УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 644/9384/24

провадження № 51-4862 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області - ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року про повернення апеляційної скарги,

установила:

Як убачається з матеріалів за скаргою, 29 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова залишив без задоволення подання начальника Індустріального відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області (далі - орган пробації) - ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженої ОСОБА_5 .

Таке рішення ОСОБА_4 оскаржила в апеляційному порядку.

Суддя Харківського апеляційного суду з огляду на положення ч. 1 ст. 393, ч. 6 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), керуючись п. 2 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу, 17 листопада 2025 року повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів зводиться до того, що оспорюване рішення не відповідає ст. 370 КПК, його було постановлено всупереч практики Європейського суду з прав людини, загальним засадам кримінального провадження й п. 10 ч. 1 ст. 393 указаного Кодексу.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додану до неї копію оспорюваної ухвали, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Правосуддя в Україні здійснюється судами відповідно до визначених законом процедур судочинства (ч. 1 ст. 5 Закону України від 2 червня 2016 року 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).

Провадження з перегляду судових рішень у суді апеляційної інстанції регламентовано в гл. 31 розд. V КПК.

Законодавець у ст. 393 вказаного Кодексу визначив перелік суб`єктів апеляційного оскарження судових рішень. Зокрема, за положеннями п. 10 ч. 1 цієї статті таким правом наділені інші особи у випадках, передбачених КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів.

Апеляційний суд установив, що орган пробації не входить до кола осіб, зазначених у ст. 393 КПК, та не є тією особою, котра з урахуванням положень ч. 6 ст. 539 КПК, має право оскаржити ухвалу місцевого суду, постановлену в порядку виконання вироку, звідси, - і не наділена правом подавати апеляційну скаргу на ухвалу від 29 жовтня 2025 року.

Аргументи авторки звернення про порушення її прав на оскарження судового рішення є непереконливими, зважаючи на правову позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (див. постанову від 6 грудня 2021 року, справа № 654/1820/18). Водночас гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не стосуються інтересів державного органу, котрий наполягає на ув`язненні засудженої.

Крім того, у представника органу пробації немає жодних процесуальних перешкод для звернення в разі необхідності та за наявності передбачених законом підстав із новим поданням до суду першої інстанції в порядку ст. 537 КПК.

За правилами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Таким чином, повертаючи апеляційну скаргу органу пробації суддя апеляційного суду діяв згідно з приписами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, а посилання в касаційній скарзі на протилежне та прийняття рішення без додержання вимог цього Кодексу є неспроможними.

Оскільки з касаційної скарги, наданої копії оскарженого рішення не вбачається підстав для її задоволення, немає потреби в перевірці матеріалів судового провадження.

Тому зважаючи на п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

Такий підхід узгоджується з практикою Верховного Суду (наприклад, див. ухвали від 23 грудня 2025 року, 9 лютого 2026 року, справи № 644/1773/22, 953/2636/24 відповідно).

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою начальника Індустріального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3