Справа № 939/361/26
ВИРОК

Іменем України

11 березня 2026 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 кримінальне провадження № 0000016 від 11 січня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балаклеї Смілянського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працює на посаді адміністратора системи АТ «Креді Агріколь Банк», який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, відповідно до книги нарядів відділення поліції № 1 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на 11 січня 2026 року, поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 заступив на службу в складі екіпажу автопатруля «Акцент 332» на території оперативного обслуговування Бучанського району Київської області.

Під час несення служби майор поліції ОСОБА_6 діяв спільно з представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме оператором групи зв`язку молодшим сержантом ОСОБА_7 і гранатометником відділення охорони взводу охорони старшим солдатом ОСОБА_8 , відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 27 від 10 січня 2026 року «Про проведення додаткових заходів оповіщення громадян на території Бучанського району».

11 січня 2026 року, приблизно о 10 годині 39 хвилин, у АДРЕСА_3 , майор поліції ОСОБА_6 , перебуваючи в однострої з розпізнавальними знаками Національної поліції України, виконував свої службові обов`язки, пов`язані зі здійсненням заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів про мобілізаційну підготовку та мобілізацію і разом із представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 виявив громадянина ОСОБА_4 та забезпечив здійснення перевірки його військово-облікових документів.

Під час проведення вказаної перевірки, 11 січня 2026 року, приблизно о 10 годині 39 хвилин, у ОСОБА_4 , який розумів, що він перебуває на обліку з наявною активною позначкою за ініціативою ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особа, яка порушує правила військового обліку, виник прямий умисел, спрямований на заподіяння майору поліції ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 , який був одягнутий у формений одяг працівника поліції, на якому були знаки розрізнення, зокрема шеврони та написи «поліція» - працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», тобто, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів і їх авторитет, ОСОБА_4 у той самий час і в тому самому місці застосував газовий балон, розпиливши газ сльозоточивої та дратівливої дії в обличчя майору поліції ОСОБА_6 .

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку шкіри обличчя і склер обох очей.

Кримінально протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

До суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про примирення, укладена 02 лютого 2026 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України покарання у виді обмеження волі на строк три роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В угоді також зазначені передбачені ст. 473 КПК України наслідки укладення та затвердження угоди про примирення і передбачені ст. 476 КПК України наслідки невиконання угоди про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, підтвердив добровільність укладення угоди про примирення між ним і потерпілим, вказав, що він цілком розуміє свої права та обов`язки, зміст угоди, наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, просив її затвердити та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілим ОСОБА_6 , і не заперечував щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , пояснивши, що претензій до ОСОБА_4 він не має і всі завдані збитки йому відшкодовані. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 тапризначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, визначені ст. 473 КПК України, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає, що умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вислухавши думки прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення на зазначених у ній умовах і призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів в сумі 3 565 гривень 60 копійок.

Речові докази: перцевий балончик з написом «Peper Ko F0G», який зберігається у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, необхідно знищити; оптичний диск «DVD-R» 4.7Gb із відеозаписом із боді-камери поліцейського офіцера громади ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 за 11 січня 2026 року необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 02 лютого 2026 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000016 від 11 січня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому узгоджене покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів в сумі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речові докази: перцевий балончик з написом «Peper Ko F0G», який зберігається у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, знищити; оптичний диск «DVD-R» 4.7Gb із відеозаписом із боді-камери поліцейського офіцера громади ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 за 11 січня 2026 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку суду.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_9