Справа № 740/3730/24
Провадження № 1-кп/740/66/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 поданого в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000040 від 06.03.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Річиця, Гощанського району, Рівненської області, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з середньою спеціальною освітою, інваліда ІІІ групи, колишнього військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

встановив:

солдат ОСОБА_3 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та робітником підсобного 1 інженерного відділення 4 інженерного взводу 1 інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст.17,65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.11,16,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст.1,2,3,6,23,24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів, в умовах воєнного стану, 02.07.2023 близько 08 год 00 хв самовільно залишив місце служби, яке станом на 02.07.2023 було визначене у с. Терешківка Ніжинського району Чернігівської області, та до 13.07.2023 включно проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього.

14.07.2023 близько 14 год 00 хв солдат ОСОБА_3 самостійно повернувся до місця служби у с. Терешківка Ніжинського р-ну Чернігівської обл. та приступив до виконання обов?язків військової служби за посадою.

Крім того, солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, у порушення вимог ст ст.17,65,68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.11,16,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст.1,2,3,6,23,24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та дозволу відповідних командирів, в умовах воєнного стану, 13.10.2023 близько 08 год 00 хв, повторно самовільно залишив місце служби, яке станом на 13.10.2023 було визначене у с. Терешківка Ніжинського району Чернігівської області, та до 21.10.2023 включно проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього.

22.10.2023 близько 17 год 00 хв солдат ОСОБА_3 самостійно повернувся до місця служби у с. Терешківка Ніжинського району Чернігівської області та приступив до виконання обов?язків військової служби за посадою.

20.01.2026 до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , у якому останній зазначив, що був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у якій проходив військову службу. В порушення вимог діючого законодавства в умовах воєнного стану, він 02.07.2023 самовільно залишив місце служби військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим в Ніжинському міськрайонному суді розглядається кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000040 від 06.03.2024 за ч.5 ст.407 КК України. 14.07.2023 він самостійно повернувся до місця служби військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби за АДРЕСА_1 військової частини НОМЕР_1 надано згоду на продовження військової служби у вказаній військовій частині. Відповідно до ч.5 ст.401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби. У подальшому 07.08.2024 його звільнено з військової служби у запас, за станом здоров`я, за наявності інвалідності, відповідно до п.п.б п.2 ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України, а кримінальне закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

10.02.2026 Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла заява прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , у якій останній зазначив, що ОСОБА_3 після незаконної відсутності на військовій службі самостійно повернувся та продовжив проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . У подальшому, 07.08.2024 ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я за наявності інвалідності) відповідно до пп.б п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 222 від 07.08.2024. Відповідно до висновків Верховного суду викладених у постанові від 15.10.2025 у справі № 484/3679/23: наказ командира військової частини про зарахування на всі види забезпечення, є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби; звільнення військовослужбовця з військової служби за станом здоров?я унеможливлює подальше проходження військової служби, а положення КПК не є перешкодою до реалізації Судом приписів ч.5 ст.401 КПК України у їх взаємозв?язку із вимогами ст. 58 Конституції України та ст.5 КК України щодо вирішення питання про звільнення такого військовослужбовця від кримінальної відповідальності. Враховуючи зазначене, вимоги передбачені ч.5 ст.401 КК України ОСОБА_3 дотримані, просить звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України на підставі ч.5 ст.401 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2. ст.284 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що пред`явлене обвинувачення обвинувачення йому зрозуміле, підтвердив, що добровільно звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 та повернувся до військової частини, підтримав подане клопотання і просив задовольнити.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, вказуючи на наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, в обсязі необхідному для розгляду клопотання, суд дійшов наступного.

Згідно з ч.1 ст.7 КПК зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального процесу, серед яких - верховенство права.

07 вересня 2024 року набув чинності Закон України від 20 серпня 2024 року № 3902-IX«Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Указаним Законом, крім іншого, ст.401 КК України доповнено ч. 5 такого змісту: особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Також цим Законом унесено зміни до КПК, зокрема: абз.2 ч.2 ст.286 та абз.2 ч.3 ст.288 КПК, відповідно до яких у разі наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.401 КК України прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим, а в разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України, суд своєю ухвалою зобовязує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобовязує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

З наведеного вбачається, що ч.5 ст.401 КК передбачає як матеріальні умови звільнення особи від кримінальної відповідальності, так і процедурний порядок реалізації такого звільнення. Зокрема, питання щодо застосування цієї норми перебуває у взаємозвязку з абз.2 ч.3 ст.288 КПК України, який регламентує порядок закриття кримінального провадження у звязку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Отже, умови та процедура, визначені зазначеними нормами, у сукупності утворюють механізм звільнення військовослужбовця від кримінальної відповідальності.

Однією з умов застосування ч.5 ст.401 КК є добровільне звернення особи з клопотанням до слідчого, прокурора або суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби.

Отже, із зазначеної умови вбачається, що законодавець повязує можливість звільнення від кримінальної відповідальності з наявністю добровільного волевиявлення особи на продовження військової служби, що свідчить про її готовність виконувати військовий обовязок і виправити наслідки попередньої протиправної поведінки.

Суд виходить з установлених судом обставин цієї справи, відповідно до яких ОСОБА_3 до того часу коли набув чинності Закон № 3902-IX, після самовільного залишення військової частини добровільно повернувся до місця тимчасової дислокації військової частини, був зарахований наказом командира на всі види забезпечення та продовжував проходити військову службу до настання обставин, які унеможливили її подальше проходження.

Таким чином, дії ОСОБА_3 свідчать про реалізацію ним наміру добровільно повернутися на військову службу шляхом продовження її проходження, що за правовою природою відповідає змісту вимоги про добровільне звернення, передбаченої ч.5 ст.401 КК України.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога про добровільність звернення особи з клопотанням у цій справі вважається виконаною, оскільки волевиявлення ОСОБА_3 було реалізоване через його фактичне добровільне повернення до служби та подальше її проходження.

Також ще однією умовою для застосування ч.5 ст.401 КК України є наявність письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби.

Стосовно цієї умови, суддя зазначає те, що ні вказана стаття, ні статті 286 та 287 КПК не містять вимог щодо конкретної форми письмової згоди командира на продовження проходження особою військової служби (лист, наказ чи розпорядження).

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_3 після добровільного повернення до місця тимчасової дислокації військової частини наказом командира НОМЕР_1 був зарахований на всі види забезпечення, суддя уважає, що цей наказ є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

За приписами ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, помякшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що встановлені судом умови - добровільне повернення ОСОБА_3 до військової частини і продовження проходження ним військової служби та наявність письмової згоди командира у вигляді наказу № 285 від 01.12.2023, з урахуванням того, що ОСОБА_3 уперше під час воєнного стану притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК КК України, - дають підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ч.5 ст.401 КК України.

Стосовно процедурного порядку для реалізації звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченого абз.2 ч.3 ст.288 КПК України, який регламентує порядок закриття кримінального провадження у звязку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, то суд зазначає таке.

Після зарахування за наказом командира військової частини НОМЕР_1 проходив військову службу в період з 22.10.2023. Однак 07.08.2024 він був звільнений із військової служби наказом командира № НОМЕР_2 на підставі пп. «б» (за станом здоровя - відповідно до висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку). Водночас ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності, причиною якої є захворювання, повязане з проходженням військової служби.

За цих обставин подальше проходження військової служби ОСОБА_3 є неможливим, а положення КПК України в цій справі не є перешкодою до реалізації судом приписів ч.5 ст.401 КПК України у їх взаємозвязку із вимогами ст.58 Конституції України та ст.5 КК України щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у звязку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_3 не заперечував щодо закриття кримінального провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України, про що зазначено у клопотанні.

З огляду на наведене, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності за ст.ст.407,408 КК України, добровільно повернутися до для продовження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , суд вбачає підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.401 КК України, ст.ст.284, 286, 288 КПК України, суд, -

постановив:

звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст 407 КК України відповідно до ч.5 ст.401 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 06.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, закрити відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити та/або направити обвинуваченому і прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1