Справа № 344/2463/26
Провадження № 11-сс/4808/92/26
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 березня 2026 року включно в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі або, як альтернативу, застосувати заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зокрема, вказує, що взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки, а тому вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу, або обрання запобіжного заходу у вигляді застави в розумних межах.

Посилається на те, що сторона обвинувачення, без будь-якого документального підтвердження, намагається показати ОСОБА_7 , як особу, яка має зв`язки з криміналітетом, що нібито він тривалий час застосовував щодо потерпілого психологічний тиск та погрози, а тому може реально здійснити висловлені погрози.

Зауважує, що ОСОБА_7 визнає вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, має намір сприяти органу досудового розслідування у встановленні істини в справі, щиро розкається у скоєному. Також просить врахувати те, що підозрюваний має сім`ю, проживає з дружиною в м.Чернівцях, навчається в Чернівецькому кооперативному фаховому коледжі економіки і права, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, хворіє псоріазом.

Враховуючи характеризуючі дані ОСОБА_7 , на думку сторони захисту, не має підстав говорити про те, що він зможе далі продовжувати займатися протиправною діяльністю чи негативно впливати на інших підозрюваних, оскільки вони перебувають під вартою. При цьому, підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він хотів повернути свої зароблені гроші, які йому заборгував син потерпілого, жодного насильства до потерпілого не застосовував. Також стверджував, що готовий давати покази та не буде переховуватись.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд провадження.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 вважали, що апеляційна скарга повинна бути розглянута судом апеляційної інстанції, оскільки відмова захисника ОСОБА_9 від апеляційної скарги не була узгоджена з підозрюваним, підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113 від 03 лютого 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч.4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.28 ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255-3 КК України.

09 лютого 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме, у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, строком до 04.03.2026 року.

Слідчий суддя задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 березня 2026 року включно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано встановив підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

При цьому, доводи сторони захисту про неправильність правової кваліфікації дій підозрюваного можуть бути перевірені на підставі повного та всебічного дослідження сукупності доказів, які отримані під час проведення досудового розслідування.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлює про можливість покарання за вчинення злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а також враховуючи режим воєнного стану на території України, ОСОБА_7 , використовуючи допомогу сторонніх осіб, може покинути її територію, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення. Окрім того, підозрюваний ОСОБА_7 ; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний, будучи безпосередньо знайомий із потерпілим, вчинив злочини за місцем його проживання, може реалізувати свої погрози з метою змусити потерпілого змінити показання або забрати заяву, що унеможливить встановлення істини. Крім того, після затримання правоохоронними органами інших осіб причетних до скоєння даного злочину ОСОБА_7 продовжив телефонувати до потерпілого ОСОБА_10 та в ході розмов з останнім збільшив суму вимоги та наказав перераховувати грошові кошти вже йому особисто.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у його вчиненні; дані про особу підозрюваного його вік, міцність соціальних зв`язків, те, що він раніше не судимий, а також зухвалість та обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність воєнного стану, те, що потерпілим у кримінальному провадженні є батько діючого військовослужбовця.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, враховуючи стадію досудового розслідування, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду, який, керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 не визначив розмір застави, оскільки йому інкримінується вчинення злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування і такий запобіжний захід на даний час досудового розслідування не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які свідчать про необхідність скасування ухвали слідчого судді.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що на час розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала виконана у повному обсязі і встановлений нею строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 закінчився.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5