У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/3350/25

Провадження №1-кп/348/170/26

05 лютого 2026 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000397 від 18.12.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перерісль Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого вчителем фізичного виховання Ліснотарновецького ліцею Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

У с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 був обраний депутатом Парищенської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, повноваження якого почалися з 10.11.2015 відповідно до рішення І сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради № 1-1/2015. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», на депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом. Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», депутат місцевої ради є особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування та відповідно суб`єктом декларування. Згідно з частиною першою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування зобов`язані щорічно подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції у встановлені законом строки. Окрім того, частиною першою статті 45 зазначеного Закону передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення такої діяльності подати декларацію за минулий рік у порядку, визначеному законом. Водночас, згідно з пунктом 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій осіб» від 23.03.2017 № 1975-VIII, строк подання щорічної декларації у 2017 році було продовжено до 1 травня 2017 року для осіб, які відповідно до цього Закону подавали таку декларацію вперше. Крім того, Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» строк подання щорічних декларацій у 2020 році було продовжено до 1 червня 2020 року. Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, подається до 00 год. 00 хв. 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому припинено таку діяльність. Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (зі змінами), затверджено форму декларації та Правила її заповнення. Частиною першою Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми після автентифікації у власному електронному кабінеті у Реєстрі. У порушення вказаних вимог, ОСОБА_4 , будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого розпочались відповідно до рішення № 1-1/2015 від 10.11.2015 в день відкриття І сесії VII демократичного скликання Парищенської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та закінчились 26.11.2020 в день відкриття І сесії VIII демократичного скликання Надвірнянської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, оскільки Парищенська сільська рада припинила свою діяльність у зв`язку із приєднанням до Надвірнянської міської ради відповідно до рішення Надвірнянської міської ради від 26.11.2020 № 9-1/2020 «Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Надвірнянської міської ради», діючи умисно, перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог частини першої статті 45 та абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції протягом усього періоду здійснення депутатських повноважень щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року по 00 годин 00 хвилин 01 травня 2017 року щорічну декларацію за 2016 рік, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 року щорічну декларацію за 2017 рік, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2019 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2019 року щорічну декларацію за 2018 рік, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2020 року по 00 годин 00 хвилин 01 червня 2020 року щорічну декларацію за 2019 рік, а також в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, після припинення таких повноважень за 2020 рік.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні 05.02.2026 звернулися до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Обвинувачений зазначив, що йому зрозумілі підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також йому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення є не з реабілітуючих підстав.

Прокурор не заперечував щодо задоволення заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши клопотання та дослідивши наявні письмові матеріали, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з вимог ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, внаслідок спливу певного проміжку часу.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи час вчинення кримінального правопорушення (з 01.01.2017 по 01.04.2021), сплинув.

Таким чином суд приходить до висновку, що наявні всі підстави, передбачені ст. 49 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у справі № 760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 18.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, слід закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Згідно висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 712/8174/23 у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Витрати на залучення судових експертів відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 44, 49, 366-3 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285-286, 288, 376, 392, 395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 18.12.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1