Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/96/2026 Справа № 641/4776/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР за № 0000666 від 18.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Слобідського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому, внесені до ЄРДР за № 0000666 від 18.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 . Прокурор послався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1) ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, враховуючи воєнний стан на території України, може переховуватися від суду, зокрема на території Російської Федерації чи на тимчасово окупованих частинах територій України, оскільки має право на безперешкодний виїзд за кордон; п. 3) ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного/ обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки при наявності такого ризику слід врахувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, що тим самим не буде сприяти швидкому та неупередженому розгляду кримінального провадження у суді; п. 5) може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки враховуючи вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, спрямованих на вчинення терористичного акту, тобто на вчинення вибуху та інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини, у разі обрання інших запобіжних заходів, остання матиме можливість продовжувати вчиняти такого роду протиправні дії.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, заперечувала проти задоволення клопотання, послалася на те, що забезпечити контроль за процесуальною поведінкою обвинуваченої можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який вона просить застосувати до обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що свої доводи суду вона вже неодноразово викладала раніше. Вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою залишила на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, її захисника, суд прийшов до висновку.

29.01.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Харкова відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28.03.2025, без визначення застави.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 19.03.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 квітня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 28.04.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 червня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 20.06.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 липня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 15.07.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 вересня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 28.08.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 жовтня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 01.10.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 листопада 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 28.11.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 січня 2026 року без визначення суми застави.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 21.01.2026 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 березня 2026 року без визначення суми застави.

Отже строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 встановлений ухвалою судді спливає 21.03.2026, однак судове провадження по даному провадженню потребує значного часу для розгляду, тому необхідно вирішити питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, те що ОСОБА_4 :

- обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за санкцією одного з яких, а саме: ч. 2 ст. 258 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з конфіскацією майна або без такої. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення такого характеру злочинів КК України виключає. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачена може втекти. Наведене створює обґрунтовані побоювання, що обвинувачена ОСОБА_4 у разі обрання відносно неї запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, зможе переховуватись від суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні (пункт 1);

- оцінюючи наявність ризику, передбаченого пунктом 3, суд бере до уваги той факт, що судовий розгляд перебуває на початковому етапі, тому суду потрібно буде допитати ряд свідків для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні. Анкетні дані допитаних під час досудового розслідування свідків обвинуваченій відомі, що не виключає можливість їх подальшого спілкування, за наслідками якого останні можуть змінити свої покази на користь обвинуваченої. При оцінці існування цього ризику суд також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України);

-характер та обставини інкримінованих кримінальних правопорушень - проти громадської безпеки, які мають особливу суспільну небезпеку в умовах воєнного стану, свідчать про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: обвинувачена може продовжити вчннення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується, або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що на цьому етапі кримінального провадження обвинувачена може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченою зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Також прокурор в обґрунтування існування ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначила, що обвинувачена може незаконно впливати на іншого підозрюваного/обвинуваченого в цьому ж кримінальному провадженні, однак вкотре суд зауважує, що інші особи в статусі обвинуваченого за цим кримінальним провадженням відсутні.

ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України. Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-1141, 258-2585, 260-261 КК України. Таким чином вимоги закону виключають можливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Вищевказані обставини свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, суд вважає, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, приходить до висновку, що на цей час не має підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , а є необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів.

Виходячи з наведеного, суд, приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Отже, враховуючи тяжкість злочину та покарання що загрожує обвинуваченій, положення ч. 6 ст. 176 КПК України щодо обмеження застосування запобіжних заходів стосовно осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 258 КК України та зважаючи те, що строк запобіжного заходу ОСОБА_4 збігає, суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Восьмим абзацом ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів проти громадської безпеки, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України, суспільної небезпеки інкримінованих злочинів, особливо за умови воєнного стану, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою в кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується, воєнного стану оголошеного в Україні, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час підстав для визначення розміру застави.

Водночас, стороною захисту не спростовано тих доказів та фактів, на які посилаються прокурор, а отже не доведено підстав для застосування до обвинуваченої менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, як того просила сторона захисту, шляхом визначення суми застави. Серйозність висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, враховуючи доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до обвинуваченої менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, та суд вважає, що саме шляхом ізоляції від суспільства можливо уникнути встановлених ризиків і саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинуваченої.

При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 09 травня 2026 року без визначення суми застави.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№27)».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.03.2026 року о 12 год. 00 хв.

Cуддя- ОСОБА_1