Справа № 203/9262/25
Провадження № 1-кп/0203/1243/2026
УХВАЛА

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0002503 від 22.10.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Владивосток, рф, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що має родичів, з якими може проживати та засоби для існування.

Захисник адвокат ОСОБА_4 також заперечувала з приводу задоволення клопотання прокурора, вважала його необґрунтованим та не підтвердженим доказами. З посиланням на практику Європейського суду з прав людини, зазначила, що ризики прокурором не доведені, обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, у будь-якому випадку зазначеним ризикам можна запобігти, поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Просила суд в задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Заслухав думку учасників, суд доходить висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_5 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а отже, усвідомлюючи покарання, яке загрожує йому в разі доведеності вини, може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 в подальшому може як у спосіб погроз, так і реально, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів або відмовитись від них, оскільки йому стали відомі їх анкетні дані та контакти.

Разом з тим, у зв`язку з допитом потерпілого в судовому засіданні, ризик впливу на останнього не вважає не підтвердженим.

Також, продовжує існувати ризик продовження вчинення кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, маючи всі необхідні засоби та можливості може скористатися відсутністю постійного контролю за його діями та вчинити тиск на свідків.

Суд зважає на те, що вирішуючи питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинуваченого в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Рішення суду в даному випадку повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, враховуючи вказані вище вимоги передбачені ч.4 ст. 183 КПК України, суд доходить висновку про відсутність підстав для визначення обвинуваченому розміру застави, оскільки інкримінований злочин, пов`язаний з застосуванням насильства, посягає на здоров`я іншої особи.

Суд наголошує, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшились, але не перестали існувати.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому слід задовольнити.

З урахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли, продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть їм запобігти, що підтверджує необхідність продовження відносно ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

На підставі ст.ст. 177, 183, 314-316, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 квітня 2026 року, включно, з утриманням в умовах в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому - до відому, начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» - для виконання.

Суддя ОСОБА_1