Справа № 466/1916/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/110/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2026 року про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,

за участі обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 01 березня 2026 року до 29 квітня 2026 року включно.

Визначено розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень.

У разі внесення застави, вирішено покласти на ОСОБА_7 строком на 2 місяці такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: 1) прибувати до прокурора та суду за першим викликом; 2) не відлучатися з м. Львова без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить шістдесят діб з 01.03.2026 року по 29.04.2026 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2026 року скасувати, змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт з 23:00 год. до 06:00 год. із покладенням на нього таких обов`язків: не відлучатися із міста без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт вказує на те, що у межах кримінального провадження №0000569 від 01 липня 2021 року ОСОБА_7 був затриманий 28 листопада 2022 року та з цього часу перебуває під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)». Внаслідок неодноразових перенесень судових засідань через повітряні тривоги або через неможливість доставити обвинуваченого, або з інших причин ОСОБА_7 безпідставно перебуває від вартою вже понад 38 місяців, внаслідок чого нівелюються його права. За цей тривалий час обвинувачений належно поводиться, не порушує дисципліни, його не було притягнуто до відповідальності за порушення дисципліни керівництвом ДУ «ЛУВП №19».

Втім, оскарженою ухвалою ОСОБА_7 черговий раз продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 266 240 грн. З огляду на те, що обвинувачений вже 38 місяців перебуває під вартою, у нього відсутні кошти в сумі 266 240 грн для внесення застави.

На думку захисника, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова щодо ОСОБА_7 постановлена формально, без врахування фактичних обставин справи.

Звертає увагу, що суд першої інстанції з серпня 2025 року до 02 лютого 2026 року неодноразово відкладав розгляд клопотання сторони захисту від 27 серпня 2025 року про зміну запобіжного заходу, однак розглянув клопотання прокурора та тричі продовжив строк тримання під вартою, натомість клопотання сторони захисту не розглядалося.

Наголошує, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року у цій справі вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 було скасовано та призначено новий судовий розгляд цього кримінального провадження в Шевченківському районному суді м. Львова. За період з серпня 2024 року суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд цієї справи та неодноразово продовжував ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, водночас доводи прокурора та суду у всіх ухвалах про продовження тримання обвинуваченого під вартою є формальними.

Як зауважує захисник, прокурор не навів реальних ризиків щодо можливого переховування обвинуваченого від слідства та суду, не вказав, яким саме іншим чином ОСОБА_7 може перешкоджати розгляду кримінального провадження, не навів будь-яких доказів можливості ОСОБА_7 впливати на свідків. Доводи прокурора та суду, що ОСОБА_7 офіційно непрацевлаштований, не навчається є дивними, оскільки ОСОБА_7 понад три роки утримується в «ЛУВП №19», тому не може бути працевлаштованим чи навчатися.

Звертає увагу, що 07 травня 2025 року рідного брата обвинуваченого - ОСОБА_10 мобілізовано до лав Збройних Сил України, де він несе службу і до сьогодні, що підтверджується довідкою з ВЧ НОМЕР_1 . Тобто літні батьки обвинуваченого станом на сьогодні залишились без будь-якої допомоги та підтримки, оскільки ОСОБА_11 перебуває під вартою, а інший син мобілізований в ЗСУ; інших дітей або близьких родичів немає.

До того ж, сторона обвинувачення не довела, що більш м`які запобіжні заходи щодо ОСОБА_7 не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Водночас, під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу не враховано таке: ОСОБА_7 раніше несудимий, на його утриманні перебуває двоє батьків похилого віку, жодної негативної репутації в обвинуваченого немає, він раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, за місцем проживання має позитивну характеристику, у межах цього кримінального провадження не встановлено будь-якої шкоди, яка могла б бути завдана обвинуваченим, у справі відсутні потерпілі особи, не заявлено цивільний позов. Більше того, у матеріалах справи відсутні вагомі та беззаперечні докази скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачення засноване на підставі незаконно отриманих НСРД та показаннях свідків, які надалі у судовому засіданні відмовились надавати показання. Ці обставини стали підставою для скасування апеляційним судом попереднього вироку від 04 березня 2024 року та передачі справи на повторний розгляд до суду першої інстанції.

Наголошує, що ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в обвинуваченого немає можливості, скоювати нові злочини останній не збирається. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилась, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду у її відсутності.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000569 від 01 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

У межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2022 року ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, який в подальшому продовжувався, востаннє - ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2026 року, - до 29 квітня 2026 року включно.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може: переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки є особою, яка обізнана із можливою мірою покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Також місцевим судом, на виконання вимог ст. 178 КПК України, було враховано особу ОСОБА_7 , який ніде офіційно не працевлаштований, не навчається, неодружений, не має на своєму утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей або осіб похилого віку чи осіб з інвалідністю, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків та будь-яких стримуючих факторів.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як про це просить захисник, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при обранні такого ОСОБА_7 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Стосовно апеляційних доводів сторони захисту про відсутність доказів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, то такі не беруться до уваги колегією суддів, оскільки питання щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, яка ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах, вирішується в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення у справі, а не на стадії її розгляду, зокрема і під час вирішення питання про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 має літніх батьків, які потребують допомоги, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведена обставина не може підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Щодо покликання апелянта на тривалість перебування обвинуваченого під вартою, то таке не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина відповідно до вимог ст. 178 КПК України не враховується при обранні обвинуваченому запобіжного заходу чи продовженні строку його дії.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Під час визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_7 , а також суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинуваченого, застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що складає 266 240 гривень, є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2026 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4