Справа № 513/1370/25
Провадження № 1-кп/513/69/26
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщені суду в с.Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001139 від 19 серпня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 187 КК України,

у с т а н о в и в:

В провадженні Саратського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001139 від 19 серпня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2025 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному 19 серпня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001139 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч.1 ст. 309 КК України, на 20 жовтня 2025 року о 15 годині 30 хвилин.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2025 року закінчено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 05 лютого 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянину України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 05 квітня 2026 року, включно.

30 березня 2026 року прокурором через канцелярію суду подане клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені п.1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд кримінального провадження без її участі, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки наведені прокурором ризики є абстрактні. Крім того, сторона захисту має сумніви щодо кваліфікації злочину ч.4 ст.187 КК України, також ОСОБА_5 доглядає за мамою та має міцні соціальні зв`язки.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

Згідно з частинами 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч.5 ст.331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінивши обставини, передбачені ст.178 КПК України суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 та ч.1 ст. 309 КК України, нижня межа санкції ч.4 ст.187 КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми років, є підстави вважати, що останній, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від суду, а тому з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи обвинуваченого, станом на даний час ризик переховування обвинуваченого, на думку суду, не зменшився та продовжує існувати. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як високий, оскільки інкриміноване обвинуваченій правопорушення є тяжким. Зазначене вказує на схильність особи до протиправної поведінки. Крім того, свідки в межах даного кримінального провадження даним складом суду не допитувались.

За встановлених обставин суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК, на даний час існують та не зменшилися.

Підставою продовження запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Отже, суд погоджується з думкою прокурора, що на даний час існують ризики, передбачені п. п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність продовжити обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою.

Сторона захисту та обвинувчений просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням наведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд зауважує, що домашній арешт, хоч і полягає у забороні обвинуваченим залишати житло цілодобово або у певний період доби, проте в обставинах цього кримінального провадження не буде досить дієвим, з огляду на те, що соціальні зв`язки за місцем проживання обвинуваченого недостатні, щоб гарантували належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, і не виявилися стримуючим запобіжником аби не допустити вчинення кримінального правопорушення.

Слід також зазначити, що через міжнародний збройний конфлікт, який розпочала РФ проти України, та, як наслідок, запроваджений на території України воєнний стан, постійну загрозу ракетних та інших обстрілів, пошкодження об`єктів критичної інфраструктури, систематичні збої у роботі мережі електропостачання та засобів зв`язку, участь працівників Національної поліції, які відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України виконують ухвалу про домашній арешт у забезпеченні громадської безпеки та охорони держави, дієвість та ефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть за умови застосування електронних засобів контролю, об`єктивно знижується і у цьому кримінальному провадженні не може запобігти встановленим ризикам.

Суд вважає, що обставини, які враховувались раніше в ході продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 не змінилися, і підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відсутні.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наведених обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 захисником не надано та судом на теперішній час не встановлено.

Тож суд дійшов до висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та вважає обґрунтованою необхідність у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства (або погрозою його застосування), відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 369- 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора задовольнити. Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», тобто з 31 березня 2026 року по 29 травня 2026 року, включно.

Строк дії ухвали закінчується 29 травня 2026 року.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі: начальнику ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», та обвинуваченому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії ухвали, до Одеського апеляційного суду безпосередньо.

Суддя ОСОБА_1