КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/2416/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2866/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, із вищою освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000017 від 27.01.2026 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17.04.2026 включно.

Одночасно визначено ОСОБА_7 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень, зобов`язавши ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчих СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, до процесуальних керівників, які здійснюють процесуальне керівництво, а також до слідчого судді, суду та виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання (перебування) та/або місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 , вважається таким щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, прийнятою внаслідок істотного порушення під час розгляду справи процесуального законодавства, порушення права на захист, судове рішення постановлене за відсутності як у самому клопотанні, так і у матеріалах, які обґрунтовують вказане клопотання доказів, на підтвердження обґрунтованості підозри, за відсутності у тексті клопотання будь-яких фактів і обставин, щодо наявності ризиків як таких, що виключає відповідність судового рішення вимогам законності, обґрунтованості і вмотивованості.

У даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не встановлено жодної особи, працівника ТСЦ, що розташований за адресою, м. Київ, вул. Павла Усенка, 8, тобто особи, уповноваженої на виконання функцій держави в інтересах якої вимагав неправомірну вигоду ОСОБА_12 . Так само відсутні будь які докази того, що ОСОБА_13 діяв у змові з працівником ТСЦ з метою отримання неправомірної вигоди.

Сторона обвинувачення взагалі не наводить доказів існування об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_14 кримінальних правопорушень. При цьому сторона обвинувачення викладає, як докази вчинення кримінального правопорушення обставини, які не є такими, що становлять склад злочину. Слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві помилково або умисно невірно оцінює правові підстави виникнення правовідносин між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею проігноровано не доведення прокурором факту недостатності застосування більш м`яких заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того апелянт зазначає, що згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді визначений розмір застави в сумі, що з огляду на майновий стан ОСОБА_14 є абсолютно непомірним.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, які просили її задовольнити з наведених в них підстав, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , доводи, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, встановлено, щоОболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000017 від 27.01.2026 за підозрою ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України, в ході якого встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням день, час та місце, але не пізніше 26.01.2026, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з невстановленим на даний час працівником Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві з метою вчинення умисного корупційного кримінального правопорушення.

У січні 2026 року громадянка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи намір придбати транспортний засіб та здійснити його перереєстрацію, не будучи обізнаною з порядком здійснення реєстраційних дій щодо транспортних засобів, отримала від знайомих контакт ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 , як особи, що може допомогти з перереєстрацією транспортного засобу. Надалі ОСОБА_16 зателефонувала ОСОБА_7 , який, реалізуючи попередньо сформований злочинний умисел, повідомив, що за грошову винагороду може організувати перереєстрацію транспортного засобу, та зазначив, що за добу до проведення реєстраційної дії необхідно надіслати йому документи на придбаний транспортний засіб. Також він повідомив, що вартість такої «послуги» становитиме близько 4500-5000 грн, маючи на увазі неправомірну вигоду.

16.02.2026 приблизно о 13:00 ОСОБА_16 у телефонній розмові повідомила ОСОБА_7 , що придбала транспортний засіб та має намір здійснити його перереєстрацію. У відповідь ОСОБА_7 підтвердив можливість організації перереєстрації та надав вказівку надіслати через мобільний додаток «WhatsApp» документи на транспортний засіб.

Після цього ОСОБА_16 надіслала через додаток «WhatsApp» фотокопії документів на придбаний нею транспортний засіб марки «LAND ROVER» (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір купівлі-продажу, договір комісії, акт огляду транспортного засобу та акт реалізованого транспортного засобу.

Надалі ОСОБА_7 , діючи з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаний із вимаганням такої вигоди, зателефонував ОСОБА_16 та висунув вимогу про надання йому 4 500 грн за сприяння у перереєстрації транспортного засобу. Також він повідомив, що 17.02.2026 о 12:00 їй необхідно прибути до Територіального сервісного центру за адресою: м. Київ, вул. Павла Усенка, 8, при цьому не зазначив до якого саме, так як за вказаною адресою розташовані два територіальних сервісних центри.

Після чого, 17.02.2026 приблизно о 15:00 під час особистої зустрічі ОСОБА_7 провів ОСОБА_16 до кабінету №5 Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві за вказаною адресою та отримав від неї оригінали документів, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , акт огляду реалізованого транспортного засобу №8297/26/000067 від 13.02.2026, договір купівлі-продажу №8297/26/000067 від 13.02.2026, договір комісії №8297/26/1/000072, акт №8297/26/1/000077 технічного стану транспортного засобу або його складової частини, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_16 про необхідність очікувати у приміщенні кафе, розташованому в будівлі вказаного сервісного центру.

Через декілька хвилин ОСОБА_7 повернувся та провів ОСОБА_16 до посадової особи ТСЦ №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві, уповноваженої оформлювати заяви громадян про надання адміністративних послуг, у тому числі, щодо перереєстрації транспортних засобів. У подальшому було оформлено заяву про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника № від 17.02.2026, яку ОСОБА_16 підписала. Після цього, ОСОБА_16 залишила приміщення та перебувала поблизу ТСЦ №8045, при цьому жодних офіційних платежів за перереєстрацію транспортного засобу не здійснювала.

Надалі, 17.02.2026 приблизно о 15:50 ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_16 та сказав пройти за ним у приміщення кабінету №2 Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві. В подальшому, перебуваючи у приміщенні вищевказаного кабінету ОСОБА_16 забрала на столі оригінал нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «LAND ROVER» (ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 ). В подальшій розмові ОСОБА_7 , у присутності третіх осіб, сказав ОСОБА_16 , щоб остання надала грошові кошти в сумі 4 500 грн, про які домовлялись заздалегідь, та вказав на стіл, як на місце де потрібно було залишити вказані грошові кошти в якості неправомірної вигоди. В свою чергу ОСОБА_16 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_7 , перерахувала грошові кошти та залишила на столі неправомірну вигоду в сумі 4 500 грн.

За таких обставин, стороно обвинувачення у клопотанні зазначає, що ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленими працівниками Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у м. Києві, підтвердив реальність та спроможність свого впливу на прийняття рішення відповідними службовими особами та одержав від ОСОБА_16 неправомірну вигоду у сумі 4 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України.

17.02.2026 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 3692 КК України.

19.02.2026 слідчий у кримінальному провадженні - слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_17 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва в рамках кримінального провадження №0000017 від 27.01.2026 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, із визначенням підозрюваному ОСОБА_14 , на підставі положень ч. 3 ст. 183, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, застави у розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 328 000 (три мільйони триста двадцять вісім тисяч) гривень, із одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із Київської області без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до територіального органу/підрозділу ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий послався на те, що є достатніми підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що підозрюваний, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки, як зазначає слідчий, з огляду на те, що підозрюваний має практичний досвід у сфері переоформлення транспортних засобів та контакти серед осіб, які можуть мати доступ до відповідних баз даних і документів, існує ймовірність вжиття ним заходів, спрямованих на знищення, приховування або внесення змін до документів чи інформації, що мають доказове значення у кримінальному провадженні. Крім слідчий посилається на те, що частина комунікації здійснювалась через мобільний телефон та додаток «WhatsApp», при цьому підозрюваний не надав пароль від свого мобільного телефону, а тому існує система логічного захисту вказаного пристрою, який на даний час не досліджений та для отримання інформації з вказаного пристрою необхідне застосування спеціальних знань, в тому числі проведення експертизи, а тому перебуваючи на волі без належних процесуальних обмежень, підозрюваний, на думку сторони обвинувачення, може знищити або змінити електронне листування, видалити цифрові дані з мобільних пристроїв, вжити заходів для приховування інформації про контакти зі співучасниками;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_18 , на переконання сторони обвинувачення, має усталені зв`язки серед працівників Територіальних сервісних центрів ГСЦ МВС, що підтверджується обставинами вчинення кримінального правопорушення, під час якого він використав такі контакти для обходу встановлених процедур переоформлення транспортного засобу без отримання місця в електронній черзі та сплати власником офіційного платежу за перереєстрацію транспортного засобу, а тому перебуваючи без процесуальних обмежень, ОСОБА_7 може впливати на ОСОБА_16 з метою зміни або пом`якшення її показань, узгодити позиції із співучасниками, впливати на працівників ТСЦ, які можуть бути допитані як свідки, схиляти осіб до надання неправдивих показань або відмови від дачі показань;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтовуючи такий ризик, сторона обвинувачення посилається на те, що підозрюваний, будучи офіційно не працевлаштованим, фактично використовував особисті зв`язки та доступ до адміністративних процедур у сфері перереєстрації транспортних засобів з метою отримання неправомірної вигоди, а тому з урахуванням того, що такі можливості не припинені, а контакти залишаються актуальними, існує ризик повторного використання зазначеної схеми або вчинення іншого корисливого кримінального правопорушення під час досудового розслідування.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, у сукупності з даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення злочину, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

19.02.2026 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17.04.2026 включно.

Одночасно визначено ОСОБА_7 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень, зобов`язавши ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчих СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, до процесуальних керівників, які здійснюють процесуальне керівництво, а також до слідчого судді, суду та виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання (перебування) та/або місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 , вважається таким щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Відповідно до ст. 177 КПК Україниметою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею в цілому прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання, було вислухано пояснення підозрюваного, думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважав, що докази та інші документи, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, долучено до матеріалів клопотання, зокрема:

- протоколи допиту свідка ОСОБА_16 від 04.02.2026;

- протокол огляду грошових коштів від 13.02.2026;

- протоколом вручення грошових коштів проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки від 17.02.2026;

- протокол огляду грошових коштів від 17.02.2026;

- протоколи допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ;

- протоколи огляду речей;

- інші матеріали в їх сукупності.

З огляду на викладене, слідчий суддя виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах та з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 ,у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Колегією суддів також встановлено, всупереч твердженням сторони захисту, що як у клопотанні, так слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховуючи характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані, які характеризують особу останнього (його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, майновий стан), вагомість наявних доказів у кримінальному провадженні, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, вважав доведеними ризики, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, направлені на переховування від органу досудового розслідування та/або суду, знищення, приховання або спотворення будь-яких із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні та заявлених прокурором у судовому засіданні, враховуючи початкову стадію кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на переконання слідчого судді, саме такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 не допускає його тримання під вартою слідчому судді не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

При цьому слідчий суддя зважив і на доводи сторони захисту щодо застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, проте вважав, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

Дані, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК Українита практику Європейського суду з прав людини при визначенні йому застави в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Також, суд повинен так само обережно і ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчим суддею під час визначення застави, врахованообставини інкримінованого кримінального правопорушення, матеріальне становище ОСОБА_7 з огляду на долучені як стороною обвинувачення, так і стороною захисту до матеріалів клопотання документи на підтвердження права власності на майно сім`ї підозрюваного, дані про особу підозрюваного, а тому слідчий суддя вважав, що застава у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

Проте, колегія суддів встановила відсутність в ухвалі слідчого судді достатнього обґрунтування необхідності визначення застави саме в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка полягає у виключному випадку на думку слідчого судді. З ухвали не вбачається, що слідчий суддя встановлював, що застава у зазначених межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, а також відсутнє достатнє обґрунтування в клопотанні слідчого про необхідність визначення застави саме в розмірі 1000 (однієї тисячі) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому колегія суддів, приходить до висновку про доцільність визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 99 840 гривень, що дорівнює 30 розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка на даний час буде співмірною з існуючими в кримінальному провадженні обставинами і ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 17 квітня 2026 року, із одночасним визначенням підозрюваному ОСОБА_7 , застави в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 183 КПК України та в межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 99 840 гривень, що дорівнює 30 розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2026 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», у межах строку досудового розслідування, тобто до 17 квітня 2026 року,включно.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 99 840 гривень, що дорівнює 30 розмірам прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка повинна бути внесена у національній грошовій одиниці, як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду: м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, код банку 820172, назва банку ГУ ДКСУ у м. Києві, номер рахунку за стандартом IBAN - UA1082186, призначення платежу: застава за ОСОБА_7 , по справі №756/2416/26 в Київському апеляційному суді.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_7 , покласти наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду:

- не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання (перебування) та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії, покладених обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 17.04.2026 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій особі установи де підозрюваний перебуває під вартою.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа установи де підозрюваний перебуває під вартою негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_7 , вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4