Житомирський апеляційний суд
Справа №296/731/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/125/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

перекладача: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 27 березня 2026 року включно.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.262, ст.348 КК України, прокурором доведено наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-який інший запобіжний захід не може запобігти цим ризикам.

Крім того, враховано, що підозрюваний тривалий час перебував у розшуку.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_9 або застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, визначити заставу.

Вказує, що слідчий суддя не оголосив доказів на які посилається сторона обвинувачення та не надав стороні захисту висловити заперечення до цих доказів.

А тому фактично суд не оцінив чи продовжують існувати ризики, які вказує прокурор.

Стверджує, що судовий розгляд клопотання був проведений формально.

Наголошує, що не було забезпечено перекладу процесуальних документів, які були використані для продовження тримання під вартою.

Зазначає, що слідчий суддя проігнорував скаргу захисника подану в рядку ст.206 КПК України щодо відсутності перекладу документів.

Вказує, що відсутні докази на підтвердження обґрунтованості підозри.

Ухвалою апеляційного суду було прийнято рішення про участь підозрюваного ОСОБА_9 в режимі відеоконференції.

На виконання вказаної ухвали 18.02.2026 року ДУ «Чортківська УВП №26» підключилась до судового засідання, однак ОСОБА_9 відмовився брати участь в судовому засіданні та залишив приміщення для відеоконференції.

Апеляційний суд ухвалив проводити розгляд без участі підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки його участь у розгляді апеляційної скарги захисника не є обов`язковою, а це є його правом, яким він свідомо не побажав скористатися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя дотримався вказаних вимог Закону у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000411 від 21.11.2019 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.262, ч.2 ст.28, ст.348 КК України.

Відповідно до підозри (за версією слідства), в невстановлений слідством день, час та місці, у особи, матеріали за обвинуваченням якої перебувають у провадженні суду у кримінальному провадженні №0000319, судова справа №296/2012/20 (далі Особа1 у відповідному відмінку) та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме грошових коштів ТОВ «АС-ОРТ».

З метою реалізації свого злочинного умислу Особа1 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, за допомогою заздалегідь підготовленого засобу вчинення злочину - автомобіля марки «Daewoo Lanos» сірого кольору, шляхом спостереження встановили, що охорону та супровід при перевезенні грошових коштів здійснюють працівники поліції, дослідили маршрут руху охорони, їх озброєння та час отримання виручки у магазині «Тютюн», що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Великій Бердичівській, 81.

З урахуванням зібраної та проаналізованої інформації Особа1 та ОСОБА_9 , з метою недопущення опору з боку працівників поліції, у невстановлений слідством день, час та місці, вступили у попередню злочинну змову, направлену на замах на вбивство працівника правоохоронного органу та розбій з метою викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів останнього.

У подальшому, керуючись єдиним злочинним умислом, заздалегідь розподіливши між собою ролі, Особа1 та ОСОБА_9 підготували одяг із виконаною на ньому символікою «Служби Безпеки України», засоби маскування шапки-маски (балаклави), придбали та зберігали у заздалегідь заготовленому місці, у лісосмузі між селами Колодязьки та Козак, Коростишівіського (наразі Житомирського) району, Житомирської області, вогнепальну зброю із боєприпасами до неї.

У такий спосіб Особа1 та ОСОБА_9 виконали всі дії, які вважали за необхідні для підготовки до вчинення розбійного нападу, замаху на вбивство працівника правоохоронного органу, розбою з метою викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів і у подальшому маскування своїх злочинний дій.

Так, 09.09.2019 близько 10 години Особа1 та ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи при собі пістолет із глушником, та пістолет, які є ручною короткоствольною нарізною стрілецькою вогнепальною зброєюсамозарядним пістолетом калібру 9х18 мм, виготовлені саморобним способом, що були споряджені набоями, одяг із використанням на ньому символіки «Служби Безпеки України», засоби маскування шапки-маски (балаклави), прибули на автомобілі марки «Daewoo Lanos», із встановленими на ньому державними номерними знаками НОМЕР_1 , до буднику №81 по вул. Великій Бердичівській у м. Житомирі, де на той час, між проїжджою частиною вулиці Велика Бердичівська та вищевказаним будинком, на тротуарі, знаходився припаркований автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5».

Знаходячись у автомобілі «Daewoo Lanos» Особа1 та ОСОБА_4 переконалися у тому, що інкасація у магазині «Тютюн» пройшла та працівники поліції охорони помістили грошові кошти у автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Продовжуючи свої злочинні дії направлені на вчинення розбою, Особа1 та ОСОБА_4 , із самозарядними пістолетами в руках відповідно до раніше розподілених ролей вийшли зі свого автомобіля «Daewoo Lanos» та розмістилися позаду автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У подальшому, ОСОБА_9 , рухаючись першим, діючи відповідно до раніше узгодженого плану дій, здійснив постріл із пістолету у напрямку автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5» та висловив вимогу передачі грошових коштів. У свою чергу Особа1, діючи в рамках раніше узгодженого плану дій, тримаючи в руках пістолет із глушником, висловив погрозу його застосування та, підбігши до працівника поліції ОСОБА_9 , наніс йому кулаком правої руки два удари в область голови заподіявши таким чином йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Від нанесених ударів ОСОБА_9 відчув фізичний біль та присів на коліна і тим самим був позбавленим можливості чинити опір злочинним діям Особи1 та ОСОБА_9 .

Не припиняючи свої злочинні дії, керуючись єдиним злочинним умислом ОСОБА_9 , тримаючи в руках самозарядний пістолет виготовлений саморобним способом, підійшов до водійський дверей автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5» та здійснив декілька пострілів у скло водійських дверей і кузов автомобіля, чим подолав волю до опору водіїв ТОВ «АС-ОРТ» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які у той час знаходилися у автомобілі.

У цей час Особа1, тримаючи в руках самозарядний пістолет виготовлений саморобним способом, через відчинені бокові двері автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т-5» направив його на старшого сержанта поліції ОСОБА_12 та погрожуючи застосуванням висловив вимогу передати пакет із грошовими коштами, які зберігалися у автомобілі.

Після цього діючи в рамках єдиного злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом Особа1, будучи упевненим, що грошові кошти знаходяться у чорному поліетиленовому пакеті, відкрито заволодів таким же поліетиленовим пакетом, що знаходився у салоні автомобіля, у якому знаходилось майно ОСОБА_11 , а саме: спортивний костюм марки «REEBOK», кросівки марки «NIKE», посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_11 серія НОМЕР_3 , платіжна карта банку «ПУМБ», пластикова картка програми лояльності «Прайд» АЗС «WOG», обкладинка для документів, які не мають матеріальної цінності для ОСОБА_11 та грошові кошти в сумі 17 грн.

У цей час старший сержант поліції ОСОБА_13 , намагаючись захиститись та припинити протиправні дії нападників відбіг у бік та намагався привести в бойову готовність табельну вогнепальну зброю з метою подальшого її застосування, у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію».

Помітивши дії працівника правоохоронного органу старшого сержанта поліції ОСОБА_13 , Особа1 та ОСОБА_9 , з метою припинення його супротиву та уникнення небажаних для себе наслідків у вигляді можливого затримання, відбиття нападу та перешкоджання заволодінню чужим майном, підбігли до ОСОБА_13 та застосовуючи фізичну силу обхватили його за плечі і поклали на землю. Не припиняючи свої злочинні дії із метою посягання на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником своїх службових обов`язків Особа1, діючи в рамках попередньої домовленості, застосовуючи пістолет, здійснив постріл у старшого сержанта поліції ОСОБА_13 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення м`яких тканин у верхній третині правого стегна, яке є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я.

Продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним злочинним умислом із ОСОБА_9 , Особа1, виконуючи свою частину раніше узгодженого плану дій, розуміючи що воля до опору ОСОБА_13 подолана, застосовуючи фізичне насильство вирвав із рук останнього табельну вогнепальну зброю, а саме пістолет марки «ПМ», серія НОМЕР_4 , 1965 року випуску, із бойовими припасами до нього вісьмома патронами калібру 9 мм., які знаходились в магазині пістолету.

Після цього Особа1 та ОСОБА_9 , утримуючи майно при собі, місце вчинення злочину залишили.

У межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000318 ОСОБА_9 10.09.2019 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.262, ст.348 КК України, яке направлено поштовим зв`язком на адресу останнього відомого органу досудового розслідування місця проживання підозрюваного.

У зв`язку з не встановленням місця перебування підозрюваного ОСОБА_9 , 10.09.2019 винесено постанову про оголошення його розшуку.

25.10.2019 підозрюваного ОСОБА_9 оголошено в міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.11.2019 у справі № 296/10908/19 підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі та в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Постановою прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 від 21.11.2019 матеріали досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_9 виділені в окреме кримінальне провадження, якому присвоєно номер 0000411. Цього ж дня досудове розслідування у відповідному кримінальному провадженні зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного.

Постановою від 14.04.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено у зв`язку з потребою у проведенні відповідних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій.

Постановою від 15.04.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Постановою від 13.10.2025 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено у зв`язку з екстрадицією ОСОБА_9 до України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.10.2025 у справі №296/11607/25 до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11.12.2025 включно.

За доручення прокурора ОСОБА_7 від 03.12.2025 р. матеріали досудового розслідування відкрито стороні захисту в порядку ст.290 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 08.12.2025 року підозрюваному продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.02.2026 року.

23.01.2026 року слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 до 27 березня 2026 року включно.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, які надані стороною обвинувачення, зокрема:

-протоколами огляду місця події від 09.09.2019, протоколом огляду місця події від 10.09.2019, показаннями потерпілого ОСОБА_14 , показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, протоколом пред`явлення до впізнання ОСОБА_9 , показами підозрюваного ОСОБА_15 , та іншими доказами.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного кримінального правопорушення.

Наведені захисником доводи в апеляційній скарзі щодо можливої невинуватості ОСОБА_9 в інкримінованих злочинних діях, не спростовують даних, що ОСОБА_9 може бути причетним до інкримінованих кримінальних правопорушень. Переконливих доказів на спростування цього стороною захисту не надано.

Формальні посилання захисника на недоведеність висунутої підозри не підтверджені відповідними доказами.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного ОСОБА_9 , а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Твердження захисника, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу не оголосив доказів, які надані слідчим на підтвердження обґрунтованості підозри є неспроможними, оскільки КПК України не вимагає від слідчого судді оголошення всіх доказів, а вони були оцінені слідчим суддею під час прийняття рішення в нарадчій кімнаті.

Доводи захисника, що слідчий суддя належним чином не перевірив чи продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу є помилковими.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що заявлені слідчим ризики не зменшився, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , є особливо тяжким злочином та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу. Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, про існування даного ризику свідчить і той факт, що підозрюваний упродовж тривалого часу перебував у розшуку, переховувався від слідства, а тому ризик, передбачений п. ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати на даний час.

Також стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх.

Враховуючи наявність принципу безпосередності дослідження показань учасників кримінального процесу, підозрюваний може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показання останніх.

Ризик впливу на свідків та потерпілих є триваючим та продовжуватиме існувати до моменту допиту останніх в рамках судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_9 може вчиняти спроби не з`являтися за викликами до органів досудового розслідування та суду, зволікати з виконанням вимог ст.ст. 290, 291 КПК України.

Апеляційний суд також враховує, що підозрюваний офіційно не працює, тобто не має офіційного джерела доходу, є громадянином іноземної держави, підозрюється у вчинення ряду кримінальних правопорушень майнового та насильницького характеру, що свідчить про ймовірність продовження вчинення аналогічних кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, а тому ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України доведений належним чином.

Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, які передбачають порядок продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_6 , що ОСОБА_9 не було забезпечено перекладу процесуальних документів, які були використані для продовження тримання під вартою є неспроможними, з таких підстав.

Так, відповідно до ст.29 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.

З огляд на викладене, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі дотримано прав та гарантій підозрюваного мати перекладача у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого від 06.10.2025 р. залучено у кримінальному провадженні №0000411 в якості перекладача ОСОБА_16 , який володіє, українською, азейбарджанською та російською мовами з метою здійснення перекладу процесуальних документів, а також слідчі (розшукові) дії та розгляду клопотань у суді під час досудового розслідування.(а.с.29)

Перекладачу вручено пам`ятку про права та обов`язки перекладача з попередженням про відповідальність встановлену законом за завідомо неправильний переклад (ст.384 КК України) або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст.385 КК України).(а.с.30)

03.12.2025 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри де вказано, що він підозрюється за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч.2 ст.28 ст. 348 КК України. Також вказано, що підозру вручено на азейбарджанській мові та усно перекладено на російську мову перекладачем ОСОБА_16 (а.с.66)

При цьому, підозрюваний відмовився від підпису про що є застереження та підписи понятих.

Згідно розписки підозрюваному ОСОБА_9 за участі перекладача ОСОБА_16 вручено копію клопотання від 14.01.2026 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з письмовим перекладом на російську мову. ОСОБА_9 від отримання решти матеріалів клопотання відмовився, про що розписалися поняті перекладач та слідчий.(а.с.79)

Вищенаведене свідчить, що підозрюваному доступним способом доведено в чому його підозрюють та він може викласти суду свою версію подій мовою, якою вільно володіє.

З матеріалів справи слідує, що підозрюваний має громадянство Азейбарджану, тривалий час проживав на території України та навчався в українській школі, отримав зміну повідомленої підозри азейбарджанською мовою, клопотання про продовження дії запобіжного заходу в перекладі на російську мову, а тому права підозрюваного ОСОБА_9 не були порушені.

Разом з тим, твердження сторони захисту щодо необхідності надання підозрюваному письмових копій з перекладом на російську мову усіх без винятку матеріалів кримінального провадження, є безпідставним і таким, що не ґрунтується на вимогах КПК.

Крім того, вказані доводи сторони захисту були належним чином перевірені слідчим суддею.

Що стосується вимог захисника, які він просить розглянути в порядку ст.206 КПК України, то слід зазначити наступне.

Стаття 206 КПК України передбачає самостійну та спеціальну процедуру судового контролю за дотриманням прав особи під час тримання під вартою.

Її зміст і мета полягають у здійсненні окремого процесуального реагування слідчим суддею у разі заявлення або встановлення порушень прав затриманої чи взятої під варту особи.

Розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу має чітко визначений предмет перевірку наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та оцінку обґрунтованості подальшого тримання під вартою.

Вирішення питань, пов`язаних із можливими порушеннями прав особи під час затримання або тримання, виходить за межі предмета такого розгляду та потребує дослідження інших обставин, які не охоплюються процедурою, передбаченою для продовження запобіжного заходу

Поєднання в одному засіданні різних за правовою природою процедур фактично підміняє встановлений законом порядок судового контролю, що суперечить принципу процесуальної форми та вимогам змагальності сторін. Саме тому законодавець передбачив можливість звернення із відповідною заявою в порядку ст. 206 КПК України як окремий механізм захисту прав особи.

Отже, питання, які підлягають вирішенню в порядку ст. 206 КПК України, не можуть розглядатися в межах провадження щодо продовження запобіжного заходу, а повинні бути предметом самостійного судового розгляду за відповідною процедурою.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2026 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: