Справа № 201/3674/26
Провадження № 1-кс/201/980/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчого 1 відділення 2 відділу слідчого управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000067 від 12 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000067 від 12 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що в порушення Конституції та законів України 20 вересня 2022 року, так званою «народною радою луганської народної республіки» прийнято закон «Про референдум луганської народної республіки з питання входження до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації», проведення якого призначено у період з 23.09.2022 по 27.09.2022. З метою організації та проведення незаконного референдуму утворено територіальні та дільничні виборчі комісії на території Старобільського району Луганської області.

У вересні 2022 року, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на тимчасово окупованій території Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, виник злочинний умисел, направлений на здійснення публічних закликів до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій територіїз питання входження так званої «лнр» до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації.

Протягом вересня 2022 року ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, достовірно знаючи про окупацію РФ територій Луганської області, усвідомлюючи здійснення відкритої російської збройної агресії проти України, яка розпочалась приблизно о 05 годині 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи особисті мотиви, достовірно знаючи про незаконний характер проведення референдуму на тимчасово окупованій території, з використанням власного акаунту підготував та розмістив у мережі Інтернет повідомлення у формі відео звернення та тексту прямої мови з закликами до мешканців Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області прийти на виборчі дільниці та зробити «правильний вибір інтеграції у складі російської федерації», із запевненням можливості проголосувати кожним, навіть тим, хто не внесений до виборчих списків, з роз`ясненням часу проведення та процедури голосування під час референдуму.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України, за ознаками вчиненні громадянином України публічних закликів до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 41 (8233) від 19.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 19.02.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 на 10 год. 00 хв. 23.02.2026, на 10 год. 00 хв. 24.02.2026, на 10 год. 00 хв. 25.02.2026за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000067 від 12.04.2024, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим, за погодженням з прокурором 26.02.2026, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру 26.02.2026 на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 46 (8238) від 26.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Крім того, в газеті «Урядовий кур`єр» № 46 (8238) від 26.02.2026, яка

є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 26.02.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик підозрюваного ОСОБА_6 на 10 год. 00 хв. 02.03.2026, на 10 год. 00 хв. 03.03.2026, на 10 год. 00 хв. 04.03.2026за зазначеною в повістках адресі для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000067 від 12.04.2024, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час підозрюваний ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Таким чином, 26.02.2026 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Постановою слідчого від 05.03.2026 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, а також надано відповідне доручення оперативному підрозділу на розшук останнього.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 111-1 КК України, а також факт перебування останнього на тимчасово окупованій території, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 07.10.2024;

- протокол пред`явлення для впізнання за участі свідка ОСОБА_7 від 07.10.2024;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу за участю спеціаліста ОСОБА_8 (офіційного сторінки «народного совета Луганской Народной Республики» закон під назвою: «О референдуме Луганской Народной Республики по вопросу о вхождении

в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации» (мовою оригінала) від 28.01.2025;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу за участю спеціаліста ОСОБА_8 (офіційного сторінки «народного совета Луганской Народной Республики» закон під назвою: «Об образовании на территории Луганской Народной Республики городских округов и муниципальных округов. Установлении их границ» (мовою оригінала) від 28.01.2025;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу за участю спеціаліста ОСОБА_8 (офіційного сторінки «народного совета Луганской Народной Республики» закон під назвою: «Конституция Луганской Народной Республики» (мовою оригінала) від 28.01.2025;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу за участю спеціаліста ОСОБА_8 (інтернет-сайту «Гарант» під назвою: «Постановление ЦК ЛНР О результатах референдума Луганской Народной Республики по вопросу о вхождения в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации» (мовою оригінала) від 28.01.2025;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу за участю спеціаліста ОСОБА_8 (офіційного сторінки «народного совета Луганской Народной Республики» під назвою: «Постановление о назначении референдума Луганской Народной республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации» (мовою оригінала) від 28.01.2025;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу за участю спеціаліста ОСОБА_8 (Telegram-каналу під назвою « ОСОБА_9 » публікацію під назвою «Сегодня провел прием граждан по личным вопросам в Администрации Беловодского муниципального округа» (мовою оригінала), сторінка в соціальній мережі «ВКонтакте» під назвою «Администрация Беловодского МО» (мовою оригінала) від 11.01.2025;

- протоколом огляду Інтернет ресурсу за участю спеціаліста ОСОБА_8 (Telegram-каналу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та соціальній мережі «ВКонтакте» публікацію під назвою «Обращения и.о. Главы Беловодского районной Администрации» (мовою оригінала) від 12.01.2025;

- висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № СЕ-19/118-25/14802-ЛД від 30.12.2025, проведеної експертом Рівненського НДЕКЦ МВС України, згідно якого у 3 публікаціях, опис яких наведено у протоколі від 12.01.2025 та збережено на оптичному носієві інформації, містяться висловлювання у формі прямих закликів до проведення референдуму на тимчасово окупованій території. Виявлені експертом мовні ознаки публічності свідчать про орієнтацію на масового адресата та функціонування його у публічному дискурсі;

- іншими доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні громадянином України публічних закликів до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Факт тимчасової окупації території Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області підтверджується наступним:

Статтею 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено перелік територій, які вважаються «тимчасово окупованою територією». Такою територією зокрема визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025

№ 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Згідно зазначеного Переліку територія Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України з 24.02.2022.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, що підтверджується показаннями свідків, та відомостями, наданими Державною прикордонною службою України.

Таким чином, наведене вище свідчить про те, що підозрюваний переховуються від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 :

-обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України;

-переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності (ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора, зокрема, не прибув на виклик без поважної причини більше 2 разів);

-перебуває на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні № 0000067 від 12 квітня 2024 року стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спеціального досудового розслідування щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з його необґрунтованістю, а також зазначив, що відсутні докази перебування його підзахисного на тимчасово окупованій території. Крім того, зауважив, що відсутні відомості про наявність у підозрюваного облікових записів в мережі Інтернет для належного повідомлення його про кримінальне провадження та розгляд даного клопотання, також відсутні документи щодо кола його близьких родичів для повідомлення про зазначене кримінальне провадження та розгляд справи.

Заслухавши доводи слідчого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла висновку про таке.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та у зв`язку з неявкою останнього за викликом до слідчого ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях і неможливості йому безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в газеті «Урядовий кур`єр» № 46 (8238) від 26 лютого 2026 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та 26 лютого 2026 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 02 березня 2026 року, 03 березня 2026 року, 04 березня 2026 року, за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000067, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного тощо.

Таким чином, 26 лютого 2026 рокуу вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному обранні до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком експерта Рівненського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/118-25/14802-ЛД від 30 грудня 2025 року; протоколами допитів свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка; протоколами огляду публікацій в мережі Інтернет; матеріалами, отриманими від співробітників оперативного підрозділу за результатами виконання ними доручення слідчого по кримінальному провадженню; та іншими матеріалами кримінального провадження,які підтверджують факт добровільного обрання громадянином України ОСОБА_6 посади т.зв. «Глава муниципального образования Беловодский муниципальный округ», створеної на тимчасово окупованій території- Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідча суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Також встановлено, що постановою слідчого від 05 березня 2026 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшук.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, проведенням бойових дій, захопленням та окупацією території Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області, конкретне фактичне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 на цей час невідомо, проте зібрані докази дають достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області де переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів клопотання перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчій судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 135, 139, 297-1297-5 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000067 від 12 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 24 березня 2026 року о 13 годині 45 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_1