ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6353/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/130/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - відстрочка виконання вироку
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2025 року.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд вказав, що ОСОБА_7 не надав доказів існування обставин, які би були підставами для надання відстрочки виконання вироку.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року скасувати. Відтермінувати виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду від 11.07.2025 року на 30 днів, оскільки дочці потрібно провести ще одну операцію.

Зазначає, що на момент подачі заяви, його дочка ОСОБА_8 , інвалід 2-ї групи, за якою він здійснює сторонній догляд, знаходилась на операції у лікарні №1 м. Тернополя і він не зміг отримати виписку з історії хвороби.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні просить апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.01.2026 про відмову у відстрочці виконання вироку залишити без змін.

Вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду таким, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ч.1 ст. 536 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для відстрочки виконання вироку. Водночас, такі обставини підлягають обов`язковому підтвердженню належними й допустимими доказами. Однак, до заяви засуджений не додав жодного медичного документа чи висновку, який би свідчив про наявність тяжкого захворювання, що об`єктивно унеможливлює відбування покарання у виді позбавлення волі.

Звертає увагу, що посилання засудженого на те, що він є єдиною особою, яка здійснює догляд за дочкою особою з інвалідністю II групи, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 тривалий час проживав окремо на території Львівської області та під час досудового розслідування перебував поза місцем реєстрації, а також проживав із співмешканкою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що засуджений не довів наявності обставин, які б об`єктивно переважили принцип невідворотності виконання вироку.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 КПК України виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, пробаційного нагляду, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі: 1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, - до його видужання; 2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини - на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за кримінальний проступок або злочин, що не є особливо тяжким; 3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з абзацом 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року №11 зі змінами, внесеними згідно Постанов Пленуму Верховного Суду України від 03.12.1997 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Як встановив суд, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.153 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 в строк покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 01 лютого 2024 року по 03 травня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року змінено вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2025 року в частині призначеного покарання і стягнення застави. ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.153 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

Відстрочка виконання вироку суду є правом суду, а не його обов`язком, рішення про відстрочку виконання вироку суд приймає на підставі відповідного клопотання, яке має бути обґрунтованим, а обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані матеріали, встановив відсутність доказів існування обставин, передбачених ст. 536 КПК України та обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні його клопотання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримані вимоги закону, оскільки було наведено належні мотиви, за яких відмовлено у задоволенні відповідного клопотання засудженого.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_7 про відстрочку виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2025 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді