цілеспрямоване та публічне вираження своїх поглядів необмеженому колу осіб (користувачів), використовуючи власні електронні (мобільні) пристрої та всесвітню мережу «Інтернет», за допомогою облікового запису (аккаунту) на ім`я « ОСОБА_7 » з постійним ID: НОМЕР_2, в месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону НОМЕР_1 здійснив виготовлення та поширення матеріалів, шляхом особистих дописів (коментарів) під публікаціями, розміщеними на проросійському інформаційному ресурсі « ОСОБА_8 » у месенджері «Telegram» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що є засобом масової інформації у яких міститься визнання правомірною, виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації, який є невід`ємною складовою проросійського інформаційного ресурсу відкритого типу, з необмеженим колом осіб (користувачів)..

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених кримінальних правопорушень (злочинів), підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме:

1. Повідомленням №59/5-941 від 18.02.2026 щодо встановлених фактів протиправної діяльності ОСОБА_6 щодо виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації;

2. Відповіддю оперативного підрозділу № 59/5-4285 від 14.11.2025, яким підтверджується факт використання ОСОБА_6 облікового запису (аккаунту) на ім`я « ОСОБА_7 » з постійним ID: НОМЕР_2, в месенджері «Telegram», зареєстрованого на номер мобільного телефону НОМЕР_1 ;

3. Протоколом огляду від 14.11.2025 інформації, розміщеної у системі миттєвого обміну повідомлення «Telegram», яким підтверджується виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації;

4 . Висновком експерта № СЕ-19/108-26/522-ЛД від 30.01.2026 щодо поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації, а саме коментарів ОСОБА_6 на проросійському інформаційному ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у месенджері «Telegram» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

5. Протоколом допиту ОСОБА_6 , який визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 436-2 КК України, після чого вказав про обставини вчинення ним інкримінованого злочину, а саме щодо виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації, у вигляді поширення коментарів в проросійських інформаційних ресурсах з назвою « ОСОБА_8 » у месенджері «Telegram» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

6. іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підставою для застосування до ОСОБА_6 зазначеного запобіжного заходу орган досудового розслідування вважає наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний при обранні йому іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

- переховуватиметься від органу досудового розслідування; враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин та належним чином повідомлений про підозру, не маючи постійної роботи, сталих міцних та соціальних зв`язків будучи на більш м`якому запобіжному заході, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду у даному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом незаконного перетину державного кордону або іншого виїзду на тимчасово окуповану територію України;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: орган досудового розслідування наразі встановлює всі обставини вказаного кримінального правопорушення, тому існує ризик того, що підозрюваний зможе здійснити спроби знищення інших речей і документів, зокрема буде мати можливість придбати новий мобільний телефон, відновити свій обліковий запис у месенджері «Telegram» та здійснити дистанційне видалення написаних ним коментарів з телеграм-каналу, які мають важливе доказове значення для доведеності винуватості особи під час здійснення досудового розслідування;

- перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином: на даний момент встановлено, що підозрюваний буде мати можливість придбати новий мобільний телефон, відновити свій обліковий запис у месенджері «Telegram» та здійснити дистанційне видалення написаних ним коментарів з телеграм-каналу, а також повідомляти інших учасників проросійського інформаційного ресурсу « ОСОБА_8 » у месенджері «Telegram» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про хід досудового розслідування та докази, отримані в ході його проведення, та перешкоджатиме притягненню підозрюваного та інших невстановлених причетних до цього осіб до кримінальної відповідальності іншими доступними способами;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, адже орган досудового розслідування вважає, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 з огляду на стійкі проросійські та антиукраїнські погляди, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, перебуваючи на свободі, може продовжити вчиняти як вже інкриміновані йому кримінальні правопорушення, так і вчинити нові злочини.

В той же час, при обрані більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту - підозрюваний матиме усі можливості для відновлення облікового запису у системі для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» та видалення всіх публікацій (дописів, коментарів) на інформаційних ресурсах мережі «Telegram», які були ним особисто виготовлені.

Враховуючи викладене, застосування більш м`яких видів запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 наразі не розглядається у зв`язку з тим, що вони не зможуть належним чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з урахуванням викладених наявних ризиків.

Щодо обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України:

- підозрюваний обґрунтовано повідомлений про підозру у вчиненні тяжкого злочину, яка наразі підтверджується відповідними доказами, зібраними під час досудового розслідування, у відповідності до вимог ст. 84 КПК України та його показаннями;

- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє та не перешкоджає йому перебувати у слідчому ізоляторі;

- підозрюваний не одружений, не має на утриманні неповнолітніх і малолітніх дітей, а також осіб похилого віку;

- підозрюваний немає постійного місця роботи або навчання;

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В той же час, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи сукупність викладених обставин, у разі незастосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 існують ризики, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування або суду та вчинити інші кримінальні правопорушення та/або продовжить вчинення кримінальних правопорушень у яких є підозрюваним, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищевказаним ризикам, до підозрюваного доцільно застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виглядів застави.

Прокурор та слідчий, кожен в окремості, в суді клопотання підтримали з підстав, викладених по його тексту, просили його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запропонований органом досудового слідства запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 в суді проти задоволення клопотання заперечувала, та просила обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не пов`язаний з обмеженням волі.

Підозрюваний ОСОБА_6 в суді підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до такого.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою" подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки вчинила злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином: на даний момент встановлено, що підозрюваний буде мати можливість придбати новий мобільний телефон, відновити свій обліковий запис у месенджері «Telegram» та здійснити дистанційне видалення написаних ним коментарів з телеграм-каналу, а також повідомляти інших учасників проросійського інформаційного ресурсу « ОСОБА_8 » у месенджері «Telegram» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про хід досудового розслідування та докази, отримані в ході його проведення, та перешкоджатиме притягненню підозрюваного та інших невстановлених причетних до цього осіб до кримінальної відповідальності іншими доступними способами; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, копії яких додані до клопотання.

Частина 2 ст. 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором в суді не доведено існування таких ризиків, на які він посилається, як то можливість переховування від органів досудового розслідування та/ або суду.

Ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в суді не наведено будь-яких переконливих доводів щодо існування вказаних ризиків, обставини, на які вони посилаються є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Між тим, слідчим суддею при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу приймаються до уваги встановлені в суді обставини, а саме, що ОСОБА_6 , має тісні соціальні зв`язки; постійне зареєстроване місце проживання, де проживає зі своєю матір`ю, яка має інвалідність другої групи, та потребує сторонньої допомоги у пересуванні та самообслуговуванні; раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Як на думку слідчого та прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 неможливо, оскільки це буде суперечити меті захисту громадян і суспільства від злочинних посягань. Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - є виключення можливості переховування ОСОБА_6 від органів слідста.

Проте, виходячи із змісту п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані надати слідчому судді докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наведеного вбачається, що позиція органу досудового розслідування з цього питання базується на загальних оцінках суспільної небезпеки проти злочинних посягань, і взагалі не підтверджена доказами, як то передбачено наведеною нормою кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором та слідчим не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

В даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до висновку, що найбільш дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_6 може бути домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Застосування такого запобіжного заходу унеможливить створення умов для підозрюваного ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового слідства та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст.9 КПК України у разі, якщо норми цього кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд вважає, що передбачена законом заборона на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року та практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Також, в рішенні Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність по собі є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного до засудження або, навіть, пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» , про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

На підставі викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000479, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 19 години 00 хвилин вечора до 07 години 00 хвилин ранку наступного дня в межах строку досудового розслідування, тобто до 26 квітня 2026 року включно, заборонивши в цей час залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не залишати місця проживання у визначений час, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- з`являтися до органів досудового розслідування, прокуратури та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першим викликом, у призначений час;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну місця проживання, роботи, засобів зв`язку тощо;

- не відлучатися із населеного пункту, а саме м. Запоріжжя, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити відповідному структурному підрозділу Національної поліції України, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 02 березня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1