Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 31.03.2026. Зареєстровано: 02.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 06.04.2026.
Дата набрання законної сили: 30.03.2026
печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м.Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва в залі суду клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2024 справа № 757/19898/24-к за матеріалами кримінального провадження № 0002248 від 30.11.2023,

за участі представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

17.02.2026 до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2024 справа № 757/19898/24-к за матеріалами кримінального провадження № 0002248 від 30.11.2023.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 03.05.2024 у справі №757/19898/24-к в рамках кримінального провадження №0002248 від 30.11.2023, накладено арешт на ряд об`єктів нерухомого майна із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, серед яких нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежилі приміщення №1, 1а (групи приміщень №40а) (в літ.А), загальною площею 31,4 кв.м., яке належить на праві власності ОСОБА_3 .

Головним слідчим управлінням Національної поліції України під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002248 від 30.11.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.2 ст.15 ч.5 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києві від 03.05.2024 у справі №757/19898/24-к було накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які належать ОСОБА_5 . Крім того, вказаною ухвалою було накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, із забороною відчуження, розпорядження та користування, по яким ОСОБА_5 був обтяжувачем за майновими зобов`язаннями. Серед таких об`єктів був і об`єкт нерухомого майна, який на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , а саме нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежилі приміщення №1, 1а (групи приміщень №40а) (в літ. А).

З ухвали слідчого судді вбачається, що арешт було накладено на майно ОСОБА_5 , оскільки в органа досудового розслідування були підстави вважати, що він причетний до вчинення кримінального правопорушення.

Однак, на переконання заявника, у вказаній ухвалі жодним чином не було мотивовано та обґрунтовано необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_3 , яке на той момент перебувало в іпотеці, та по якому ОСОБА_5 був обтяжувачем (іпотекодержателем).

ОСОБА_3 являється добросовісним набувачем даного майна, і це майно не має відношення до кримінального правопорушення, з огляду на таке.

23.12.2006 ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень придбали в рівних частках нежитлове приміщення загальною площею 31,40 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (нежилі приміщення №1, 1а (групи приміщень №40а) ( в літ.А).

В 2008 році шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 вирішив продати свою частину нежитлового приміщення ОСОБА_3 .

10.09.2011 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_6 його частину нежитлового приміщення.

Таким чином, ОСОБА_3 законно володіє вказаним приміщенням останні дев`ятнадцять років. Майно набуте ОСОБА_3 задовго до ймовірного вчинення відповідних кримінальних правопорушень, а тому не може бути предметом злочинів чи майном, набутим злочинним шляхом в межах даного кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_3 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Також, з ухвали слідчого судді вбачається, що єдиною підставою, чому було накладено арешт на майно ОСОБА_3 було те, що воно було обтяжене в інтересах ОСОБА_5 . Проте, дана підстава для застосування арешту вже відпала, оскільки він більше не являється обтяжувачем даного майна, що підтверджується наступним.

В 2021 році ОСОБА_3 були потрібні грошові кошти. В мережі Інтернет вона знайшла оголошення про надання в позику грошових коштів під заставу майна. Позикодавцем виступив ОСОБА_5 .

Так, 19.01.2021 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_5 надав ОСОБА_3 у позику грошові кошти в сумі 1 153 200 грн., які остання зобов`язалась повернути не пізніше 19.01.2026.

В забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором позики, ОСОБА_3 19.01.2021 уклала з ОСОБА_5 іпотечний договір, відповідно до якого передала ОСОБА_5 в іпотеку нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежилі приміщення № 1, 1а (групи приміщень № 40а) (в літ. А), загальною площею 31,4 кв.м.

13.01.2026 ОСОБА_3 повністю розрахувалась з ОСОБА_5 за вищевказаним договором позики, на підтвердження чого ОСОБА_5 була написана нотаріально посвідчена заява про виконання зобов`язання та припинення обтяження та іпотеки (копія додається).

13.01.2026 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 були внесені до Державного реєстру речових прав відомості про припинення іпотеки та обтяження даного нежитлового приміщення (копії витягів додаються).

Таким чином, з 13.01.2026 ОСОБА_5 більше не являється обтяжувачем майна ОСОБА_8 , а тому підстава через яку накладався даний арешт відпала, а тому він має бути скасований.

Представник власника майна просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності власника майна.

Прокурор до судового засідання надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002248 від 30.11.2023 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2024 р. № 757/19898/24-к було накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які належать ОСОБА_5 . Крім того, даною ухвалою було накладено арешт на ряд об`єктів нерухомого майна, із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, по яким ОСОБА_5 був обтяжувачем за майновими зобов`язаннями.

Серед таких об`єктів був і об`єкт нерухомого майна, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , а саме: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (нежилі приміщення № 1, 1а (групи приміщень № 40а) (в літ. А).

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, а також недоведення стороною обвинувачення, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження є необхідність, слідчий суддя позбавлений можливості дійти висновку про наявність передбачених ст. 170 КПК України підстав для подальшого обмеження права власності, а отже необхідність подальшого перебування такого майна під арештом відпала.

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2024 справа № 757/19898/24-к за матеріалами кримінального провадження № 0002248 від 30.11.2023, на нежитлове приміщення №1,1а, групи приміщень №40а, ( літ А), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна :000, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення буде складено та проголошено

Слідчий суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...