Справа № 761/5127/26
Провадження № 1-кс/761/4400/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської обл., громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 146 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000783 від 10.09.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000783 від 10.09.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 146 КК України.

13.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

- ч. 2 ст. 149 КК України, а саме: переміщення людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням обману, залежності потерпілого, його уразливого стану, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчинене щодо двох і більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, заподіюваному протягом тривалого часу.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000783 від 10.09.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 146 КК України.

13.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 146 КК України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є його причетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 146 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_15 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_16 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_17 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_18 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_19 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_20 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_20 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_21 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_21 12.02.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_22 12.02.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_22 12.02.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_8 від 01.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_23 від 01.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_24 від 01.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_25 від 01.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_4 від 01.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_8 від 09.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_4 від 08.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_23 від 08.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_23 від 22.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_25 від 08.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_26 від 08.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_26 від 08.12.2025;

- протоколом проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, а саме мобільного телефону ОСОБА_7 від 22.12.2025;

- іншими доказами у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження обставини, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 13.02.2026, вчинив зазначені кримінальні правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні органу досудового розслідування є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149, ч. 2 ст. 146 КК України.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, наявність ризику переховуватися від органів досудового слідства та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 з високим ступенем ймовірності може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється, є особливо тяжкими, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, з конфіскацією майна, а тому, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Той факт, що підозрюваний може знищити, сховати речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може знищити, сховати речі та документи, які мають доказове значення для вказаного провадження. зокрема, він може вчинити дії щодо знищення, спотворення або приховування мобільних телефонів та інших пристроїв, з яких здійснювалась переписка, дзвінки з приводу вчинення кримінального правопорушення.

Ризик того, що підозрюваний може незаконного впливати на потерпілого та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) зумовлений тим, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб може незаконно впливати на потерпілого та осіб, які підлягають допиту в судовому засіданні як свідки у вказаному кримінальному провадженні.

Суд враховує, що ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) виражається у тому, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань, з особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення, а також шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження, створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що за версією органу досудового розслідування ОСОБА_4 , налагодивши зв`язки з особами для вчинення кримінального правопорушення, знехтував принципами поведінки в суспільстві, моральними засадами, став на шлях діяння, яке є кримінально караним. Враховуючи, що ОСОБА_8 , з метою заробітку, під приводом погроз використав уразливий стан потерпілого, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з вимаганням грошових коштів, а також продовжити кримінальне правопорушення по відношенню до потерпілого у кримінальному провадженні.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя вважає, що обставина, яка виправдовує тримання особи під вартою, належить введений в країні з 24.02.2022 воєнний стан в зв`язку із військовою агресією рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

У зв`язку з наведеним, клопотання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, посилаючись на норми п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, просили не визначати розмір застави.

Однак, оскільки слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не обґрунтовано неможливість визначення застави, суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, вважає за можливе, зважаючи на тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , особу підозрюваного та його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення, визначити підозрюваному розмір застави в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 208, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 15 год. 11 хв. 12.02.2026, тобто по 12.04.2026.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UA1012089, отримувач - ТУ ДСАУ в м. Києві, код ЄДРПОУ - 26268059, банк отримувача - Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО - 820172, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками щодо обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні № 0000783 від 10.09.2025;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу ДМС України усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, а також строк дії ухвали визначити по 12.04.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який призначений старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000783 від 10.09.2025.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1