Справа № 130/2967/20
Провадження №11-кп/801/22/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги зі змінами прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 24.05.2022 року у кримінальному провадженні № 0000095 від 11.10.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копистирин Шаргородського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого:

-вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.08.2020 року за ч.1 ст.185 КК України на 200 годин громадських робіт;

-вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.11.2020 року за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік. Звільнений від відбування призначеного покарання ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.12.2021.

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу зі змінами, просив вирок Барського районного суду Вінницької області від 24.05.2022 в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 2. 3 ст. 185 КК України змінити. ОСОБА_8 звільнити від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом злочинної діяльності від 11.10.2020, у зв`язку з закінченням строків давності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України; Закрити кримінальне провадження № 0000536 від 09.11.2020 в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом злочинної діяльності від 08.11.2020 стосовно потерпілого ОСОБА_11 , на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. В решті вирок залишити без змін.

Копію ухвали про закриття кримінального провадження №0000536 від 09.11.2020 в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом злочинної діяльності від 08.11.2020, після набуття нею законної сили направити до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу зі змінами, просив вирок Барського районного суду Вінницької області від 24 травня 2022 року, яким було визнано ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки змінити в сторону пом`якшення покарання.

ОСОБА_8 звільнити від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом злочинної діяльності від 11.10.2020, у зв`язку закінченням строків давності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Закрити кримінальне провадження № 0000536 від 09.11.2021 в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з епізодом злочинної діяльності від 08.11.2020 стосовно потерпілого ОСОБА_11 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у вигляді штрафу в сумі 127500 ( сто двадцять сім тисяч п`ятсот) гривень.

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 24 травня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вказаних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_8 з часу його затримання в порядку виконання даного вироку суду.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.11.2020 року, 24.11.2020 року 25.11.2020 року відповідно на дві автомобільні колонки "Pioneer TS-A6913I" овальної форми та акумуляторну батарею "Westa" 12V 60Ah в корпусі блакитного кольору; два спінінги чорного кольору з котушками "ECUSIMA" та "ECLIPSE", спінінг "Predator" без котушки, ручний гідравлічний домкрат срібного кольору, набор ключів з торцевими насадками у пластиковому кейсі з червоними вставками "Haisser CR-V", відеореєстратор "USER Manual" з картою пам`яті об`ємом 32 Gb та USB-шнур, автомагнітолу "Shuttle SUD-350", автомагнітолу "Elta 7543", набір блисни для риболовлі у пластиковому футлярі напівпрозорого кольору, сітка для ловлі риби "Малявниця" зеленого кольору, розвідний ключ на 30 мм та ріжковий ключ 17х19 мм.

Стягнуто на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів з ОСОБА_8 в сумі 3514 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_8 , у період часу з 00 годин 00 хвилин до 10 годин 00 хвилин 11.10.2020 року, за попередньою змовою з особою матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, перебуваючи у багатоповерховому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з під`їзду №1 вказаного будинку вчинили крадіжку велосипедів, що знаходились на першому поверсі.

При цьому ОСОБА_8 , прикладаючи фізичну силу, зламав замок металевого тросу, яким велосипеди були з`єднані між собою, а особа матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження у цей час знаходився поблизу вхідних дверей будинку і спостерігав, щоб повідомити у випадку появи сторонніх осіб. У такий спосіб своїми умисними діями ОСОБА_8 і особа матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження протиправно заволоділи чужим майном, а саме велосипедом "Comanche" вартістю 3300 грн, що належить ОСОБА_12 , а також належними ОСОБА_13 велосипедами "McKenzie" та "Avanti Dakar", вартістю 3436 грн та 2967 грн відповідно, після чого разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяли матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_12 в розмірі 3300 грн та потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 6403 грн.

Крім того, ОСОБА_8 приблизно о 22 годині 00 хвилин 08.11.2020 року, перебуваючи поблизу житлового будинку №4-А по вул. Горького в м. Жмеринка Вінницької області, побачив припаркований автомобіль "ВАЗ 21063", державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_11 , звідки вирішив викрасти цінні речі. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, підійшов до вказаного транспортного засобу та через незамкнені водійські дверцята проник всередину салону автомобіля, звідки вчинив крадіжку двох автомобільних колонок "Pioneer TS-A6913I" вартістю 1113,75 грн. Продовжуючи далі свій злочинний умисел, ОСОБА_8 відкрив капот даного автомобіля, звідки викрав акумуляторну батарею "Westa" 12V 60Ah в корпусі блакитного кольору із серійним номером , вартістю 552,38 грн. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 1666,13 грн.

Крім того, приблизно о 23 годині 00 хвилин 09.11.2020 року ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Жмеринка Вінницької області, рухаючись до місця свого проживання, побачив на перехресті вул. Шевченка та вул. Литвиненка припаркований автомобіль "Fiat Dukato", державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_14 , звідки вирішив викрасти цінні речі. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 , переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, підійшов до вказаного транспортного засобу та через незамкнені дверцята проник всередину автомобіля, звідки викрав спінінг "Shimano CATANA" з котушкою "RYOBI ECUSIMA", спінінг "Winner V6 IM8" з котушкою "ECLIPSE Torino", спінінг "Energo Team" моделі "Predator" без котушки, пластиковий кейс з приманками для риболовлі, рибальську сітку типу "Павук-малявочник", ручний гідравлічний домкрат набор торцевих насадок з тріскачкою "Haisser CR-V", один розвідний ключ та один ріжковий ключ. Продовжуючи далі свої злочинні дії, ОСОБА_8 вийняв скло вікна, розташованого на внутрішній перегородці, та проник до кабіни даного автомобіля, звідки викрав автомагнітолу "Shuttle SUD-350" та автомагнітолу "Elta 7543", а всього майна загальною вартістю 3803,70 грн. Крім того, з кабіни даного автомобіля ОСОБА_8 викрав відеореєстратор з картою пам`яті об`ємом 32 Gb та USB-шнуром, вартість яких встановити не представилось за можливе. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на зазначену суму.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що судом першої інстанції ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України покарання обвинуваченому визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Враховуючи те, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, за епізодом злочинної діяльності ОСОБА_8 від 11.10.2020 закінчились, тому наявні підстави для звільнення ОСОБА_8 від покарання за цим епізодом на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_8 вчинив 08.11.2020.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1051 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, мав перевищувати суму в 2102 грн (1051*2=2102).

ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_11 в розмірі 1666 гривень 13 копійок за епізодом від 08.11.2020.

Враховувючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 , майна становила 1666 гривень 13 копійок за епізодом від 08.11.2020, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2102 грн, тому вважаю, що наявні підстави для закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_8 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також, з огляду на вищенаведене підлягає виключенню посилання на призначення покарання ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Вимоги апеляційної скарги зі змінами захисника мотивовано тим, що ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України покарання обвинуваченому визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За таких обставин, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, за епізодом злочинної діяльності ОСОБА_8 від 11.10.2020 закінчились, тому наявні підстави для звільнення ОСОБА_8 від покарання за цим епізодом на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_8 вчинив 08.11.2020.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1051 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, мав перевищувати суму в 2102 грн (1051*2=2102).

ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_11 в розмірі 1666 гривень 13 копійок за епізодом від 08.11.2020.

Враховувючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 , майна становила 1666 гривень 13 копійок за епізодом від 08.11.2020, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2102 грн, тому вважаю, що наявні підстави для закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_8 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також, з огляду на вищенаведене підлягає виключенню посилання на призначення покарання ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Окрім того з 02.08.2022 року ОСОБА_8 перебував на військовій службі по мобілізації в військовій частині НОМЕР_3 де під час виконання бойових завдань отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, осколкове поранення м`яких тканин поперекової області та правого стегна в зв`язку з чим проходив тривале реабілітаційне лікування.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, а також наявність на його утриманні непрацездатної матері вказують на можливість застосуванню за ч.3 ст. 185 КК України призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 127 500 грн.

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання, в якому просив апеляційний розгляд проводити без його участі, оскільки продовжує військову службу в Збройних Силах України, перебуває у навчальному центрі у Рівенській області, де немає технічної можливості приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу зі змінами захисника підтримує у повному обсязі, просить задоволити.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора зі змінами, просив її задовольнити, захисника ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу зі змінами, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг зі змінами прокурора, захисника, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги прокурора, захисника зі змінами підлягають до часткового задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора, захисника зі змінами, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є обгрунтованими.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Враховуючи те, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, за епізодом злочинної діяльності ОСОБА_8 від 11.10.2020 закінчились, наявні підстави для звільнення ОСОБА_8 від покарання за цим епізодом на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Окрім того, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_8 вчинив 08.11.2020 року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1051 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, мав перевищувати суму в 2102 грн.

ОСОБА_8 заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_11 в розмірі 1666 гривень 13 копійок за епізодом від 08.11.2020.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 , майна становила 1666 гривень 13 копійок за епізодом від 08.11.2020, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2102 грн, тому наявні підстави для закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_8 на підставі п. 41 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Також, підлягає виключенню посилання на призначення покарання ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 викладає доводи, щодо наявності підстав для застосування за ч.3 ст. 185 КК України ст. 69 КК України, оскільки вважає покарання, призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через суворість.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно ч. 2 ст.409 КПК України є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий, за місцем постійного проживання та за місцем проходження строкової військової служби характеризується позитивно, зареєстрований у центрі зайнятості населення як безробітний, має на утриманні непрацездатну матір, повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, повністю відшкодував завдану шкоду, щиро розкаявся, обставини, які відповідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, а також наявність на його утриманні непрацездатної матері, відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання та прийняв рішення щодо визначення покарання у виді позбавлення волі.

Перевіривши рішення суду в частині призначення покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності підстав для застосування ст. 69 КК України є слушними.

Так, однією з засад призначення покарання за вчинені кримінальні правопорушення закон визначає призначення судом покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому нормами ст.69 КК України, положення якої покликані гуманізувати закон про кримінальну відповідальність є призначення покарання «нижче нижчого». Але застосування даної норми може відбуватись лише за наявності певних обставин, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

У відповідності до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до висновку Верховного суду від 27.04.2021 у справі №712/4384/20, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Колегія суддів зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування ст. 69 КК України, суд апеляційної інстанції враховує сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який відповідно до довідки командира В/Ч НОМЕР_3 ОСОБА_15 від 15.08.2022 року №118 перебував на військовій службі по мобілізації у В/Ч НОМЕР_3 з 02.08.2022 року, згідно медичної характеристики начальника медичної служби В/Ч НОМЕР_4 ОСОБА_16 від 05.10.2022 року ОСОБА_8 мав перенесену міно-вибухову травму, черепно-мозкову травму, струс головного мозку, вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин правого стегна, згідно виписики із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення №2 ( травматологічного ліжка) №2166 КНП « Подільска міська лікарня» ОСОБА_8 перебував з 08.09.2022 року по 23.09.2022 року на лікуванні у зв`язку з наслідками перенесеної міно-вибухової травми, черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин правого стегна, згідно консультативного висновку невролога «Оксфорд Медікал» від 20.12.2022 року, виписного епікризу КНП ММР «Міська лікарня №1» м. Миколаїв із медичної картки стаціонарного хворого терапевтичного відділення №2947 після перенесних травм ОСОБА_8 потребував відповідного лікування, визнання вини, повне відшкодування шкоди, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його поведінку після вчинення злочину, обставини кримінального правопорушення.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на час апеляційного розгляду зменшився обсяг обвинувачення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_8 від покарання за ч. 2ст. 185 КК України за епізодом злочинної діяльності від 11.10.2020 року у зв`язку ззакінченням строків давності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49,

ч. 5 ст. 74 КК України, закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України заепізодом злочинної діяльності від 08.11.2020 року стосовно потерпілого ОСОБА_11 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону,яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Оскаржуваний вирок було ухвалено відносно ОСОБА_8 24.05.2022 року, а з 02.08.2022 року він був мобілізований до лав Збройних Сил України та почав проходити військову підготовку, після чого був направлений до військової частини в зону ведення активних бойових дій, після отриманого поранення та тривалого лікування обвинувачений ОСОБА_8 повернувся до лав Збройних Сил України.

З огляду на ці обставини, дії ОСОБА_8 є свідченням його високого рівня патріотизму та громадянської відповідальності та попри наявність кримінального провадження та винесений вирок, він не намагався використати свій статус для ухилення від захисту Батьківщини.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання через суворість, та застосування до обвинуваченого ст.69 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. ст.50,65 КК України не суперечить загальним засадам призначення покарання та в даному конкретному випадку слугує шансом, наданим судом обвинуваченому довести своє виправлення, реабілітуватись перед суспільством .

Розглядаючи питання про призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 09.11.2020 року, суд вважає за можливе застосувати положення ст. 69 КК України та призначити покарання у виді штрафу.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення (листопад 2020 р.), передбачала позбавлення волі від 3 до 6 років.

Згідно ст. 69 КК України, суд має право перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (зокрема, штрафу), якщо воно є достатнім для виправлення обвинуваченого.

На думку суду апеляційної інстанції застосування ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_8 штрафу в розмірі 170 000 грн за ч. 3 ст. 185 КК України є справедливим, відповідає вимогам законності та принципам індивідуалізації покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Керуючись ст.ст.404, 405, 409,414, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Частково задоволити апеляційні скарги зі змінами прокурора, захисника.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 24.05.2022 року вчастині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України змінити.

ОСОБА_8 звільнити від покарання за ч. 2ст. 185 КК України за епізодом злочинної діяльності від 11.10.2020 року у зв`язку ззакінченням строків давності, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Закрити кримінальне провадження № 0000536 від 09.11.2020в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України заепізодом злочинної діяльності від 08.11.2020 року стосовно потерпілого ОСОБА_11 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону,яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Виключити посилання на призначення покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

За ч.3 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки 09.11.2020 року у потерпілого ОСОБА_17 з застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_8 призначити покарання у виді штрафу у розмірі 170 000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Копію ухвали про закриття кримінального провадження№ 0000536 від 09.11.2020 року в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за епізодом злочинної діяльності від08.11.2020 року після набуття нею законної сили направити до Жмеринського РВПГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності заст. 51 КУпАП.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4