Провадження № 11-кп/824/1936/2026Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000352 обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, молодшого сержанта, командира 2-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначенойому покарання у виді 160 годин громадських робіт. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у нанесенні легких тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

Так, 22.02.2024 приблизно о 16 год 00 хв, ОСОБА_9 разом із дружиною ОСОБА_10 рухався по вул. Урлівська 14 у м. Києві. У цей момент, ОСОБА_8 підійшов до вищевказаних осіб та розпочав з ними розмову. Надалі, на фоні раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт. У ході вказаного конфлікту в ОСОБА_11 , виник протиправний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 кулаками обох рук наніс два удари в область обличчя ОСОБА_9 . У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , повалив ОСОБА_9 , на землю, де кулаками обох рук продовжив наносити чисельні хаотичні удари в область голови потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді синців - в ділянці чола справа ближче до зони росту волосся, в правій надбрівній ділянці з розповсюдженням на скроневу, на зовнішній поверхні правої вушної раковини у верхній третині, в лівій скроневій ділянці, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, та саден - в лівій привушній ділянці, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого плеча, та на підставі висновку судово-медичної експертизи в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати його винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу.

Зазначає, що суд врахувавши пом`якшуючі покарання обставини призначив найбільш суворе покарання, яке передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 подав клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0000352 відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Зазначає, що з моменту скоєння ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, яке мало місце 22.02.2024 року минуло більше двох років, тобто згідно ч. 1 ст. 49 КК України сплив строк притягнення його до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений у поданому клопотанні просив здійснювати апеляційний розгляд без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, яка підтримала клопотання, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, роз`яснивши обвинуваченому наслідки задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 органами досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні 22.02.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і за вироком суду був визнаний винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Санкцією частини 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, положень ч. 2 ст. 12 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 22.02.2026 минуло понад 2 роки та закінчились, визначені ст. 49 КК України строки давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років і згідно із частиною третьою цієї статті перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

На час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції вирок суду, який наразі оскаржується, не набрав законної сили.

Таким чином, підставою звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення, встановлених ч. 1 ст. 49 КК України, строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків, передбачених ч. 5 ст. 49 КК України.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини та згоду обвинуваченого, колегія суддів вважає, що наявні умови, які є правовою підставою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підстави для проведення судового провадження, що включає у себе, відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності- у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, вирок суду - скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України - закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням на час апеляційного розгляду строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з тим, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого - закриттю, процесуальні витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження №0000352 від 23.02.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 2672 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі, а саме: довідку № 138 від 22.02.2024 на ім`я ОСОБА_9 з КНП «КМКЛ ШМД» та диск з рентген знімками від 22.02.2024 на ім`я ОСОБА_9 з КНП «КМКЛ ШМД» - зберігати при матеріалах провадження.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя