Справа № 304/1564/23 Провадження № 1-кс/304/305/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000006 від 17 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з вищою освітою, непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді застави,

У С Т А Н О В И В :

керівник відділу детективів звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000006 від 17 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі суми заподіяних державі збитків у розмірі 1 334 974,97 грн, а також просив покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого (детектива), прокурора, слідчого судді або суду за викликом на визначений ними день та час; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого (детектива), прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну місця проживання, роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, експертами сторони обвинувачення; здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування даного кримінального провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, в ході якого встановлено, що 15 березня 2021 року до Єдиного державного реєстру підприємств України внесено відомості про реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Трансгейт» (), що знаходиться за адресою: Україна, 89623, Закарпатська область, Мукачівський район, село Клячаново, вул. Мукачівська, 135; основний вид діяльності (КВЕД 45.11) торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами. Згодом внесено зміни у реєстраційну карту та додано вид діяльності (КВЕД 46.71) оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Детектив вказує, що на підставі наказу № 1 від 14 березня 2021 року ОСОБА_4 з 15 березня 2021 року був призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Д-Трансгейт» (), а відтак з того ж дня приступив до виконання обов`язків директора товариства з наданням повноважень представляти інтереси підприємства в державних, виконавчих, судових органах влади, у взаємовідносинах з іншими юридичними та фізичними особами виконувати всі дії спрямовані на забезпечення господарської діяльності товариства, отримав право підпису всіх документів, що стосуються такої діяльності, розпочавши виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, набувши статусу службової особи «Д-Трансгейт» ().

Також вказує, що 14 квітня 2022 року від ТОВ «Д-Трансгейт» до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області, через особистий електронний кабінет, подано заявку про реєстрацію платником Єдиного податку 3 групи зі ставкою оподаткування в розмірі 2 % від доходу, без реєстрації ПДВ, на період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні, тим самим автоматично анульоване свідоцтво платника ПДВ № 001 від 01.04.2021.

При цьому у період з 14.04.2022 по 31.07.2022 ТОВ «Д-Трансгейт», будучи платником єдиного податку 3 групи зі ставкою оподаткування в розмірі 2 % від доходу, без реєстрації ПДВ (), за вантажними митними деклараціями: UA903050/2022/014668; UA903050/2022/006715; UA903050/2022/006846; UA903050/2022/007935; UA903050/2022/007950; UA903050/2022/008377; UA903050/2022/008378; UA903050/2022/009069; UA903050/2022/009879; UA903050/2022/009880; UA903050/2022/010141; UA903050/2022/011256; UA903050/2022/013010; UA903050/2022/013011; UA903050/2022/015702; UA903050/2022/001762; UA903050/2022/001763; UA903050/2022/001830; UA903050/2022/001831; UA903050/2022/001099, ввезено на митну територію України дизельне пальне, яке відповідно до п. п. 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України є підакцизним товаром, на загальну суму 24 596 287,7 грн та загальною вагою 517 440 кг, або 616 000 л (V = 1 x 1 000/0,840 = 1 190 л), яке реалізоване на території України за середньою ціною 52 гривні за літр, на загальну суму 31 416 000 грн, без відображення вказаних господарських операцій у податковій звітності товариства, у встановленому законом порядку, чим приховано факт здійснення господарських операцій з підакцизними товарами, що призвело до зменшення обсягів обліку операцій, які підлягають оподаткуванню та ставок податку, які повинні застосовуватися, тобто призвело до зменшення у період квітня-липня 2022 року об`єктів оподаткування, і відповідно не нарахуванню податку на додану вартість та податку на прибуток товариства, які підлягають сплаті до Державного бюджету України.

Таким чином, як вказує детектив, ОСОБА_4 , працюючи на посаді директора товариства, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто будучи службовою особою, яка відповідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, достовірно знаючи про те, що ТОВ «Д-Трансгейт» () є платником єдиного податку 3 групи зі ставкою оподаткування в розмірі 2 % від доходу, без реєстрації ПДВ, здійснив ввезення та реалізацію дизельного пального, яке відповідно до п. п. 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України, є підакцизним товаром, а також про те, що відповідно до п. п. 3 п. 291.5.1. ст. 291 Податкового кодексу України, суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів, не можуть бути платниками єдиного податку першої третьої груп, діючи умисно, в особистих інтересах, з корисливим мотивом, в супереч вимог ст. ст. 16, 23, 46, п. 54.1 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п.п 133.1.1 п.133.1 ст. 133, п. п 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 136.1 ст. 136, 185, п.187.1 ст. 187, п.193.1 ст. 193, п. 201.1. ст. 201, п. п. 3 п. 291.5.1. ст. 291 ПК України, знаходячись за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Великі Лази, мікрорайон «Новий», вулиця Східна, будинок 4В, офіс 3, з використанням комп`ютерної техніки, 20.06.2022, 18.07.2022 та 18.08.2022 (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено), шляхом входу в електронний кабінет платника податків, заповнив від імені керівника ТОВ «Д-Трансгейт» () форми податкових декларацій «Платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в України» за квітень 2022 року, за травень 2022 року, за червень 2022 року та за липень 2022 року, чим зменшив обсяги об`єкту оподаткування для визначення відповідних податкових (бюджетних) платежів, у які було внесено завідомо неправдиві відомості щодо здійснення господарської діяльності, яка відповідає вимогам платника податку третьої групи, без відображення, у встановленому законом порядку, реалізації дизельного пального, тобто підакцизних товарів на загальну суму 31 416 000 грн, при цьому наклав електронний підпис, чим надав деклараціям форми та реквізитів, передбачених ст. 48 ПК України, статусу офіційного документу зміст яких не відповідав дійсності, які в подальшому направив у електронному вигляді до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області для адміністрування відповідних податків, що призвело до зменшення обсягів обліку операцій, які підлягають оподаткуванню та ставок податку, які повинні застосовуватися, тобто до фактичного зменшення у період квітня-липня 2022 року об`єктів оподаткування ТОВ «Д-Трансгейт», і відповідно не нарахуванню податку на додану вартість у сумі 52 896,38 грн за звітний період травень 2022 року; 228 879,66 грн за звітний період червень 2022 року; 75 202,36 грн за звітний період липень 2022 року; 16 663,46 грн за звітний період серпень 2022 року, усього 373 641,87 грн та податку на прибуток у сумі 961 333,10 грн, що призвело до ненадходження до Державного бюджету України коштів на суму 1 334 974,97 грн, що складає 1 076 неоподатковуваних податком мінімумів доходів громадян, тобто спричинено тяжкі наслідки.

Детектив вказує, що в ході досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, тобто у службовому підробленні, тобто складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, чим спричинено тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

При цьому за позицією органу досудового розслідування вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема протоколом обшуку, протоколами слідчих (розшукових) дій, висновками судової економічної експертизи, іншими матеріалами кримінального провадження.

Відтак у органу досудового розслідування є достатні та вагомі докази вини ОСОБА_4 , які також підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний, проживаючи у прикордонній місцевості та не маючи обмежень щодо перетину кордону, може покинути місце постійного проживання у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, при тому що за відомостями Державного реєстру речових прав житло на праві власності за ним не зареєстроване, відтак тягар утримання майна відсутній, через що є підстави вважати про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведено увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) і процесуальних дій, не встановлено всіх співучасників та всі правопорушення, вчинені підозрюваним, не вилучено усіх документів, що мають значення для досудового розслідування, а також враховуючи, що для вчинення кримінального правопорушення використовував документи, які містять недостовірні відомості, що у свою чергу свідчить про низький рівень соціальної свідомості та умисне нехтування нормами моралі і права, у зв`язку з чим підозрюваний, перебуваючи на волі без обраного запобіжного заходу у виді застави, вчинятиме дії, спрямовані на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, як особисто, так і через третіх осіб, оскільки їх показання та висновки є значущими для доведення обставин, що підлягають доказуванню, при цьому здійснення ОСОБА_4 діяльності з імпорту підакцизних товарів з приховуванням відомостей від контролюючих органів з метою отримання неконтрольованих прибутків, свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків та фінансового ресурсу для спотворення речей, документів, вчинення дій з підкупу, залякування та впливу на свідків, експерта чи спеціаліста у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить наявність стійких соціальних зв`язків у суспільстві, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, обізнаність про форми та методи роботи останніх, що у свою чергу може бути використано для перешкоджання кримінальному провадженню, а також може підшукувати осіб, які нададуть вигідні для нього показання чи може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні нібито форс-мажорні обставини чи поважні причини; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки характер та спосіб вчинення злочинних дій ОСОБА_4 дають підстави вважати, що з метою уникнення доведення його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні і, як наслідок, неможливості призначення покарання, вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі, підроблення документів тощо, позаяк ОСОБА_4 вчиняв злочин умисно і цілеспрямовано, чітко усвідомлюючи протиправність власних дій, намагаючись приховати такий після того як зрозумів, що його викрито і розпочався процес збору доказів.

Детектив вважає, що зважаючи на характер вчиненого кримінального правопорушення та розмір заподіяної шкоди, а також майновий стан підозрюваного, обсяг та розмір покарання, яке може бути призначене за вчинення кримінального правопорушення, розмір застави, який може бути визначений при застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, має компенсувати суму розміру заподіяної злочином шкоди, а також гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. На підставі наведених обставин детектив просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини, а також долучив аналітичний висновок, який, за його позицією, підтверджується висновком експерта, а тому підозра є обґрунтованою.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні з клопотанням не погодився, вказуючи на необґрунтованість підозри, оскільки у період інкримінованого йому діяння фінансовим директором був ОСОБА_7 . При тому кримінальне провадження триває з 2023 року, протягом цього часу він не переховувався, не виїжджав за кордон, з`являвся на допити.

У судовому засіданні та письмовому запереченні захисник ОСОБА_5 наголошував, що його підзахисний став платником єдиного податку 3 групи 2 % (без ПДВ), про що було прийнято відповідне управлінське рішення ДПС у Закарпатській області (витяг № 4828 від 21.04.2022). У квітні-липні 2022 року ТОВ «Д-Трансгейт» з метою подолання паливної кризи у зв`язку з війною імпортовано дизельне пальне на 24 596 287,70 грн (616 000 л) за 19 ВМД, тобто здійснило митне оформлення вказаних товарів, сплатило митні платежі і податки при його ввезенні на митну територію України, де таке й було реалізоване. При цьому вказані господарські операції відображені у податковій звітності як суб`єкта підприємництва, що перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, зокрема у червні серпні 2022 року через електронний кабінет подано чотири декларації платника єдиного податку з відображенням відповідних господарських операцій. Однак орган досудового розслідування вважає, що як наслідок не нараховано ПДВ 373 641,87 грн + податок на прибуток 961 333,10 грн = 1 334 974,97 грн, що у свою чергу слідство кваліфікує як збитки. Натомість він вважає вину ОСОБА_4 та повідомлення про підозру необґрунтованими, а вказані доводи безпідставними. При цьому заявлений у клопотанні розмір застави необґрунтований, жодних ризиків, передбачених КПК України на сьогоднішній день не існує, оскільки його підзахисний завжди з`являвся на всі виклики до органу досудового розслідування, надавав необхідні пояснення та документи щодо даної справи, жодного разу не чинив опір на процесуальні дії представників Бюро, переховуватися наміру не має, оскільки вважає свої дії законними та готовий доводити їх у судовому порядку, знищувати, спотворити або сховати будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для справи не має жодного сенсу, оскільки всі документи перебувають у повному обсязі у детектива БЕБ (23 папки), а твердження щодо незаконного впливу на свідків та експертів/спеціалістів є безглуздим та безпідставним; при цьому перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином для сторони захисту є нелогічним, оскільки таке триває з 17.07.2023 і вони прагнуть якнайшвидше довести невинуватість ОСОБА_4 у суді, а вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється його підзахисний не зможе жодним чином, оскільки 10 лютого 2026 року продав 100 % частки товариства ОСОБА_8 , що нотаріально завірено, відповідні відомості внесені до ЄДРПОУ, відтак повноваження директора ОСОБА_4 складено і такі на себе взяв ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показав, що основною діяльністю їх фірми було ввезення транспортних засобів та їх розмитнення. Однак з початком повномасштабного вторгнення, у квітні 2022 року до них почали звертатися експедитори про отримання палива. Так, 10 травня 2022 року вони уклали договір з іноземною компанією та до того перейшли на спрощену систему оподаткування, оскільки з 01 квітня 2022 року було прийнято закон про те, що суб`єкти господарювання можуть здійснювати діяльність з підакцизними товарами. Вказував, що у травні-червні пальне завозили лише дві фірми, при цьому ними завезено двадцять цистерн пального, з яких сплатили податки, що було підтверджено податковою перевіркою. Зазначив, що зміни до законодавства були внесені лише у вересні, тобто до цього часу отримання ліцензії на торгівлю пальним не вимагалося.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Згідно з положеннями статті 5 пункту 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які унеможливлять виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Положеннями статті 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні на підставі матеріалів клопотання встановлено, що органом досудового розслідування відділом детективів із захисту економіки у сферах обігу підакцизних товарів, віртуальних активів та забезпечення розшуку активів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області із 17 липня 2023 року здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000006 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, за фактом «умовного продажу» службовими особами ТОВ «Д-Трансгейт» () у період 2022 року паливно-мастильних матеріалів без відображення таких операцій у податковій звітності, на загальну суму близько 32,5 млн, а також складання та подання службовими особами ТОВ «Д-Трансгейт» () у період з 14 квітня по 31 серпня 2022 року документів, що містять неправдиві відомості, а саме декларації платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні», без відображення реалізації підакцизних товарів у встановленому законом порядку, що призвело до приховування і зменшення обсягів обліку операцій, що підлягають оподаткуванню та ставок податку, які повинні застосовуватися, чим спричинено тяжкі наслідки.

За результатами проведеної органом досудового розслідування судово-економічної експертизи по матеріалам кримінального провадження № 0000006 від 11 серпня 2025 року № 49, встановлено, що в обсязі наданих на дослідження документів, за умови, що орієнтовна вартість реалізованого пального становить 32 032 619,04 грн з ПДВ 7 % (в кількості 517,45 т (або 616 011,9 л) по ціні 52,00 грн за 1 л), фактурна вартість імпортованого пального становить 24 596 287,7 грн та сума сплаченого ПДВ під час ввезення пального на митну територію України становить 1 721 950 грн, висновки Аналітичного продукту (висновок аналітика) ТУ БЕБ у Закарпатській області № 24/02-18 від 14.12.2023, щодо оцінювання ризиків та/або правопорушень у фінансово-господарській діяльності ТОВ «Д-Транстейт» () щодо ймовірного заниження податку на прибуток підприємств, за 2022 рік, на загальну суму 961 333,10 грн та податку на додану вартість, за травень-серпень 2022 року, на загальну суму 373 641,87 грн, підтверджуються.

Другого березня 2026 року у даному кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке того ж дня було вручено підозрюваному.

При обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, ініціатор клопотання просить слідчого суддю врахувати докази вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, а також ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке, у разі визнання його винним, може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, про що свідчать зібрані органом досудового розслідування та надані слідчому судді докази.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні детектива обставини підтверджуються наданими фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання, та досліджені у судовому засіданні, які у своїй сукупності переконують слідчого суддю у причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Звертаю увагу, що на цій стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі доданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваного, умислу, так само як і наявність чи відсутність в його діях складу злочину, вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Відтак, за наведеного, посилання сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_4 є неспроможними.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні № 0000006 від 17 липня 2023 року стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Сторона обвинувачення у поданому клопотанні зазначила про наявні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Так щодо ризику переховування від органу досудового розслідування або/та суду, то такий обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Так злочин, передбачений ч. 2 ст. 366 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є нетяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлені у ході досудового розслідування обставини, зокрема наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон та одночасного статусу особи, яка не підлягає призову під час мобілізації, вказують на наявність у підозрюваного реальної можливості виїзду за кордон держави, із подальшим переховуванням на території іноземних країн, а також про фактичну відсутність у органу досудового розслідування дієвих механізмів попередження такої втечі та подальшого розшуку підозрюваного.

Оцінюючи питання стійкості соціальних зв`язків підозрюваного, слідчий суддя враховує те, що під час розгляду клопотання йому не надано жодних доказів, які б свідчили про сімейний стан підозрюваного, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, наявність утриманців. При цьому під соціальним зв`язком зазвичай розуміють соціальну дію, що виражає залежність і сумісність людей або груп; це сукупність особливих залежностей одних соціальних суб`єктів від інших, їх взаємні відносини, які об`єднують людей у відповідні соціальні спільності і свідчать про їх колективне існування. Чим більш міцними є соціальні зв`язки, тим більше вони будуть відігравати стримуючу роль для підозрюваного, стимулюватимуть належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя враховує викладені вище обставини, як такі, що суттєво підвищують ризик переховування на даний момент.

Активна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, про яку у своєму клопотанні зазначає сторона захисту, його готовність брати участь у досудовому розслідуванні та судовому розгляді не може свідчити й про відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

У розумінні п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик знищити, сховати або спотворити стосується будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Відтак слідчий суддя вважає, що вказаний ризик може стосуватись і документів, які перебувають у володінні захисту, за умови що такі документи мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи вказаний ризик, детектив у клопотанні посилався на те, що на даний час у кримінальному провадженні не проведено увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) і процесуальних дій, не встановлено всіх співучасників та всі правопорушення, вчинені підозрюваним, не вилучено усіх документів, що мають значення для досудового розслідування.

Разом з цим, станом на час вирішення даного клопотання, усі письмові докази перебувають у сторони обвинувачення, що доведено захисником у судовому засіданні та не оспорювалося прокурором, та наразі унеможливлює надання оцінки вказаному ризику, а тому слідчий суддя вважає його недоведеним.

При цьому слідчий суддя вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу на свідків та експертів/спеціалістів, оскільки такі не були досліджені безпосередньо судом, тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

При цьому вказаний ризик ґрунтується на зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, спричинених притягненням його до кримінальної відповідальності. Варте уваги і те, що після набуття статусу підозрюваного ОСОБА_4 стала відома інформація про свідків та інших учасників кримінального провадження, якою він може скористатися для впливу на них. До того ж ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Наведені обставини можуть свідчити про те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Так само проведення експертиз не усуває ризику впливу на експертів чи спеціалістів, оскільки вони можуть бути допитані в суді з метою роз`яснення або уточнення наданих висновків. Крім того можливе призначення додаткових чи повторних експертиз у разі виникнення відповідних підстав.

Незважаючи на те, що сторона захисту заперечує ймовірність здійснення будь-якого впливу на свідків зі сторони ОСОБА_4 , у результаті обізнаності останнього про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, не можна повністю виключити ймовірність того, що він може впливати на свідків, з метою примушування їх до зміни раніше наданих показань, та таким же чином впливати на свідків, які не давали показання, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то зазначений ризик детектив у клопотанні обґрунтовує наявністю у ОСОБА_4 стійких соціальних зв`язків у суспільстві, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, обізнаність про форми та методи роботи останніх, що у свою чергу може бути використано для перешкоджання кримінальному провадженню, а також можливість підшукування осіб, які нададуть вигідні для нього показання.

Втім слідчий суддя критично оцінює наведений ризик з урахуванням обсягу підозри і обставин, які інкримінуються ОСОБА_4 , а також відсутності будь-яких відомостей про використання підозрюваним своїх соціальних зв`язків, тобто конкретних зв`язків з особами, які б могли протидіяти цьому кримінальному провадженню.

Так само щодо вказаного у клопотанні ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 підозрюється, детективом не наведено конкретних доводів на обґрунтування цього ризику, зважаючи також на те, що підозрюваний відчужив 100 % частки товариства, а відтак з 10 лютого 2026 року не є керівником ТОВ «Д-Трансгейт».

Таким чином обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчим суддею не встановлено, а відтак існування вказаного ризику стороною обвинувачення не доведено.

При цьому слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про відсутність вказаних ризиків з огляду на належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 упродовж всього часу здійснення кримінального провадження, а також недопущення ним спроб переховування, впливу на свідків чи будь-якого перешкоджання кримінальному провадженню.

Як уже було зазначено вище, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, відсутність з боку ОСОБА_4 будь-яких порушень чи перешкод, сумлінне виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, не є достатньою підставою для твердження про відсутність того чи іншого ризику та не свідчить про відсутність необхідності застосування запобіжного заходу. Для такого висновку потрібні обставини, що впливають на оцінку ризиків, чого в ході розгляду клопотання не встановлено.

Крім того слідчий суддя звертає увагу на те, що намір сторони захисту доводити свою невинуватість у суді є його процесуальним правом, однак саме по собі таке твердження не може розцінюватися як доказ відсутності ризиків. Оцінка ризиків здійснюється виходячи з сукупності обставин, зокрема тяжкості інкримінованого злочину, можливого покарання та фактичних даних, встановлених у провадженні.

Отже підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому слідчий суддя також приймає до уваги мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, мав місце в умовах воєнного стану, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин зазначені в клопотанні детектива ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованими та переконливими.

Обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, слідчий суддя вважає неможливим за встановлених вище ризиків та наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, який є нетяжким злочином.

На переконання слідчого судді обрання відносно ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки не зможе запобігти встановленим ризикам та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування.

Отже на підставі наведеного доводи захисника ОСОБА_5 про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного без застосування до нього будь-якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу ОСОБА_4 , що були наведені слідчим суддею вище.

У той же час застава як запобіжний захід, має середній рівень суворості і є адекватним забезпечувальним заходом в цьому кримінальному провадженні.

Водночас, слідчий суддя вважає, що досліджені під час судового засідання ризики та індивідуальні особливості кримінального провадження і підозрюваного свідчать, що менш суворий запобіжний захід, ніж застава може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (в тому числі шляхом неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і русі кримінального провадження. Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання для запобігання вказаним ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого підозрюваного та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у виді застави буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам і при цьому буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваного та інших осіб.

З приводу розміру застави та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя має враховувати тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, майновий стан підозрюваного, його сімейний стан, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Як встановлено вище, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, тобто нетяжкого кримінального правопорушення, а тому враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо нього, за загальним правилом, має визначатися у межах від 1 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя звертає увагу, що метою застави має бути забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафна чи каральна функція, що вплине не тільки на підозрюваного, але і на життя членів його родини.

Поряд з цим, відповідно до п. 11 ст. 178 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний також врахувати розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, про що уже зазначалось у цій ухвалі.

Слідчий суддя звертає увагу, що стороною обвинувачення до матеріалів клопотання не долучено достатніх та належних доказів, які б свідчили про наявність у підозрюваного або пов`язаних з ним осіб таких фінансових можливостей, що дозволяли б визначити розмір застави на рівні 1 334 974, 97 грн. Зокрема матеріали клопотання не містять переконливих відомостей щодо обсягу активів, доходів, майна чи інших ресурсів підозрюваного, які б об`єктивно обґрунтовували саме такий, суттєво підвищений розмір застави.

За відсутності таких даних визначення застави у запропонованому детективом та прокурором розмірі фактично носило б характер надмірного обмеження та не відповідало б принципу співмірності, закріпленому у кримінальному процесуальному законі.

З урахуванням наведеного, а також усіх досліджених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави, проте не у тому розмірі, який просить сторона обвинувачення, а у межах максимального розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину, тобто в сумі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн.

Саме такий розмір, на переконання слідчого судді, розумно і пропорційно співвідноситься з обставинами цього кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Слідчий суддя також враховує, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Крім того, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, при визначенні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у зв`язку із встановленням ризиків перешкоджання кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного відповідні обов`язки.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Положеннями ч. 7 ст. 194 КПК України передбачено, що визначені частинами п`ятою та шостою цієї статті обов`язки, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Слід зауважити, що під час розгляду клопотання, прокурор, підозрюваний та захисник наводили й інші аргументи, які жодним чином не свідчать про помилковість висновків, до яких дійшов слідчий суддя у цій ухвалі. Водночас розглядаючи ці клопотання, слідчий суддя надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. 177, 186, 193, 194, 196, 198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000006 від 17 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає суму 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Підозрюваний ОСОБА_4 не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Закарпатській області за реквізитами: код 26213408, МФО 820172, р/н UA0018501, ДКСУ м. Київ (призначення платежу згідно якого провадження, найменування суду, що виніс судове рішення, прізвище, ім`я по батькові особи, за яку внесено заставу), або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує прокурору та слідчому судді.

У порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 25 травня 2026 року наступні обов`язки:

1) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора, за винятком необхідності участі у слідчих діях чи у розгляді кримінального провадження;

2) прибувати до керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора та суду на першу їхню вимогу;

3) повідомляти керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами сторони обвинувачення;

5) здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невнесення застави ним (або заставодавцями), до нього може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.

Дата закінчення дії ухвали у частині покладених обов`язків 25 травня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1