1Справа № 335/1075/22 1-і/335/2/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, головуючий суддя ОСОБА_1 , надійшло клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що у провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, головуючий суддя ОСОБА_7 , перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України.

У зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду, ухвалою Орджонікідзевського (на цей час Вознесенівського) районного суду міста Запоріжжя від 09.04.2024, ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук. Ухвалою цього ж суду від 05.06.2024 задоволено клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановлено після його затримання і не пізніше 48 годин з часу доставки до місця здійснення кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який.

Прокурор зазначає, що, під час здійснення процедури екстрадиції, ОСОБА_4 затримано та 02.03.2026 поміщено до Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Наразі стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, прокурор вказує, що обвинувачений може переховуватись від суду, що підтверджується фактом його перебування у міжнародному розшуку, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зав`язків, постійного місця роботи та законного джерела доходу, що, на думку сторони обвинувачення, свідчить про наявність ризику подальшого ухилення від суду та невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Посилаючись на наведені обставини, а також на неможливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурор просила застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави.

Прокурор у судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав, викладених у клопотанні. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, посилаючись на положення абз. 7 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Пояснив, що 09.05.2022 офіційно перетнув державний кордон України, а про розгляд кримінального провадження у суді дізнався лише у 2025 році, при цьому зазначив, що не знав, до кого саме необхідно звертатися та кого повідомляти про своє місцезнаходження. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання у повному обсязі та просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічний час доби за місцем проживання матері обвинуваченого. При цьому зазначив, що мати обвинуваченого є особою з інвалідністю II групи, а сам обвинувачений з 2022 року до кримінальної відповідальності не притягувався, виїхав за межі України у зв`язку з початком повномасштабної війни, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає.

Крім того, захисник звернув увагу суду на те, що з моменту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення минув значний проміжок часу, і стороною обвинувачення, на його думку, не надано доказів вжиття належних заходів щодо встановлення місцезнаходження обвинуваченого.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У провадженні Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя, головуючий суддя ОСОБА_7 , на стадії підготовчого судового засідання, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 про застосування відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надійшло під час перебування головуючого судді ОСОБА_7 у щорічній основній відпустці, у зв`язку із чим розпорядженням керівника апарату суду від 03.03.2026 було призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, на підставі п. 2.4.12 Засад використання Автоматизованої системи документообігу суду, п. 2.3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026, для розгляду клопотання прокурора визначено суддю ОСОБА_1 .

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті.

Вказаний обвинувальний акт, ОСОБА_4 отримав 28.01.2022, про що свідчить його підпис у розписці про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, яка наявна у матеріалах кримінального провадження, та 03.02.2022 обвинувальний акт передано до суду, що свідчить про те, що ОСОБА_4 набув статусу обвинуваченого.

Як встановлено судом, у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що на особу, яка набула статусу обвинуваченого у кримінальному провадженні, покладено обов`язок прибувати до суду за викликом, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд, незважаючи на те чи застосовано до такої особи запобіжний захід, чи ні.

Так, ухвалою головуючого у кримінальному провадженні, судді ОСОБА_7 , від 07.02.2022, вказане кримінальне провадження прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.03.2022, яке було неодноразово відкладено у зв`язку із неявкою обвинуваченого в судові засідання.

Ухвалою суду від 06.03.2023 обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук, судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

Ухвалою суду від 05.06.2024 задоволено клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановлено після його затримання і не пізніше 48 годин з часу доставки до місця здійснення кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який.

02.03.2026 під час здійснення процедури екстрадиції ОСОБА_4 затримано та поміщено до Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_4 , за час перебування обвинувального акту на розгляді у суді, з 03.02.2022, не виконував покладеного на нього п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України процесуального обов`язку, який полягає у явці до суду за викликом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, після затримання та доставлення ОСОБА_4 до країни, в якій здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, суду слід вирішити питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або про його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, в період іспитового строку, який йому було встановлено попереднім вироком за ч. 1 ст. 309 КК України, злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, однак за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Вказані обставини свідчать про те, що до ОСОБА_4 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в силу вимог ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки він хоча і обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, проте, є раніше судимою особою, та раніше переховувався від суду за кордоном.

Враховуючи поведінку обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, а саме його тривале ухилення від явки до суду, суд доходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду.

Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме можливість шляхом умовлянь, погроз або іншим способом незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких мають значення для встановлення обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні нового злочину під час іспитового строку, не має постійного місця роботи та стійких соціальних зав`язків, що в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

На даний час судом не проведено підготовче судове засідання, не розпочато судовий розгляд кримінального провадження через ухилення обвинуваченого від явки до суду, вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді тривалий час, з лютого 2022 року.

Таким чином, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у переховуванні обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та вчиненню ним іншого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, суд доходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

При цьому, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та його процесуальна поведінка, не дають суду підстав дійти висновку, що обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які встановлені судом.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Також, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне визначити заставу ОСОБА_4 - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560,00 гривень, яка на переконання суду є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у разі її внесення, а також у разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик суду; не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, суд враховує характер та ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, а також необхідність забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Суд також враховує, що відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього обов`язків, крім випадків, прямо передбачених законом.

У судовому засіданні прокурор зазначила, що просить не визначати розмір застави, відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Проте, вказаною нормою передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Суд вважає, що положення вказаної статті не є релевантними у даному випадку, оскільки при розгляді даного клопотання прокурора суд не обирає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а вирішує питання про його застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , який вже не перебуває у міжнародному розшуку внаслідок його екстрадиції до України.

З урахуванням наведеного, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним покладених судом обов`язків, суд вважає за необхідне визначити заставу у вказаному вище розмірі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не ухилявся від суду, а у судові засідання не з`являвся, оскільки 09.05.2022 офіційно перетнув державний кордон України та про розгляд кримінального провадження у суді дізнався лише у 2025 році, при цьому зазначив, що не знав, до кого необхідно звертатися та кого повідомляти про своє місцезнаходження, суд визнає не переконливими.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 28.01.2022 ОСОБА_4 отримав копію обвинувального акта та реєстр матеріалів досудового розслідування, що підтверджується розпискою про отримання відповідних документів. Таким чином, обвинувачений був обізнаний про здійснення щодо нього кримінального провадження та його подальший судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний з`являтися за викликом суду та повідомляти про причини неможливості прибуття. Отримавши обвинувальний акт, ОСОБА_4 набув процесуального статусу обвинуваченого та повинен був усвідомлювати покладені на нього процесуальні обов`язки, у тому числі обов`язок повідомляти про своє місцезнаходження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що неявка ОСОБА_4 до суду була наслідком його свідомої процесуальної поведінки та свідчить про ухилення від суду.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не визначає установу, в якій ОСОБА_4 повинен утримуватися під вартою, оскільки вирішення цього питання виходить за межі повноважень суду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який обраховувати з моменту його затримання, з 02 березня 2026 року до 30 квітня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу на депозитний рахунок (Код отримувач (за ; Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача: UA5001205, призначення платежу застава ОСОБА_4 )

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Після внесення застави і звільнення обвинуваченого з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії даної ухвали до 30 квітня 2026 року включно.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду у п`ятиденний строк з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 04 березня 2026 року.

Повний текст складено 06 березня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1