Справа № 372/6576/25
Провадження № 1-кп-159/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Обухів кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0001667 від 06.09.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миронівка Київської області, громадянка України, працююча провідним фахівцем з комунікації в ПРаТ «МХП», з вищою освітою, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчиненому при наступних обставинах.

05 вересня 2025, близько 18 години 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan Almera» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою «Н-01», сполученням «Київ-Знам`янка», в межах нерегульованого перехрестя, на відрізку 51 км + 600 м вказаної автомобільної дороги, в напрямку від міста Знам`янка до міста Київ, в межах Обухівського району Київської області,в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі Правила дорожнього руху), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну», не була уважна під час керування транспортним засобом, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, внаслідок чого своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення, вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, відповідно до якого « водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі» та в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху, відповідно до якого: «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», не врахувала дорожню обстановку, допустила виїзд керованого нею транспортного засобу на нерегульоване перехрестя, де не надала перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Espero 1.5 GLX» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на нерегульованому перехресті, рухався по головній дорозі прямо, в напрямку від міста Київ до міста Знам`янка, в подальшому після зіткнення вище вказаних транспортних засобів, автомобіль марки «Daewoo Espero 1.5 GLX» реєстраційний номер НОМЕР_2 в некерованому стані допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21112» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував перед перехрестям у нерухомому стані в лівій смузі руху по напрямку руху від м. Обухів до м. Знам`янка.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Daewoo Espero 1.5 GLX» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому тіла грудини зі зміщенням уламків. Дане тілесне ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б), та 16.13 та вимог дорожнього знаку «2.1» Правил дорожнього руху України перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпіломуОСОБА_4 , середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що причинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у суді визнала повністю, заявила клопотання про закриття кримінального провадження стосовно неї за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Потерпілим також заявлено клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим

Присутні у судовому засіданні потерпілий та його представник проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим не заперечували з огляду на повне відшкодування завданої шкоди.

Прокурор вказав на доцільність закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження слід задовольнити з наступних підстав.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_6 , обвинувачена за ч. 1 ст. 286 КК України, просила закрити кримінальне провадження щодо неї та звільнення її від кримінальної відповідальності, їй роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, проти чого вона заперечила, наполягаючи на закритті кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , було вчинено нею 05.09.2025 вперше.

ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності раніше не притягалася, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце роботи та проживання, перший раз скоїла інкриміноване їй кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, цей злочин є необережним, звернулася до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та надала згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 288 КПК України судом було з`ясовано позицію потерпілого ОСОБА_4 , який претензій морального та матеріального характеру до останньої не має.

З урахуванням того, що шкода потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченою ОСОБА_6 відшкодована повністю, про що складено розписку та повідомлено у судовому засіданні, перешкод для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України немає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності, є обов`язковим.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

При вирішенні питання процесуальних витрат суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у випадку ухвалення обвинувального вироку.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом положень ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні № 13-47кс20 (справа № 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закривається на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Тобто, оскільки закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз по даному кримінальному провадженню.

Крім того, у рішенні Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року міститься висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Кримінальним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з такого: висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного кримінального суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду над висновками Об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного кримінального суду.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 березня 2019 року (справа №756/5803/17-к, провадження № 51-7432км18) та в постанові від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

По кримінальному провадженню проведено три експертизи, загальною вартістю 15153,80 грн., що підлягає стягненню ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року, серед іншого, накладено арешт на автомобіль марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Оскільки провадження по справі закривається, майно не підлягає спеціальній конфіскації суд вважає необхідним скасувати арешт повністю.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає таке.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У судовому засіданні було надано розписку, якою підтверджується відшкодування шкоди потерпілому, крім того, потерпілий вказав, що наразі не має претензій до обвинуваченої.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід залишити без розгляду.

Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, відомості про яке 06.09.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001667, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави процесуальні витрати на проведення експертиз у загальній сумі 15153,80 грн.

Скасувати арешт у кримінальному провадженні № 0001667 від 06.09.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 10 вересня 2025 року, на автомобіль марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази:

-довідку з КНП ОМР «Обухівська БЛІЛ» від 05.09.2025, консультативний висновок спеціаліста «ортопедія і травматологія» на 1 арк. від 08.09.2025 року, диск КТ від 05.09.2025 та опис до нього на 1 арк. на ім`я ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4

-автомобіль марки «Nissan Almera» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику зберігання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., с. Борисів, пров. Боженка, 23, повернути ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1